Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

02 лютого 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000758 від 10 жовтня 2019 року, за апеляційними скаргами прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_10 , законного представника ОСОБА_9 в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 липня 2020 року

стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, працюючого охоронцем ТзОВ «Волкор», пенсіонера, раніше не судимого,
обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 липня 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши йому у строк відбуття покарання строк затримання з 09.10.2019 року по 11.10.2019 року включно.
Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави судові витрати в загальній сумі 3768 грн. 24 коп., пов`язані із залученням експерта для проведення судових експертиз.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2019 року на автомобіль марки «MERSEDES-BENZ MB 100 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1995 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 ? скасовано.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду 09 жовтня 2019 року, приблизно о 19 год. 30 хв., ОСОБА_6 , передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «MERSEDES-BENZ MB 100 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Незалежності в смт. Цумань, Ківерцівського району, Волинської області, від центру селища в напрямку до с. Берестяни, Ківерцівського району, Волинської області, поблизу будинку №104, проявив безпечність та неуважність під час руху, в момент виникнення перешкоди для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити пішохода, який рухався у попутному напрямку по правому краю дороги відносно напрямку руху автомобіля, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, продовжив рух, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення, які стали безпосередньою причиною смерті.
У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме: п. 2.3. (п.п. «б»), п.10.1., п. 12.3.
У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, покликається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Вважає, що судом в порушення вимог ч.1 ст.69 КК України не вмотивовано наявність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Зазначає, що поза увагою суду залишилося те, що наведені судом обставини характеризують обвинуваченого в загально-соціальному плані, проте жодним чином істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. На думку прокурора, при ухваленні вироку суд першої інстанції жодним чином не обґрунтував, яким є зв`язок цих обставин із вчиненим злочином і чому вони істотно знизили його тяжкість.

Вказує, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 міри покарання не оцінено належним чином доводи прокурора щодо врахування характеру та ступеня тяжкості вчиненого злочину та обставин його вчинення. Не взято до уваги, що від його злочинних дій, вчинених в стані алкогольного сп`яніння настали тяжкі та незворотні наслідки смерть людини.

Вважає, що призначене обвинуваченому покарання є явно несправедливим та суперечить вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, принципу справедливості покарання і не відповідатиме його меті виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Просить вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 липня 2020 року щодо ОСОБА_6 скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. В решті вирок суду залишити без змін.

Законний представник ОСОБА_9 в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини вчиненого ОСОБА_6 злочину та правову кваліфікацію його дій, покликається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через суворість.

Вказує, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд не врахував те, що останній під час досудового розслідування та судового розгляду справи добровільно повністю відшкодував усі витрати та заподіяну моральну шкоду. Він неодноразово перед ними вибачався та щиро розкаявся у вчиненому. Всі матеріальні витрати на похорон загиблої ОСОБА_11 . ОСОБА_6 взяв на себе. Суд не надав значення тому, що потерпіла сторона не має претензій до обвинуваченого та просили призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Зазначає, що їй відомо, що під опікою обвинуваченого перебуває дочка з інвалідністю та батько похилого віку. ОСОБА_6 усіма силами забезпечує їх лікування, матеріальне утримання та належний догляд за ними.

Вважають, що у даному випадку виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та призначення реального покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Просить вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 липня 2020 року щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання змінити і призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини вчиненого ОСОБА_6 злочину та його правову кваліфікацію, покликається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через суворість.

Вказує, що при визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_6 суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, одружений. Працює охоронцем у ТзОВ «Волкор», де також характеризується позитивно, його пенсійний вік, має постійне місце проживання, де проживає разом із дружиною та дочкою, яка є інвалідом I групи, за якою обвинувачений здійснює догляд та яка перебуває на його утриманні, вину у вчиненому визнав, добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілим, його відношення до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку до та після вчинення злочинних дій, а також той факт, що обвинувачений раніше не судимий, думку потерпілої та її законного представника, які претензій до обвинуваченого не мають і просили не позбавляти останнього волі, те, що обвинуваченим повністю відшкодовано заподіяні збитки, стан здоров`я обвинуваченого, який має певні захворювання.

Звертає увагу, що у досудовій доповіді, підготовленій Ківерцівським районним сектором філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_12 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить великої небезпеки для суспільства.

Просить вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 липня 2020 року стосовно ОСОБА_6 в частині призначення покарання змінити і призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України. В решті вирок суду залишити без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 вказує на її безпідставність.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 батько обвинуваченого ОСОБА_6 помер.

Вважає, що є всі підстави для суду апеляційної інстанції щодо зміни оскаржуваного вироку в частині призначення покарання та визначення обвинуваченому ОСОБА_6 , покарання без позбавлення волі та ізоляції від суспільства із застосуванням положення ст. 75 КК України з визначенням йому іспитового строку та покладенням обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.

Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а апеляційні скарги потерпілої та поданої ним в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і заперечив проти задоволення апеляційних скарг законного представника потерпілої і захисника в інтересах обвинуваченого, захисника, обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і апеляційну скаргу законного представника потерпілої та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, законного представника потерпілої, яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, захисника в інтересах обвинуваченого та законного представника потерпілої не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що з урахуванням того, що фактичні обставини справи учасниками процесу не оспорювалися і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, заслухавши думку учасників процесу, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнав фактичні обставини справи доведеними наявними у справі доказами.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 286 КК України, як вчинення необережних дій, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, в апеляційних скаргах не оскаржується.

Положеннями ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією відповідної статті (частини статті). Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Згідно із ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

При аналізі норм ст. 69 КК України можна зробити висновок, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу можливе, з урахуванням особи винного, лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

При цьому дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

У даному кримінальному провадженні, як видно з матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_6 призначено з порушенням визначених у законі загальних засад.

Так, при вирішенні питання щодо виду та міри покарання судом першої інстанції були враховані усі обставини справи, взято до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, дані про особу винного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, працює охоронцем у ТзОВ «Волкор», його пенсійний вік, має постійне місце проживання, де проживає разом із дружиною та дочкою, яка є інвалідом I групи та перебуває разом із його батьками (при апеляційному розгляді встановлено, що батько помер, матері 84 роки) на його утриманні, вину у вчиненому визнав, добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілим.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд обґрунтовано визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди, що свідчить про його бажання усунути негативні наслідки вчиненого та стати на шлях виправлення. До обставини, яка обтяжує покарання судом віднесено вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Взято до уваги судом і думку потерпілої та її законного представника, які просили не позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_6 .

Судом першої інстанції обґрунтовано враховано при призначені додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами те, що злочин було вчинено обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння, а також тяжкі наслідки, що настали внаслідок наявності у нього такого права, при цьому судом взято до уваги, що право керування транспортними засобами не є основним джерелом доходу обвинуваченого.

З огляду на викладене, призначене ОСОБА_6 основне покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є обґрунтованим, оскільки судом в повній мірі дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України і враховано обставини вчинення злочину, досліджено дані про особу винного, взято до уваги наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, не залишено без оцінки і обставину, яка обтяжує покарання.

На думку колегії суддів такий висновок суду належним чином мотивований та не вважається явно несправедливим чи недостатнім для досягнення мети покарання, враховуючи, що відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення обвинуваченого. При цьому виправлення обвинуваченого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Таким чином, мета виправлення обвинуваченого пов`язується зі змінами в його поведінці, свідомості, моральності та волі.

Колегія суддів бере до уваги позицію потерпілої сторони, яка подала до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на оскаржуваний вирок, в якій законний представник потерпілої просила вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 в частині призначення покарання змінити і звільнити останнього від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, яку повністю підтримала в судовому засіданні апеляційного суду і зазначила, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не мають.

З урахуванням наведеного та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання й того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку ОСОБА_6 , який висловив щирий жаль з приводу вчиненого, вибачився перед потерпілою стороною, і після постановлення судового рішення, як встановлено в судовому засіданні апеляційної інстанції пропонує допомогу потерпілій стороні і обіцяє допомагати й надалі, а також стан здоров`я обвинуваченого, відповідно до долученої в судовому засіданні виписки із медичної карти амбулаторного хворого має певні захворювання, дані довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (Серія 12ААБ № 693466) щодо продовження дочці групи інвалідності (перша А) до 01 лютого 2023 року, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно прийнято рішення, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства з призначенням основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність застосування судом ст. 69 КК України є необґрунтованими. Порушуючи у апеляційній скарзі питання про призначення обвинуваченому основного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, на думку колегії суддів, прокурор не навів переконливих аргументів на обґрунтування викладених ним доводів.
Колегія суддів, враховуючи наведене та усталену практику Верховного Суду, відповідно до якої вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, водієм, який керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, зазвичай виключає застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, не вбачає у даному випадку підстав для застосування ст. 75 КК України до ОСОБА_6 , відтак доводи апеляційних скарг захисника та законного представника потерпілої щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням є безпідставними.
Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 , колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Ківерцівськогорайонного суду Волинської області від 13 липня 2020 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК Українизалишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора, законного представника ОСОБА_9 в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3