Справа № 631/1418/18
Провадження № 1-кп/626/55/2021
У Х В А Л А
Іменем України

29 січня 2021 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючогосудді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

представника потерпілої: ОСОБА_5 ,

обвинуваченої: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянувши відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Краснограда, кримінальним провадженням, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 травня 2015 року за № 0000322, щодо обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Караван Нововодолазького району Харківської області, громадянки України, заміжньої, пенсіонерки, яка утримує дитину, довічно визнаною інвалідом ІІІ групи з дитинства, й чоловіка із ІІ групою інвалідності безстроково, працює начальником відділу роботи з населенням Караванського Старостинського округу № 1 Старовірівської сільської ради, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
09.11.2020 року з Харківського апеляційного суду до Красноградського районного суду Харківської області надійшло вищезазначене кримінальне провадження, яке надійшло відповідно до ухвали Харківського апеляційного суду від 01.10.2020 року про зміну підсудності з Нововодолазького районного суду на Красноградський районний суд разом з обвинувальним актом та додатками до нього після скасування ухвали Нововодолазького районного суду від 12.03.2019 року.

Відповідно до обвинувального акту досудовим розслідуванням встановлено, що 01.08.1994 року ОСОБА_6 склала присягу державного службовця, якою вона присягнула на те, що повністю усвідомлює свою високу відповідальність, буде вірно служити народові України, суворо дотримуватись Конституції України та Законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов`язки.

Рішенням сесії Караванської сільської ради ХХІІІ скликання від 15.04.1998 року її обрано на посаду секретаря Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської області.

У зв`язку із відсутністю нотаріуса на території цієї ради та відповідно до рішення виконавчого комітету Караванської сільської ради № 2 від 21.01.2000 року ОСОБА_6 як посадова особа місцевого самоврядування була уповноважена на ведення нотаріальних дій, тобто була представником влади, уповноваженим на здійснення функцій держави у частині посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій.

Положеннями статті 5 Закону України «Про нотаріат» передбачено здійснення таких обов`язків: сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про нотаріат» , у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: вживають заходів щодо охорони спадкового майна; посвідчують заповіти (крім секретних); видають дублікати посвідчених ними документів; засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них ; засвідчують справжність підпису на документах; видають свідоцтва про право на спадщину; видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя.

Статтею 43 Закону України «Про нотаріат» обумовлено, що при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу громадянина, його представника або представника підприємства, установи, організації, що звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Встановлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які виключають будь-які сумніви щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії.

Згідно зі статтею 45 Закону України «Про нотаріат» при посвідченні правочинів і вчиненні інших нотаріальних дій у випадках, передбачених законодавством, нотаріусом перевіряється справжність підписів учасників правочинів та інших осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії.

Отже, ОСОБА_6 , будучи службовою особою органу місцевого самоврядування, а саме: секретарем Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської області,- виконуючи надані їй вищезазначені повноваження та обов`язки щодо ведення нотаріальних дій, 02.08.2000 року всупереч вимогам статей 5, 37, 43, 45 Закону України «Про нотаріат», шляхом злочинної самовпевненості, не пересвідчившись у справжності підпису ОСОБА_8 , посвідчила довіреність від її імені на уповноваження ОСОБА_9 подарувати сертифікат на право на земельну частку (пай) (серії ХР № 015765) від 01.10.1996 року ОСОБА_10 , з правом підписування договору дарування та виконання всіх дій, пов`язаних з цією довіреністю.

Відповідно до висновків судово-почеркознавчої експертизи у вищезазначеній довіреності в графі «підпис» той виконаний не ОСОБА_8 , а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_8 .

Таким чином ОСОБА_6 вчинила службову недбалість внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, а саме: ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її спадкоємиці ОСОБА_4 ,- що виразилась у подальшому відчуженні на користь третіх осіб зазначеної земельної частки (паю), вартістю 30972 гривень, яка й складає розмір спричиненої шкоди.

Вказане діяння ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковане, як службова недбалість тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, що передбачене ч.1 ст.367 Кримінального кодексу України.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , звернувся до суду із клопотанням, в якому просив звільнити обвинувачену ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України; дане кримінальне провадження закрити; накладений арешт на її майно скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання захисник зазначив, що відповідно до змісту п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, зокрема, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі (пункт 2 частини 1 статті 49 Кримінального кодексу України). Злочин, який інкриміновано ОСОБА_6 , згідно статті 12 зазначеного кодексу відноситься до злочинів невеликої тяжкості, і з моменту його вчинення на даний час минуло більше 20 років. Таким чином, остання підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно неї - закриттю. При цьому вищенаведені норми щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження є імперативними, тобто такими, що виражають в категоричних розпорядженнях держави чітко позначені дії й не допускають ніяких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків суб`єктів, прямо наказуючи правила поведінки. Крім того, в разі прийняття такого рішення чинним законодавством не закріплена обов`язковість дослідження доказів по справі та встановлення винуватості особи в інкримінованому злочині.

Що стосується цивільного позову, заявленого в рамках кримінального провадження ОСОБА_4 , то форма та зміст даної позовної заяви не відповідають вимогам, встановленим до позовів цивільним процесуальним законодавством. Вона не вмотивована, належним чином не обґрунтована та не містить жодних доказів. Також, на час звернення із ним сплинув термін загальної позовної давності, визначений статтею 257 Цивільного кодексу України. Крім того, вважає, що ОСОБА_4 взагалі є неналежною потерпілою, в зв`язку з чим не мала права подавати такий позов.

Також в ході досудового розслідування 29.11.2018 року слідчим суддею Нововодолазького районного суду Харківської області було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно ОСОБА_6 у виді земельної ділянки, який просить скасувати з прийняттям остаточного рішення у справі.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 повністю підтримала клопотання свого захисника та просила його задовольнити та закрити дане кримінальне провадження, звільнивши її від кримінальної відповідальності за інкриміноване правопорушення.

Крім того, після роз`яснення судом всім учасникам процесу підстав та умов звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, а також положень ст.ст.285-288 КПК України, обвинувачена ОСОБА_6 зазначила, що добре розуміє суть пред`явленого їй обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності, своє право заперечувати проти цього та проти закриття провадження у справі з цих підстав, чим фактично і беззастережно підтвердила суду свою згоду на її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, про що підтвердила це письмово в клопотанні захисника. При цьому ОСОБА_6 зазначила, що свою вину в інкримінованому злочині не визнає.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення даного клопотання та закриття кримінального провадження згідно положень ст.49 КК України, оскільки вважала його обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

У підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 не заперечували проти звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності ОСОБА_6 за ч.1 ст.367 КК України та скасування арешту на її майно, вважаючи його обґрунтованим в цій частині. При цьому заперечували проти відмови в задоволенні їх цивільного позову, оскільки на їх думку, заявлений ними цивільний позов повинен бути залишений без розгляду, т.я. вони можуть з ним звернутися в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши думку сторін та дослідивши наявні в матеріалах кримінального провадження документи, у їхні сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд приходить до висновку про можливість задоволення даного клопотання, виходячи з наступного.

Згідно з п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, за умови, що обвинувачений не заперечує проти його звільнення від кримінальної відповідальності.

Якщо кримінальне провадження надійшло до суду з обвинувальним актом, а сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч.4 ст.286 КПК України).

Правилами ч.3 ст.288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Однією з підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є закінчення установлених ст.49 КК України строків давності.

Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі частини 5 статті 74, статті 49 КК звільняє від нього засудженого.

Звільнення від покарання на наведеній підставі застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до статті 49 КК. Зокрема у випадку, якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину або виправдання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження, вбачається наступне.

Згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що вона 02.08.2000 року вчинила інкримінований їй злочин за ч.1 ст.367 КК України, який відповідно до ст.12 КК України(в ред. до 01.07.2020 року) класифікується як злочин невеликої тяжкості.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України(в ред. до 01.07.2020 року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

При цьому суд застосовує положення закону, саме в редакції, яка діяла до 01.07.2020 року, оскільки після вказаної редакції, кримінальна відповідальність за ч.1 ст.367 КК України була значно посилена в частині збільшення розміру штрафу, т.я. це відповідає положенням ст.5 КК України.

Як вбачається з відомостей матеріалів кримінального провадження, у підготовчому судовому засіданні від 29.01.2021 року захисник ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням, в якому просив звільнити обвинувачену ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за інкримінований злочин за ч.1 ст.367 КК України на підставі ст.49 КК України, закривши відповідне кримінальне провадження. Обвинувачена ОСОБА_6 повністю підтримала клопотання свого захисника, просила його задовольнити та звільнити її від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.367 КК України і закрити кримінальне провадження стосовно неї. Крім того, обвинувачена зазначила, що вона не заперечує проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих обставин.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, це 02.08.2000 року.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь - які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання захисника та обвинуваченого, сплило більше 20 років, тобто закінчився 3-ти річний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Від явки до органів слідства, прокурора та суду він не ухилялася та не переховувалася, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочин не зупинявся та не переривався.

У правовому висновку, сформульованому у Постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа № 462/2762/14, провадження № 51-1241км18), зазначається, що за змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

При цьому вищенаведені норми щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження є імперативними, тобто такими, що виражають в категоричних розпорядженнях держави чітко позначені дії й не допускають ніяких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків суб`єктів, прямо наказуючи правила поведінки. Крім того, в разі прийняття такого рішення чинним законодавством не закріплена обов`язковість дослідження доказів по справі та встановлення винуватості особи в інкримінованому злочині. Вказана позиція національного законотворця збігається з позицією Європейського суду з прав людини, відповідно до рішення якого у справі «Грабчук проти України» від 21.09.2006 року, у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 з огляду на те, що злочин за яким обвинувачується остання є злочином невеликої тяжкості, та з моменту скоєння злочину минуло більше п`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, з урахуванням вищевикладеного не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника та обвинуваченого про його звільнення її від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак слід задовольнити клопотання захисника та звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, закривши відносно неї кримінальне провадження за ч.1 ст.367 КК України.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Що стосується цивільного позову, заявленого потерпілою ОСОБА_4 , то відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31.03.1989 року (із змінами та доповненнями), роз`яснює, що у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Вказане роз`яснення конкретизоване ч.7 ст.128 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до якої особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки суд не розглядає цивільної позов по суті, то підстави для відмови в його задоволенні відсутні, а всі доводи захисту з підстав заявлених у клопотанні, в разі його подання у порядку цивільного законодавства, повинні вирішуватись саме при розгляді по суті за нормами, передбаченими ЦПК України.

Що стосується судових витрат, то ч.2 ст.124 КПК України зобов`язує суд стягувати з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта тільки у випадку ухвалення обвинувального вироку.

Таким чином, незважаючи на те, що в рамках даного кримінального провадження було проведено експертні дослідження саме такою установою, у зв`язку із прийняття судом ухвали, а не ухвалення вироку, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відшкодуванню не підлягають.

Крім того, застосований на стадії досудового розслідування захід забезпечення, а саме: на підставі ухвали слідчого судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 29.11.2018 року у справі № 631/1350/18 (провадження № 1-кс/631/339/18) про накладення арешту на майно ОСОБА_6 шляхом накладення заборони відчуження належної їй земельної ділянки з кадастровим № :01:000:0939, загальною площею 2 гектарів, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресом: Караванська сільська рада Нововодолазького району Харківської області, відповідно до положень ч.2 ст.174 КПК України необхідно скасувати, оскільки відпала потреба у його застосуванні.

Питання щодо речових доказів по справі, суд вирішує відповідно до положень ст.100 КПК України.

Згідно викладеного, керуючись ст.ст.128, 284-288, 369-372 КПК України, ст.49 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000322 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 15.05.2015 року закрити.
Цивільний позов ОСОБА_4 , залишити без розгляду, роз`яснивши позивачеві її право на звернення з відповідним позовом до суду у порядку, передбаченому Цивільним процесуальним законодавством України.

Речові докази по справі:
- документи, вилучені протоколом тимчасового доступу до речей і документів 07.05.2018 року, а саме: Журнали для реєстрації нотаріальних дій Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської області за 2001 2015 роки, Книги обліку прибуткування й витрачання бланків свідоцтв про смерть Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської області за 2000 2015 роки, Книги обліку прибуткування й витрачання бланків свідоцтв про народження Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської області за 2000 2015 роки, Книги обліку прибуткування й витрачання бланків свідоцтв про шлюб Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської області за 2000 2015 роки, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП В Харківській області за квитанцією № 45 - повернути власникові (законному володільцю) - Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської області;

- особову справу (картку) секретаря Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської області ОСОБА_6 , вилучену протоколом тимчасового доступу до речей і документів 11.09.2017 року, яка передана на зберігання до камери зберігання речових доказів Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП В Харківській області за квитанцією №45 - повернути власникові (законному володільцю) - Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської області;

- оригінал довіреності від 02.08.2000 року, якою ОСОБА_8 уповноважила ОСОБА_9 подарувати сертифікат на право на земельну частку (пай) (серії ХР № 015765), який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Застосований на стадії досудового розслідування захід забезпечення, арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Нововодолазького районного суду Харківської області ОСОБА_11 , постановленої 29 листопада 2018 року у справі №631/1350/18 (провадження № 1-кс/631/339/18) про накладення арешту на майно ОСОБА_6 шляхом накладення заборони відчуження належної їй земельної ділянки з кадастровим № :01:000:0939, загальною площею 2 гектарів, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресом: Караванська сільська рада Нововодолазького району Харківської області - скасувати.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити всім учасникам процесу.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати копію ухвали в суді.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя