Справа № 308/8955/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, у кримінальному провадженні №0002109 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, про арешт майна,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням, погоджене прокурором, у кримінальному провадженні №0002109 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, про арешт майна.
Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002109 від 19.07.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Слідчий у клопотанні вказує, що як встановлено досудовим розслідуванням в період часу 17.07.2020 року по 18.07.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 невідома особа, діючи умисно, таємно, шляхом віджиму вхідних дверей гаражного приміщення, проникла в нього, звідки викрала автомобільні диски в кількості 5 шт., та машинне обладнання, чим завдала матеріальної шкоди на суму яка встановлюється.
Як казано у клопотанні, в ході огляду який відбувався за адресою: АДРЕСА_2 виявлено та вилучено такі предмети, а саме транспортний засіб марки «Ваз 21093», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , біля якого знаходився гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_3 .
Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Автомобіль марки «ВАЗ 21093» державний номерний знак НОМЕР_1 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що встановлюються під час кримінального провадження.
Як вказує слідчий, 03.09.2020 постановою органу досудового розслідування автомобіль марки «ВАЗ 21093» державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вказаний автомобіль серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_5 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Згідно із ч, 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.
Згідно із ч. 2 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також гайно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність лід лав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 9 ст.100 КПК України передбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, які відшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються.
Слідчий в клопотанні вказує, що враховуючи викладене та те, що в матеріалах кримінального провадження наявні достатні підстави вважати, що автомобіль марки «ВАЗ 21093» державний номерний знак НОМЕР_3 , був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, а тому з метою збереження речових доказів (запобіганню можливе. їх приховування, пошкодження, знищення та відчуження) проведення слідчих дій ( слідчого експерименту та інших, необхідність у проведенні, яких виникне в ході проведення досудового розслідування, виникла необхідність у накладені арешту на тимчасово вилучене майно, тому керуючись ст.ст. 40, 131-132, 170-172 КПК України, слідчий просить: накласти арешт на тимчасово вилучене майно яке перебуває в користуванні ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_3 , із забороною розпоряджатися або користуватися майном, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 21093» державний номерний знак НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , видане на ім`я ОСОБА_5 на автомобіль марки «ВАЗ 21093» державний номерний знак НОМЕР_1 .
Слідчий в судове засідання не з`явися, до суду подав рапорт в якому просив розгляд клопотання розгляди за його відсутності, та просив таке задоволити.
Власник майна в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Однак його неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає:
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Як вбачається з матеріалів клопотання: слідчим відділом Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002109 від 19.07.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Як вбачається зі змісту пояснень гр. ОСОБА_4 , в його власному користуванні перебуває автомобіль «ВАЗ 21093» державний номерний знак НОМЕР_1 . Разом із тим останній повідомив, що на вказаному автомобілі він дійсно перевозив колеса із вул. Станційна м. Ужгород на вул. Минайську м. Ужгород в гаражний кооператив, за проханням свого знайомого. Однак подальша доля перевезених ним речей йому не відома.
Зі змісту протоколу огляду місця події встановлено, що 03.09.2020 року, в ході проведення огляду було вилучено транспортний засіб марки ВАЗ 01093 чорного кольору.
Згідно постанови слідчого від 03.09.2020 р., копія якої міститься у матеріалах клопотання, «ВАЗ 21093» державний номерний знак НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002109 відомості по яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як передбачено п. 1 та п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів та спеціальної конфіскації. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя вважає, доведеним, що вилучений в ході огляду місця події автомобіль є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки є підстави вважати, що такий був знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що наявні достатні правові підстави для арешту майна, оскільки враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, необхідність проведення слідчих дій (слідчого експерименту).
За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту вилученого майна.
Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз, встановлення осіб винних у вчиненні кримінального правопорушення, та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово розпоряджатися вказаним майном.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, у кримінальному провадженні №0002109 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно яке перебуває в користуванні ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_3 , із забороною розпоряджатися або користуватися майном, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 21093» державний номерний знак НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , видане на ім`я ОСОБА_5 на автомобіль марки «ВАЗ 21093» державний номерний знак НОМЕР_1 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1