Справа № 524/4311/20
Провадження № 1-кс/524/2123/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженні № 0001944 від 10.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001944 від 10.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке погоджене з прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 .
На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене 10.06.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за фактом грабежу, поєднаного з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Під час досудового розслідування встановлено, що в ніч з 09.06.2020 року на 10.06.2020 року невстановлена особа, перебуваючи поблизу зупинки громадського транспорту "Техучилище" по пр-ту Л.Українки у м. Кременчуці, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, відкрито заволоділа сумочкою, в якій знаходилися ключи, мобільний телефон "Xiaomi Redmi 6 А", чим ОСОБА_5 спричинила матеріального збитку.

08.08.2020 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено: мобільний телефон марки «NOKIA» модель:1280 імеі: НОМЕР_1 ; планшет марки «NOMI» модель: С07850 №4F; мобільний телефон марки «NOMI» модель: І5001 імеі: НОМЕР_2 , імеі: НОМЕР_3 ; шорти сірого кольору зі слідами РБК; пістолет типу Флобер; картка «Приват Банк» № НОМЕР_4 ; сім-карти мобільного оператору «Київстар». Дозвіл на вилучення в ході обшуку вищевказаних речей слідчим суддею не надано.

Вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001944 та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до витягу з ЄРДР створено слідчу групу у складі: заступника начальника СВ ОСОБА_7 , старших слідчих ОСОБА_8 , слідчих ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Вислухавши думку слідчого, слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали, які обґрунтовують його доводи, приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Після проведення оглядів, речі які були виявлені та вилучені вважаються тимчасово вилученим майном, питання про яке повинно бути вирішено, в результаті його арешту або повернення.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 235 КПК України ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

Вилучення майна, яке відповідає передбаченим ч.2 ст.167 КПК України ознакам, у такий спосіб не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч.5 ст. 171 КПК України.

У розумінні норм КПК України не вважається тимчасово вилученим майно, дозвіл на відшукання і вилучення якого надано ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук, яке слідчий вилучив під час обшуку, проведеного згідно зазначеної ухвали.

У КПК України законодавець чітко розмежував статус майна, вилученого на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук, та тимчасово вилученого майна. Вони є різними. Зокрема, це також підтверджується положеннями абз. 2 ч. 5. ст. 171 КПК, згідно з якими «у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено».

Тобто, в абз. 2 ч. 5. ст. 171 КПК визначено, що щодо тимчасово вилученого майна слідчим або прокурором подається клопотання про його арешт, у іншому випадку таке майно повертається особі, у якої вилучено. При цьому, щодо речей та документів, на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі про проведення обшуку, накладення арешту КПК України не передбачає. Такого ж висновку дійшла і колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 23.01.2020 у справі №457/1485/13-к.

Як вбачається з матеріалів клопотання, відповідно до протоколу обшуку (а.с. 7-10) у період часу з 13 год. 17 хв. по 14 год. 39 хв. слідчим проведено обшук житла за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого фактично вилучено майно, постановою від 10.08.2020 року дане майно визнано речовими доказами, приєднано до матеріалів кримінального провадження та залишено на зберігання у камері зберігання речових доказів Кременчуцького ВП, тому клопотання у відповідності до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України повинно бути подано до суду не пізніше 14 год. 39 хв. 10.08.2020 року.

Клопотання про арешт майна подано з порушенням строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України, а саме після 16 год. 00 хв. 10.08.2020 року, тому слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 167, 170-175 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженні № 0001944 від 10.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - відмовити.

Роз`яснити слідчому, що відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1