Справа № 478/65/21 Провадження №1-в/478/26/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.01.2021 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Казанківської ВК № 93 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Казанка в режимі відеоконференції з Казанківською виправною колонією № 93 клопотання засудженого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянина України, освіти середньої, не одруженого, уродженця м. Миколаєва, по цій справі засуджений: 29.01.2018 року Ленінським районним судом м. Миколаєва, за ст. 186 ч.1, 70 ч. 4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. 06.07.2017 року згідно вироку Заводського районним судом м. Миколаєва покарання шляхом часткового поєднання покарання по цим вирокам до 5 років позбавлення волі. Строк зарахувати з 21.05.2017 року, за ст. 72 ч.5 КК України зарахувати в строк покарання час попереднього тримання з 21.05.2017 року, по 20.06.2017 року з розрахунку один день за два дні, а з 21.06.2017р. по 29.01.2018 р. день за день. 03.04.2019 року ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області за ст. 72 ч.5 КК України зарахувати в строк покарання час тримання під вартою з 21.06.2017 року по 01.03.2018 року із розрахунком один день за два, початок строкуУ 21.05.2017 року, кінець строкуУ 14.05.2021 року,відбув ѕ строку покарання,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
До Казанківського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Представник Казанківської ВК № 93 вважав клопотання необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, а саме: працює старшим днювальним СІЗО ПКТ, характеризується посередньо, має одне погашене стягнення, яке було накладене 24.04.2020 року та лише два заохочення, яке отримав в 2019 та 2020 роках, після відмови у застосуванні відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, тому що відмовився від застосування ст.. 81 КК України згідно витягу з протоколу №25 від 17.12.2019 року пільги. Також враховуючи режим відбування покарання, при належній поведінці міг би отримувати заохочення за сумлінну поведінку, ставлення до праці, навчання, активну участь у роботі самодіяльних організацій, благоустрою, тому засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення.
Прокурор в судовому засіданні вважав клопотання необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення.
Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, судом встановлено наступне.
Так судом з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_6 по цій справі було засуджено: 29.01.2018 року Ленінським районним судом м. Миколаєва, за ст. 186 ч.1, 70 ч. 4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. 06.07.2017 року згідно вироку Заводського районним судом м. Миколаєва покарання шляхом часткового поєднання покарання по цим вирокам до 5 років позбавлення волі. Строк зарахувати з 21.05.2017 року, за ст. 72 ч.5 КК України зарахувати в строк покарання час попереднього тримання з 21.05.2017 року, по 20.06.2017 року з розрахунку один день за два дні, а з 21.06.2017р. по 29.01.2018 р. день за день. 03.04.2019 року ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області за ст. 72 ч.5 КК України зарахувати в строк покарання час тримання під вартою з 21.06.2017 року по 01.03.2018 року із розрахунком один день за два, початок строкуУ 21.05.2017 року, кінець строкуУ 14.05.2021 року,відбув ѕ строку покарання. Невідбута частина покарання складає 3 місяці 17 днів.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній впродовж всього строку відбування покарання характеризується посередньо, працює старшим днювальним СІЗО ПКТ, має одне погашене стягнення, яке було накладене 24.04.2020 року та лише два заохочення, яке отримав в 2019 та 2020 роках, після відмови у застосуванні відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, тому що відмовився від застосування ст. 81 КК України, згідно витягу з протоколу №25 від 17.12.2019 року пільги. Також враховуючи режим відбування покарання, при належній поведінці більше заохочення не отримував за сумлінну поведінку, ставлення до праці, навчання, активну участь у роботі самодіяльних організацій, благоустрою. Початок строкуУ 21.05.2017 року, кінець строкуУ 14.05.2021 року,відбув ѕ строку покарання, невідбута частина покарання складає 3 місяці 17 днів.
Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. У відповідності з п.3 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з положеннями ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Відповідно до положень Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Таким чином, враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_5 в сукупності за весь період відбування ним покарання, суд вважає, що останній власною поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.
З огляду на зазначене вище, суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення даного клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з моменту її проголошення через Казанківський районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.
Суддя :