ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/2238/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 635/740/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова матеріали провадження №11кп/818/2238/20 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 березня 2019 року,-

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Товолжанка Дворічанського району Харківської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 :

- 24.05.2013 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.317, ч.1 ст.311 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки;

- 12.05.2014 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.317, ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, на 4 роки 2 місяці позбавлення. Звільнений 10 червня 2016 року за відбуттям строку покарання;

- 16.02.2017 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки;

- 28.12.2017 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, на 4 роки позбавлення волі.

початок строку: 28 липня 2017 року, кінець строку: 26 січня 2021 року.

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд мотивував своє рішення тим, що матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 28 грудня 2017 року.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що суд першої інстанції помилково прийняв до уваги його попередні судимості, оскільки вони не беруться до уваги при вирішенні питання щодо застосування ст.81 КК України. Наголосив, що посилання суду на рішення комісії, якими йому було відмовлено - є безпідставними, оскільки він самостійно відмовився від застосування до нього положень ст.ст.81, 82 КК України та просив комісії не розглядати це питання. Просить ухвалу суду скасувати, застосувати до нього вимоги ст.81 КК України та звільнити його умовно-достроково.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Таким чином, доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що суд не мав права брати до уваги його попередні судимості і вони не впливають на рішення суду при вирішенні питання про застосування вимог ст.81 КК України, є безпідставними, оскільки відомості про його попередні судимості і є даними про особу засудженого, які його характеризують.

Під час розгляду клопотання суд першої інстанції, відповідно до вищевказаних вимог, повно дослідив дані про особу ОСОБА_7 , його поведінку та ставлення до праці.

Як слідує із матеріалів провадження судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 раніше чотири рази судимий, а за вироками суду Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24.05.2013 року та від 16.02.2017 року був звільнений від відбування покарання з випробуванням, однак в період іспитового строку вчиняв нові злочини, за що був засуджений вироками Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12.05.2014 року та 28.12.2017 року.

Зазначене свідчить про те, що засуджений вже неодноразово звільнявся від відбування покарання, однак не виконував покладених на нього обов`язків та продовжував свою злочинну діяльність, що свідчить про антисоціальну спрямованість поведінки засудженого, підвищену суспільну небезпечність особи ОСОБА_7 та неможливість його виправлення при звільненні від відбування покарання.

Крім того, згідно матеріалів провадження ОСОБА_7 у період відбування покарання у Державній установі «Харківська установа виконання покарань №27, характеризувався посередньо, стягувань та заохочень не мав та до праці не залучався.

З 27.02.2018 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія №100»

Згідно характеристики від 24 лютого 2020 року засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, має чотири заохочення, стягнень не має, працевлаштований до господарчої обслуги житлової зони установи, до праці ставиться сумлінно.

Разом з тим, рішеннями комісій державної установи «Темнівська виправна колонія №100»:

- від 14.02.2018 року відмовлено в застосуванні щодо ОСОБА_7 ст.ст.100, 101 КВК України, як особі, яка не стає на шлях виправлення;

- від 29.05.2019 року відмовлено в застосуванні щодо ОСОБА_7 ст.82 КВК України, як особі, яка не стає на шлях виправлення;

- від 09.10.2019 року відмовлено в застосуванні щодо ОСОБА_7 ст.81 КВК України, як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Твердження обвинуваченого щодо його самостійної відмови від розгляду комісіями вищевказаних питань є безпідставними, оскільки матеріали такої інформації не містять.

Таким чином, суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, з урахуванням даних що містяться у характеристиці, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 на даний час не довів своє виправлення.

Враховуючи викладене, а також відсутність відомостей, які б вказували на вчинення засудженим дій, направлених на погашення цивільного позову,колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час не довів своє виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення неможливе.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: