Дата документу 03.08.2020 Справа № 310/5691/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 310/5691/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/293/20 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

розглянула 3 серпня 2020 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 серпня 2019 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Підгірне Новомиколаївського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

ОСОБА_8 , будучи раніше засудженим за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які в передбаченому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочини при наступних обставинах.
Так, 21 червня 2019 року приблизно о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом тимчасового використання (прокату) спортивного велосипеду, попросив у ОСОБА_9 належний їй спортивний велосипед «Discovery trek».
В свою чергу ОСОБА_9 , будучи впевненою у тому, що ОСОБА_8 після тимчасового використання поверне їй вказане майно, передала ОСОБА_8 належний їй спортивний велосипед «Discovery trek» жовто-синього кольору вартістю 6 000 гривень.
Далі, того ж дня ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, та не маючи наміру повертати ОСОБА_9 належне їй майно, заклав отриманий ним шляхом обману велосипед «Discovery trek» жовто-синього кольору до ломбарду «ОНІКС», розташованого за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, проспект Азовський, буд. 39/8, завдавши в такий спосіб ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 6 000 грн.
Крім того, 22 червня 2019 року, у ранковий час, під час перебування в будинку АДРЕСА_2 у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, а саме спортивним велосипедом, належним ОСОБА_9 , який він помітив 21 червня 2019 року на території двору будинку АДРЕСА_3 .
З метою реалізації вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_8 звернувся до своєї дружини ОСОБА_10 із пропозицією взяти у ОСОБА_9 напрокат належний їй велосипед «Viserf» 6015 синього кольору для катання їхніх малолітніх дітей.
Не усвідомлюючи характеру злочинних дій свого чоловіка та не маючи наміру на вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_10 погодилась на його пропозицію та 22 червня 2019 року приблизно о 14 годині отримана напрокат від ОСОБА_9 належний їй велосипед «Viserf» 6015 синього кольору.
Далі, того ж дня, приблизно о 15 годин 00 хвилин, знаходячись на Приморській площі в місті Бердянську, ОСОБА_10 з метою повернення ОСОБА_9 отриманого в прокат велосипеду, передала своєму чоловіку ОСОБА_8 велосипед «Viserf» 6015 синього кольору.
Одразу після цього ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця та не маючи наміру повертати ОСОБА_9 належне їй майно, заклав отриманий ним шляхом обману велосипед «Viserf» 6015» синього кольору до ломбарду «УМКВ і Компанія», розташованого за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, проспект Східний 123, завдавши в такий спосіб ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 4 000 грн.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 серпня 2019 року:
ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та йому призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирався.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, не погоджується з оскаржуваним вироком в частині призначення йому покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.

В обґрунтування своїх доводів зазначає про те, що він щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання, добре характеризується за місцем проживання, неофіційно працевлаштований, перебуває на обліку у Центрі зайнятості, має на утриманні четверо малолітніх дітей, які вимагають до себе щоденної уваги, хворіє, правопорушення скоїв заради дітей та дружини, оскільки потрібні були кошти для придбання продуктів харчування та одежі і ліків для дітей, готовий повернути потерпілій заподіяну шкоду, але вона не бажає з ним зустрічатися.

Просить вирок суду змінити та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Враховуючи, що обвинувачений належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду та з урахуванням відсутності питань, які б погіршували правове становище обвинуваченого, апеляційний суд, врахувавши позицію захисника про можливість апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого, у відповідності до ч.4 ст. 401, ч. 4 ст. 405 КПК України, проводить апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового провадження

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України.

Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам поданої апеляційної скарги сторони захисту, пославшись на відповідність призначеного покарання вимогам ст. 65 КК України та наявність висновку органу пробації щодо недоречності застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, тобто лише в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Впродовж судового засідання ОСОБА_8 повністю визнавав себе винним у скоєнні кримінальних правопорушень за обставин, зазначених у вироку суду, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні зі згоди обвинуваченого місцевий суд, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та інших учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, обмежився лише допитом обвинуваченого.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 КК України, правильність кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі обвинуваченим не оскаржується, а тому, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги, тобто в частині призначення ОСОБА_8 покарання.

Стосовно вимог апеляційної скарги про застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та конкретні обставини провадження.

Суд першої інстанції також взяв до уваги відомості стосовно особистості обвинуваченого ОСОБА_8 , який хоча і має постійне місце проживання, двох малолітніх дітей та не перебуває спецобліках, однак раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, офіційно не працює, матеріальну шкоду потерпілій не відшкодував.

При цьому, відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставиною, як така, що обтяжує покарання, визнаний рецидив (ст. 67 КК України).

Посилання обвинуваченого на наявність пом`якшуючих обставин, як на підстави для застосування до нього положень ст. 75 КК України, то вони з урахуванням встановленої обтяжуючої покарання обставини, що не оспорюється стороною захисту, не є достатньо переконливими для висновку про істотне зниження ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_8 в достатньому об`ємі, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суддів не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

На користь висновку суду свідчить висновок органу пробації про неможливість виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним повторних кримінальних правопорушень без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції

Наявність обставини щодо притягнення раніше обвинуваченого до кримінальної відповідальності у сукупності із кількістю вчинених епізодів злочинної діяльності, які вчиненні в короткий проміжок часу, на думку судової колегії, засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_8 .

Сукупність наведених обставин давала суду підстави для призначення саме такого виду та розміру покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Твердження ОСОБА_8 щодо позитивних відомостей відносно його особи та наявності у нього малолітніх дітей у сукупності з нехтуванням обвинуваченим загальносуспільними правилами за наявності дев`яти судимостей, які районний суд сприймав у їх сукупності, не здатні спростувати висновок місцевого суду щодо призначеного покарання, яке слід відбувати реально.

Аргументи обвинуваченого щодо неофіційного його працевлаштування, перебування його на обліку у Центрі зайнятості та наявності у нього хвороб не знайшли свого підтвердження з огляду на матеріалами кримінального провадження, що також не встановлено і районним судом. Не надані відповідні відомості і при апеляційному розгляді.

Доводи ОСОБА_8 щодо намагання відшкодувати шкоду потерпілій не є достатньо переконливою обставиною для висновку про можливість призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_8 відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України з мотивів, які наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_8 , що обумовлює відмову у задоволенні апеляційних вимог сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 серпня 2019 року відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 190 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4