Справа № 635/5892/20
Провадження № 1-в/635/878/2020
УХВАЛА

07 грудня 2020 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про пом`якшення призначеного покарання у випадку, передбаченому частиною третьої статті 74 КК України відносно засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтави, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-22 березня 2001 року Ленінським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 140 КК України (в ред.1960 року) із застосуванням ч. 2 ст. 81 КК України (в ред.1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
-09 липня 2001 року Ленінським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 140 КК України (в ред.1960 року) із застосуванням ч. 3 ст. 42 КК України (в ред.1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців; звільнений відповідно до ст. 1 Закону України «Про амністію»;
-06 грудня 2002 року Ленінським районним судом м. Полтава за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, 07.11.2003 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 16 днів;
-08 червня 2006 року Київським районним судом м. Полтава за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням на іспитовий строк 2 роки;
-19 червня 2007 року Ленінським районним судом м. Полтава за ч. 1 ст. 164 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням на іспитовий строк 2 роки;
-10 листопада 2011 року Ленінським районним судом м. Полтава за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 7 місяців 8 днів,
-28 травня 2015 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки,
засудженого 20 грудня 2017 року Ленінським районним судом м.Полтава за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.2 ст.311 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць,?

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про пом`якшення призначеного покарання у випадку, передбаченому частиною третьої статті 74 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 , в якому виконуючий обов`язки начальника установи просить суд привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ, вирок Ленінського районного суду м.Полтава від 20 грудня 2017 року відносно ОСОБА_4 .
Прокурор, представник установи та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. Представник установи та засуджений надали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд вказаної справи у їх відсутність. Прокурор про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали за клопотанням виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 , прийшов до наступного висновку.
Вироком Ленінського районного суду м.Полтава від 20 грудня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.2 ст.311 КК України та на підставі положень ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна, в тому числі, за ч.2 ст.309 КК України ? у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 28 травня 2015 року, остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць з конфіскацією майна. Згідно зі змісту вироку, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.307 КК України.
Відтак, ОСОБА_4 відбуває покарання в Держаній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» призначене за вироком Ленінського районного суду м.Полтава від 20 грудня 2017 року.
Згідно із Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (надалі по тексту ? Закон № 2617-VIII), який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону), внесено зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, частин першої та другої статі 309 КК України, згідно з якими:
- незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років (ч.1 ст. 309 КК України);
- ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років (ч. 2 ст. 309 КК України).
Разом з тим, частиною другою статті 309 КК України в редакції чинній до 01.07.2020, встановлювалась кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною першою даної статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.
Таким чином, диспозицією частини другої статті 309 КК України, в редакції Закону № 2617-VIII, не передбачено кримінальної відповідальності за незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.307 КК України.
За положеннями частини першої статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений, зокрема, за ч.2 ст.309 КК України за діяння, вчинене до набрання чинності Законом № 2617-VIII, призначене за сукупністю, покарання не відбув, суд приходить до висновку, що на нього поширюються положення частини першої статті 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
За положеннями частини другої статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Частиною третьою статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Таким чином, статтею 74 КК України визначено загальне правило, згідно з яким особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Приймаючи до уваги, що з 01.07.2020 частина друга статті 309 КК України не передбачає кримінальної відповідальності за вчинення повторно дій, передбачених частиною першою даної статті, а інші кваліфікуючі ознаки, передбачені частиною другою статті 309 КК України (в редакції, чинній з 01.07.2020), у діях ОСОБА_4 , за які він зокрема засуджений 20.12.2017 за ч. 2 ст. 309 КК України та які входять в сукупність, відсутні, суд приходить до висновку про необхідність приведення вказаного вироку в цій частині у відповідність до нового закону про кримінальну відповідальність шляхом перекваліфікації дій ОСОБА_4 з частини другої на частину першу статті 309 КК України та пом`якшення призначеного покарання шляхом визначення останньому покарання за ч.1 ст. 309 КК України, згідно з правилами ч.1 ст.72 та ч.3 ст.74 КК України, у виді обмеження волі строком на 4 років.
Оскільки остаточне покарання ОСОБА_4 за вироком Ленінського районного суду м.Полтава від 20 грудня 2017 року призначено на підставі статей 70 та 71 КК України, виходячи з правил статті 72 та 74 КК України, остаточне покарання засудженому ОСОБА_4 слід визначити таким, яке раніше призначене вироком Ленінського районного суду м.Полтава від 20 грудня 2017 року, а саме, у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць з конфіскацією майна.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, ?

постановив:

Клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про пом`якшення призначеного покарання у випадку, передбаченому частиною третьої статті 74 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? задовольнити.
Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Ленінського районного суду м.Полтава від 20 грудня 2017 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України з призначеним покаранням у виді обмеження волі строком на 4 (чотири) роки.
Остаточне покарання ОСОБА_4 залишити раніше призначене вироком Ленінського районного суду м.Полтава від 20 грудня 2017 року, а саме, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць з конфіскацією майна.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1