У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003391, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2020 року відносно
ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вільна-Поляна Баштанського району Миколаївської області, зареєстрована та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_8
захисник ОСОБА_6 ,
потерпіла ОСОБА_9 ,
представник потерпілої ОСОБА_10 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003391, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрито.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003391, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що постановляючи оскаржувану ухвалу судом першої інстанції не дотримано засад, передбачених ст. 370 КПК України, а саме законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення.
Звертає увагу на те, що під час судового розгляду судом вже розглядалось питання про закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, у зв`язку із надходженням відповідної заяви від потерпілої, однак, у його задоволенні було відмовлено з тих підстав, що потерпіла не може звертатися із такою заявою, оскільки вона не подавала заяви про вчинений злочин відносно неї.
Разом з тим, вказана категорія справ може бути розпочата лише на підставі заяви потерпілої, однак, матеріали даного провадження містять лише рапорт слідчого, на підставі якого відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР.
На думку апелянта, провадження судом закрито з підстав не передбачених законом та таких, що суперечать КПК України, в той час як підстави для закриття кримінального провадження, встановлені під час судового розгляду, зокрема порушення порядку внесення відомостей про вказане кримінальне правопорушення до ЄРДР, не були взяті судом до уваги.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Врахувавши відмову потерпілої ОСОБА_9 від обвинувачення та положення ч. 4 ст. 26, ч. 1 ст. 477, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд першої інстанції закрив кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку потерпілої, її представника та прокурора, які вважали ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень.
При цьому, як встановлено у ч. 4 ст. 26 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Як і в кримінальному провадженні з публічною формою обвинувачення, у кримінальному провадженні з приватною формою обвинувачення потерпілий має процесуальні права та обов`язки, передбачені ст. ст. 56, 57 КПК України, і може, відповідно до приписів ст. ст. 58, 59 КПК України, користуватись допомогою представника та законного представника.
Разом з тим, кримінальне провадження з приватною формою обвинувачення є винятком із засади публічності і визначається засадою диспозитивності, яка, відповідно до ст. 26 КПК України, означає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Так, на відміну від публічного обвинувачення, єдиною законною підставою для початку кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є заява потерпілого, проти прав, свобод та законних інтересів якого вчинено кримінальне правопорушення.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 26 та ч. 4 ст. 22 КПК України, важливою відмінністю участі потерпілого у кримінальному провадженні з приватною формою обвинувачення є те, що йому тут належить ще й право підтримувати обвинувачення або відмовитися від обвинувачення, що є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, зокрема, витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, встановлено, що підставою для внесення відомостей та початку досудового розслідування по кримінальному провадженню за ч. 1 ст. 125 КК України, відносно ОСОБА_5 , стало самостійне його виявлення слідчим СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 .
Відповідно до рапорту слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 , в ході досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0003391, під час проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_9 , встановлено, що 25.08.2017 р. близько 20.30 год. ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , спричинила ОСОБА_9 тілесні ушкодження.
В той же час, згідно із протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.08.2017 р., потерпіла ОСОБА_9 , вказала, що просить вжити заходів до її чоловіка, який вчинив сварку, лаявся нецензурною лайкою та спричинив їй тілесні ушкодження. Як на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення потерпіла вказала на ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Будь-яких відомостей про вчинення кримінального правопорушення іншими особами потерпіла ОСОБА_9 не повідомила.

За такого, враховуючи фактичну відсутність заяви потерпілої ОСОБА_9 , з приводу вчинення ОСОБА_5 , відносно неї, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та приписи п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України, апеляційний суд доходить висновку, що рапорт слідчого про виявлене кримінальне правопорушення, в даному випадку, є неналежною підставою для внесення вказаних відомостей до ЄРДР, а відтак, всі процесуальні дії, здійснені під час досудового розслідування, проведені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому, отримані органом досудового розслідування докази є недопустимими, внаслідок істотного порушення прав людини і основоположних свобод.

При цьому, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що більшість слідчих дій та отримані, в результаті їх проведення, докази, здійснені стороною обвинувачення в період з 25.08.2017 р. по 23.03.2018 р., зокрема, допит потерпілої та свідків, проведення судово-медичної експертизи № 1282, проведення огляду предмету (медичної карти потерпілої) та слідчого експерименту, а також демонстрація (ознайомлення) із відеозаписом слідчої дії, тобто до внесення відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, до ЄРДР.

Окрім наведеного, слід зауважити, що питання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , у зв`язку з надходженням клопотання потерпілої ОСОБА_9 про відмову від підтримання обвинувачення, судом першої інстанції розглядалось двічі 30.01.2020 р. та 21.08.2020 р.
Однак, 30.01.2020 р. у задоволенні даного клопотання відмовлено саме з тих причин, що підставою для внесення відомостей за ч. 1 ст. 125 КК України стали матеріали правоохоронних та контролюючих органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, відображені в рапорті слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 , в той час як, потерпіла ОСОБА_9 із заявою про вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення до правоохоронних органів не зверталась, а відтак, вона не наділена процесуальним правом на відмову від підтримання обвинувачення.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 ст. 412 КПК України, передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Разом з тим, порушення судом наведених вимог кримінального процесуального закону не відноситься до передбаченого ч. 1 ст. 409 КПК України переліку безумовних підстав для скасування або зміни судового рішення.
Однак, за положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

На підставі наведених обставин кримінального провадження та норм кримінального процесуального закону, з урахуванням того, що судом першої інстанції кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 хоча і закрито, однак з нереабілітуючих обставин, апеляційний суд доходить висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції в цій частині та закриття кримінального провадження саме на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст. ст. 284, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2020 року відносно ОСОБА_5 змінити.
Кримінальне провадження за № 0003391 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3