Справа №221/4177/2012
Провадження № 1-в/127/535/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2020 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про скасування арешту з майна,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_3 про скасування арешту з майна.

З вказаної заяви вбачається, що постановою слідчого СУ УМВС України у Вінницькій області від 08.04.2009 накладено арешт на автомобіль ВАЗ 21011, 1979 року випуску, бежевий, № дв. 3675314, № куз. НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , свідоцтво НОМЕР_3 , дата видачі 05.07.2001 та на автомобіль HYNDAI TUCSON 2.0, 2007 року випуску, сірий, № куз. НОМЕР_4 , ДНЗ НОМЕР_5 , свідоцтво НОМЕР_6 , дата видачі 11.04.2007, власником яких є ОСОБА_3 в рамках кримінальної справи.

У подальшому вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2013 ОСОБА_3 визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських обов`язків, строком на 3 роки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Крім того, зазначеним вироком суду визнано ОСОБА_3 винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських обов`язків, строком на 3 роки, з позбавленням 11 рангу державного службовця відповідно до ст. 54 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 15.08.2013 вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2013 змінено та перекваліфіковано дії ОСОБА_3 з ч. 2 ст. 366 та ч. 5 ст. 191 КК України на ч. 1 ст. 366 та ч. 4 ст. 191 КК України. Визнано ОСОБА_3 винним за ч. 1 ст. 366 КК України та призначено покарання за ч. 1 ст. 366 КК України у виді 2 років обмеження волі з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 роки, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Крім того, вказаною ухвалою визнано винним ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 191 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 роки, з позбавленням 11 рангу державного службовця відповідно до ст. 54 КК України. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням,встановленим іспитовим строком 3 роки із покладеними обов`язками, передбаченими п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 заяву про скасування арешту з майна підтримала та просила суд її задовольнити з мотивів, викладених у заяві.

Прокурор ОСОБА_4 заяву про скасування арешту з майна підтримав та просив суд її задовольнити.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином.

Суд вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 9 розділу ХІ Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування розділу «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України» від 26.11.2012 за № 1735/0/4-12, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності КПК, продовжують свою дію у порядку КПК 1960 року. Зміна, скасування чи припинення (окрім продовження) таких запобіжних заходів, арешту майна, відсторонення від посади, незважаючи на набуття чинності новим процесуальним законом (20 листопада 2012 року чи пізніше), відбувається згідно п. 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК у порядку, передбаченому КПК 1960 року.

Дана норма узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 5 КПК України, згідно якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ст. 126 КПК України (в редакції 1960 року), чинного на час накладення слідчим арешту на майно ОСОБА_3 , зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт мав бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 324 КПК України (в редакції 1960 року) постановляючи вирок, суд повинен вирішити питання зокрема що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку щодо розгляду заяви ОСОБА_3 про скасування арешту з майна в порядку КПК України (в редакції 1960 року), оскільки саме він був чинний на момент накладення арешту на майно ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Так, постановою слідчого СУ УМВС України у Вінницькій області від 08.04.2009 накладено арешт на автомобіль ВАЗ 21011, 1979 року випуску, бежевий, № дв. 3675314, № куз. НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , свідоцтво НОМЕР_3 , дата видачі 05.07.2001 та на автомобіль HYNDAI TUCSON 2.0, 2007 року випуску, сірий, № куз. НОМЕР_4 , ДНЗ НОМЕР_5 , свідоцтво НОМЕР_6 , дата видачі 11.04.2007, власником яких є ОСОБА_3 .

В подальшому, під час розгляду кримінальної справи за № 221/4177/2012 за обвинуваченням ОСОБА_3 вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2013 та ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 15.08.2013 арешт із зазначеного майна не був скасований.

З урахуванням вказаного суд вважає за доцільне заяву ОСОБА_3 задовольнити, скасувати арешт накладений на автомобіль ВАЗ 21011, 1979 року випуску та на автомобіль HYNDAI TUCSON 2.0, 2007 року випуску, власником яких є ОСОБА_3 , оскільки в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба.

На підставі викладеного, керуючись п. 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про скасування арешту з майна задовольнити.
Арешт накладений постановою слідчого СУ УМВС України у Вінницькій області від 08.04.2009 на автомобіль ВАЗ 21011, 1979 року випуску, бежевий, № дв. 3675314, № куз. НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , свідоцтво НОМЕР_3 , дата видачі 05.07.2001 та на автомобіль HYNDAI TUCSON 2.0, 2007 року випуску, сірий, № куз. НОМЕР_4 , ДНЗ НОМЕР_5 , свідоцтво НОМЕР_6 , дата видачі 11.04.2007, власником яких є ОСОБА_3 скасувати.
Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: