Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/645/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому Кіровоградської області кримінальне провадження № 0000487 від 03.11.2018 за апеляційними скаргами представника потерпілого ОСОБА_6 - захисника-адвоката ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2020 року.

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Василівка Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не працює, має професійно - технічну освіту, неодружений, на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб немає, раніше не судимий,
визнаний винуватим та засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 до набрання вироку законної сили обрано у вигляді тримання під вартою.
Ухвалено строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з часу взяття під варту з 15.45 години 12 червня 2020 року.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 81 149,93 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката та судовий збір в сумі 11 268,40 грн.
Вирішено питання речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_10 ,

представника потерпілого захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за наступних обставин.
01.11.2018 в період часу з 21 години 30 хвилин до 00 години 00 хвилин, точного часу судом не встановлено, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 після спільного розпиття алкогольних напоїв, перебували біля домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 .
Перебуваючи у вказаному місці, між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 виникла сварка під час якої перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_9 умисно наніс один удар кулаком лівої руки в праву височну частину потерпілого ОСОБА_6 . Від отриманого удару потерпілий, втративши рівновагу, впав на землю лівим боком на ліву руку. Після цього, ОСОБА_9 наніс два удари лівою ногою, взутою у берци, в праву височну частину обличчя потерпілого ОСОБА_6 . Таким чином, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку тяжкого ступеню, епідуральної гематоми в правій лобно-тім`яній частках, вдавленого перелому правої скроневої кістки, лобної кістки справа, з переходом на передню черепну ямку, перелому задньої стінки лобної пазухи справа, гематоми пара орбітальної ділянки справа.
Згідно висновку судово - медичної експертизи № 715 від 14.12.2018 вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення.
В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_6 - захисник-адвокат ОСОБА_7 просить вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 12.06.2020 щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 121 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років є явно несправедливе та не відповідає в достатній мірі особі обвинуваченого.

При призначенні покарання суд не в повній мірі враховував думку потерпілого, який вважає за необхідне позбавити волі обвинуваченого на 8 років, відсутність пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючої обставини, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Також, судом не враховано, що злочин вчинений обвинуваченим є тяжким, шкода не відшкодована. Нанесене тілесне ушкодження, було небезпечне для життя в момент заподіяння, та спричинило потерпілому втрату свідомості, запаморочення, головний біль, головокружіння, слабкість, а в подальшому операцію по трепанації черепа і необхідність здійснення тривалого лікування, операцій та втратою можливості працювати.

Наведене свідчить про те, що обвинувачений є небезпечним для суспільства, тому виправлення ОСОБА_9 можливе лише в місцях позбавлення волі з максимальним покаранням без застосування ст. ст. 75, 76 КК України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить змінити вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2020 року, щодо ОСОБА_9 , пом`якшити призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі, застосувавши відповідно до ст. 75 КК України іспитовий строк тривалістю 3 роки та покласти на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ст. 76 КПК України.
В обгрунтування вимог посилається на те, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення вперше, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілого та його батьків, частково відшкодував збитки потерпілому поштовими переказами на суми 4200 грн., 4400 грн. та 5000 грн. Обвинувачений має позитивні характеристики, міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання. ОСОБА_9 непридатний для проходження військової служби через поганий стан здоров`я у зв`язку з наявною у нього спаєчною хворобою органів черевної порожнини та кишкової непрохідності.
ОСОБА_9 є особою, яка показала середній рівень небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, що вказує на можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.Отже, призначене ОСОБА_9 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
ОСОБА_9 може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків.
Заслухавши суддю - доповідача, потерпілого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в його інтересах, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину за який його засуджено, окрім визнання винуватості обвинуваченим, підтверджені зібраними доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження і в апеляційних скаргах не заперечуються.

Кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 121 КК України сторонами кримінального провадження не оспорюється.

При розгляді доводів апеляційних скарг колегія суддів, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, виходить із фактичних обставин провадження, встановлених судом першої інстанції.

Щодо призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно роз`яснень п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Положеннями ч. 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого.

Зокрема місцевим судом враховано тяжкість вчиненого злочину ОСОБА_9 , який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочином.

Обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України відсутні.

Обставиною що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом правильно визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд врахував, що він за місцем проживання характеризується позитивно, проживає разом з батьками, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався, знаходиться на обліку як безробітній у Бобринецькій районній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості з 19 березня 2019 року, раніше не судимий.
Також, при призначенні покарання обвинуваченому, судом враховано досудову доповідь щодо ОСОБА_9 від 23.04.2019, складену Бобринецьким районним сектором філії державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, згідно якої виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
Разом з цим, колегія суддів вважає, що місцевим судом обгрунтовано не визнано пом`якшуючими обставинами визнання вини та щире каяття обвинуваченого.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Проте, у матеріалах кримінального провадження та під час судового розгляду такі факти не встановлено.
Зокрема, твердження апеляційної скарги сторони захисту про те, що обвинуваченим частково відшкодовано матеріальні збитки, колегія суддів вважає непереконливими, такими, що не підтверджують дійсне та відверте, визнання ОСОБА_9 своєї провини у вчиненому.
При цьому, визнання вини обвинуваченим лише під час судового розгляду справи, характеризують суб`єктивне ставлення обвинуваченого до вчиненого як відсутність каяття та бажання уникнути покарання у виді позбавлення волі за вчинений тяжкий злочин.
Враховуючи що ОСОБА_9 вчинив умисний тяжкий злочин, відсутність пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючої обставини - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок злочину потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, шкода не відшкодована, нанесене тілесне ушкодження, було небезпечне для життя в момент заподіяння, та спричинило потерпілому втрату свідомості, запаморочення, головний біль, головокружіння, слабкість, а в подальшому операцію по трепанації черепа і необхідність проведення тривалого лікування, операцій та втратою можливості потерпілому працювати, позицію потерпілого, який наполягав на реальному відбуванні обвинуваченим покарання, місцевий суд дійшов правильного висновку що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і підстави для застосування ст. 75 КК України - відсутні.
Таким чином, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, на переконання колегії суддів, викладені обставини свідчать про неможливість виправлення ОСОБА_9 та попередження нових злочинів, без реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги що обвинувачений вперше вчинив злочин, визнав повністю розмір цивільного позову, частково відшкодовував завдані збитки, висновок Бобринецького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, суд першої інстанціїобгрунтовано призначив ОСОБА_9 мінімальне покарання передбачене санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

На переконання колегії суддів, саме такий вид покарання, відповідає тяжкості вчиненого злочину, обставинам кримінального провадження, особі обвинуваченого, є обґрунтованим та відповідає цілям покарання.
При цьому, підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_9 більш суворого покарання, як на тому наполягає сторона обвинувачення у своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Будь яких інших доводів, щодо незаконності вироку суду першої інстанції в апеляційних скаргах не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.
Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування або зміни вироку суду, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_6 - захисника-адвоката ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , задоволенню не підлягають, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_6 - захисника-адвоката ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2020 року, стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання її копії.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4