Справа № 396/1229/20
Провадження № 1-кп/396/218/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.12.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новоукраїнка Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта професіно-технічна, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, раніше не судимого.
за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України,-
за участі сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
Обвинувачений ОСОБА_3 28.02.2020 року вчинив незаконне проникнення до житла.
Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин:
Судом встановлено, що 28.02.2020 року близько 19.40 години, точного часу ні судом, ні досудовим розслідуванням не встановлено, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до домоволодіння, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , та у якому проживає гр. ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Підійшовши до домоволодіння обвинувачений ОСОБА_3 через незамкнуту хвіртку зайшов до подвіря, з метою відшукання своєї колишньої співмешканки ОСОБА_7 , яка проживає у вищевказаному домоволодінні. Підійшовши до будинку, розпочав стукати у вікна та вхідні двері, однак з будинку ніхто не виходив. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_3 виник раптовий умисел, направлений на порушення конституційного права громадянина на недоторканність житла.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без добровільної на те згоди власника домоволодіння потерпілого ОСОБА_6 та особи, яка тимчасово займає вказане приміщення гр. ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_3 таємно, не маючи законних правових підстав для відвідування житла, не переслідуючи наміру заволодіти чужим майном, за допомогою фізичної сили рук демонтував віконне скло, та через утворений отвір незаконно проник до вищезазначеного житлового будинку, чим порушив право потерпілого ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_7 на недоторканість житла та володіння, передбачене ст. 30 Конституції України, тим самим незаконно проник до житла. В подальшому, перебуваючи у одній із кімнат будинку був виявлений гр. ОСОБА_7 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, за обставин викладених в обвинувачльному акті, визнав повністю, та пояснив, що дійсно проник до житла потерпілого ОСОБА_6 , хотів побачити свою колишню співмежканку ОСОБА_7 . Вчинив дане правопорушення через стан алкогольного сп`яніння.
У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати та обіцяв, що такого більше не повториться.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. Попередньо 03.09.2020 року надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що не має можливості з`явитись до суду так як проходить військову службу. Позов по справі заявляти не буде (а.п. 19).
За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_3 та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, учасникам провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному кримінальному правопорушенні, крім його показів та щирого каяття, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів, на підтвердження вини обвинуваченого.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України, так як своїми протиправними діями він вчинив таємне проникнення до житла.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є проступком, обставини вчинення, мету та мотиви вчинення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя та ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає його щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.
Обставиною, що обтяжує відповідальність обвинуваченого суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно, не одружений, не працює, утриманців не має, на «Д» обліку лікаря психіатра не перебуває, перебуває на "Д"обліку у лікаря нарколога з приводу алкогольної залежності, фізично здоровий та придатний до фізичної праці, раніше не судимий.
Згідно досудової доповіді та висновку Новоукраїнського РВ філії ДУ «Центр пробації», щодо вчинення правопорушень обвинуваченим ОСОБА_3 , вважають, що його виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови проходження лікування від алкогольної залежності та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненю повторних кримінальних правопорушень, а саме проходження пробаційної програми «Профілактика вживання алкогольних напоїв» для дорослих. У разі, якщо суд дійде висновку про звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на нього обов`язків передбачених п.п. 3.4 ст. 76 КК України. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як високийсередній та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній (а.п. 48-49).
Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Відповідно довимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про призначення покарання, в межах санкції передбаченої ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі, та як більш м`які покарання у виді штрафу та виправних робіт, суд вважає за недоцільне призначати особі, яка не працює та не отримує матерільного доходу.
Також зважаючи на відношення обвинуваченого до вчиненого, який щиро розкаявся у скоєному, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, позицію потерпілого, який матеріальних претензій до обвинуваченого не має, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання з випробуванням, яке є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення, тобто, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного основного покарання із випробуванням, встановивши однорічний іспитовий строк.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази відсутні.
Захід забезпечення кримінального провадження не обрався і суд не вбачає підстав для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 469-475 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
В силу ст. 75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду або через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1