У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 грудня 2020 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24 лютого 2021 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Тульської області Російської Федерації, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні № 0003525 від 28.12.2020 року,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" терміном до 24 лютого 2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Вказує, що при обранні запобіжного заходу судом не враховано, що лише тяжкість заподіяного кримінального правопорушення не може обґрунтовувати застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також при обранні запобіжного заходу судом не враховано, що остаточна кваліфікація дій ОСОБА_6 не визначена, в дійсності він захищався проти протиправних дій.

Зазначає, що ОСОБА_6 та його родина приймають участь в лікуванні потерпілого, надають йому необхідні ліки. Крім того, ОСОБА_6 також потребує лікування, а застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заподіє шкоду його здоров`ю.

Звертає увагу, що підозрюваний має місце реєстрації, його матері на праві власності належить житловий будинок та вона надала до суду заяву, в якій запевняє, що забезпечить вимоги ст.181 КПК України у разі обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та забезпечить його явку за місцем вимоги.

Стверджує, що слідчий суддя мав право обрати відносно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Досудовим розслідування встановлено, що 27.11.2020 року близько 23 год. 00 хв., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, у ОСОБА_6 , який перебував біля домоволодіння АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_8 . З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , переконавшись, що йому ніхто не завадить, збив ОСОБА_8 з ніг та почав наносити йому удари руками та ногами в область голови. В подальшому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на позбавлення життя іншої людини, розуміючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, став на коліна біля ОСОБА_8 , який лежав спиною на землі, обличчям до нього, та дістав з кишені предмет, схожий на ніж, який порахував зручним знаряддям вчинення злочину та таким, що володіє достатніми властивостями для досягнення мети злочину - умисного вбивства. Утримуючи предмет, схожий на ніж, в правій руці, ОСОБА_6 став наносити ним невстановлену кількість різаних ран в життєво важливий орган - шию та обличчя ОСОБА_8 . ОСОБА_6 виконав усі дії, направлені на протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 , які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, але злочин було не закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки його дії були помічені сторонньою особою. Після цього ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних поранень шиї та обличчя, гематорологічний шок третього ступеню (відповідно до Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя).

27.12.2020 року о 23 год. 10 хв. за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення було затримано ОСОБА_6 та 28.12.2020 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст.115 КК України та про наявність ризиків, передбачених п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування, оскільки, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за вчинення якого передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк більше десяти років. Не має постійного місця роботи, та стабільного джерела доходу, перебуває на обліку КНП « Миколаївського обласного центру психічного здоров`я» у лікаря нарколога з діагнозом РПП внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, що дає підстави стверджувати про можливість переховування його від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, з врахуванням обставин вчинення інкримінованого злочину, є достатньо підстав вважати щодо можливості впливу з боку підозрюваного в незаконний спосіб на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, з метою зміни своїх показів на його користь, оскільки, достеменно обізнаний про місце їх проживання.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_6 є раніше судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив й надалі може продовжити свою злочинну діяльність, що дає підстави стверджувати, що він може вчинити й інші кримінальні правопорушення.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме, те що підозрюваний ОСОБА_6 офіційно не працює, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом РПП внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Посилання апелянта на те що, підозрюваний має місце реєстрації та не збирається переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, не можуть бути взяті до уваги, оскільки, вказані факти не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, ризики, встановлені слідчим суддею у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 грудня 2020 року, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 лютого 2021 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді