ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/64/21 Справа № 202/7222/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ульянівка, Кіровоградської області, є громадянином України, має на утриманні неповнолітню дитину, працює ПАТ «ДТРЗ» охоронцем, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосовування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що у даному провадженні наявні докази, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані правопорушення.
Вказує, що що в ході судового розгляду встановлено, що є підстави вважати, що ОСОБА_7 дійсно може впивати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки на даний час не встановлено коло всіх осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення.
Натомість існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки, як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України не затримувався та про підозру у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення був повідомлений 18 грудня 2020 року, в той час як клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього, надійшло на адресу суду 21 грудня 2020 року, на судовий розгляд якого підозрюваний з`явився самостійно.

Існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, також не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Також зазначає, що враховуючи дані про особу підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, однак у останньої наявні стійкі соціальні зв`язки, а тому слідчим у клопотанні не наведено та належним чином не обґрунтовано підстав для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту у період часу з 23.00 до 06.00 годин.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що посилання на слідчого та прокурора на значний розмір спричиненої шкоди є необґрунтованим, оскільки жодним чином не підтверджується матеріалами кримінального провадження; докази на які посилається слідчий у своєму клопотанні являються недопустимими та не можуть бути враховані судом при обранні запобіжного заходу.
Вказує, що у ОСОБА_10 наявні стійкі сімейні та соціальні зв`язки та необхідність матеріального забезпечення сім`ї, у зв`язку з чим, підозрюваному не може бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або цілодобового домашнього арешту; ОСОБА_7 має незадовільний стан здоров`я, а обраний запобіжний захід фактично позбавляє його можливості продовжувати лікування; вимога суду щодо здачі паспорта є незаконною, оскільки без нього ОСОБА_7 не зможе відвідувати лікарні.
Також зазначає, що усі надані слідчим докази на підтвердження обгрунтованості підозри ОСОБА_7 отримані з суттєвими порушеннями основоположних прав та свобод громадянина, являються недопустимими, не відповідають дійсності, а протоколи НСРД взагалі відсутні в матеріалах справи.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчим суддею не враховано ризики, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення; у ході обшуків за місцем проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_11 вилучено предмети кримінального правопорушення, на даний час встановлюється їх вартість, але лише часткове опрацювання підтвердило крадіжку майна більш ніж на 900 тис. Гривень, що свідчить про збільшення суми збитків завданих кримінальним провадженням; суд своєю своєю ухвалою дозволив підозрюваному продовжувати працювати на заводі та продовжувати систематично скоювати крадіжки.
Вказує, що ОСОБА_7 відмовився надавати покази, що свідчить про спробу останнього уникнути кримінального покарання за вчинений злочин.

Позиції учасників судового провадження.
Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проти апеляційної скарги прокурора заперечували.

Прокурор заперечував проти апеляційної скарги захисника, її доводи вважав безпідставними, просив свою апеляційну скаргу задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційних скарг та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника та прокурора, викладені в апеляційних скаргах та в судовому засіданні щодо необґрунтованості ухвали суду, є безпідставними з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000703 від 21.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.
18.12.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Також, слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_7 може впивати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки на даний час не встановлено коло всіх осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки, як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України не затримувався та про підозру у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення був повідомлений 18 грудня 2020 року, в той час як клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього, надійшло на адресу суду 21 грудня 2020 року, на судовий розгляд якого підозрюваний з`явився самостійно.

Існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, також не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.
Дані висновки суду, з якими погоджується й колегія суддів, спростовують доводи апеляційної скарги прокурора.
Отже, з урахуванням наведеного колегія суддів оцінює доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, як безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню.
Слідчий суддя, врахував вищевказане, а також вимоги ст. 178 КПК України, у зв`язку з чим цілком обґрунтовано застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який на переконання апеляційного суду відповідає вимогам ст. 181 КПК України і забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Доводи захисника про те, що щодо недопустимості доказів колегією суддів до уваги не беруться, оскільки слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 181 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4