Справа № 944/2856/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1325/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 09.11.2020, якою задоволено клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час утримується під вартою у ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19»

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

встановила:

Слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 .

Клопотання мотивоване тим, що у даному кримінальному провадженні завершити досудове розслідування до 15.11.2020 не представилось можливим, оскільки необхідно отримати ряд висновків судових експертиз. Зокрема, необхідно отримати із Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України висновки дактилоскопічних експертиз, висновки молекулярно-генетичних експертиз, які необхідно долучити до матеріалів кримінального провадження та ознайомити із їх висновками підозрюваного та потерпілу, а також в залежності від отриманих експертиз вирішити питання про зміну раніше повідомленої ОСОБА_7 підозри, проведення додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_7 , та провести інші слідчі та процесуальні дії.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник адвокат ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволені клопотання слідчого про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Сторона захисту заперечує проти існування фактів, які б свідчили про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також, що є ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Апелянт зазначає, що свідчення свідків не можуть служити підставою для підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Навпаки ОСОБА_7 , виявивши труп у гаражі, викликав поліцію та залишився на місці злочину.

Апелянт наполягає, що в матеріалах справи відсутні дані про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Крім того покликання в клопотанні на підтвердження існування ризиків на підставі проведеного слідчого експерименту, то з результатами його та довірителя не ознайомили, в супереч чинному законодавству. ОСОБА_7 заперечує свою причасність до скоєння даного злочину.

Апелянт наголошує, що стороною обвинувачення слід доказувати існування ризиків, а не лише їх зазначення стандартного переліку. У справі не вказано знаряддя злочину, а також які речі чи документи може знищити, сховати чи спотворити підозрюваний по справі. Не зазначено ні в клопотанні, ні в ухвалі слідчого судді про те на яких свідків може впливати ОСОБА_7 . У даній справі, при вирішенні клопотання слідчого про продовження тримання під вартою підозрюваного, слідчий суддя взяв за основу тяжкість вчиненого злочину, в якому останній підозрюється. Тобто, по справі не надано жодних вагомих доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 червня 2020 року в нічний час доби, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на узбіччі дороги по вул. Зелений Гай, що неподалік від будинку №2 у смт. Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, під час конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, керуючись прямим умислом спрямованим на вчинення умисного вбивства ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , завдав останній множинні удари твердими предметами в ділянку голови, обличчя, грудей, спричинивши потерпілій множинні двобічні переломи ребер, перелом правої ключиці, закриту черепно-мозкову травму, крововиливи під м`якими мозковими оболонками, рани, синці та садна в ділянці голови та лиця, перелом кісток носа, множинні синці на тулубі з крововиливами у м`які тканини та душив її за шию, спричинивши синці та крововиливи в м`яких тканинах шиї, переломи під`язикової кістки та хрящів гортані, внаслідок чого ОСОБА_10 померла.
Заслухавши доповідача, думку захисників підозрюваного - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_9 про задоволення апеляційного скарги, міркування прокурора, який заперечив проти поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, врахувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, у випадку зміни запобіжного заходу, звільнення з-під варти може переховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати досудовому розслідуванню, заявлені ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_7 під вартою, не зменшились, а також у зв`язку з тим, що в процесі досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих дій та отримати висновки експертів зазначених в клопотанні слідчого.

Згідно з матеріалами клопотання, 24 червня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000639 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
24 червня 2020 року, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, затримано ОСОБА_7 .
24 червня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за ч.1 ст. 115 КК України, за який передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, обставини та спосіб вчинення підозрюваним злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На думку колегії суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки такий висновок підтверджується доданими до клопотання доказами, які можуть переконати об`єктивного спостерігача щодо причетності останнього до вчинення вказаного злочину.
Такий висновок також повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої термін «обґрунтована підозра», зокрема, викладений у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу та його продовження в органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, якій повідомлено про підозру.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Тобто, суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Твердження захисника про відсутність у даному кримінальному провадженні доказів на вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення є необґрунтованими.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).
Отже, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задовольнити клопотання, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують продовження обмеження права ОСОБА_7 на свободу.
Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються викладеним.
Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, у відповідності до ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 199 КПК України, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зурахуванням тяжкості злочину, даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , за відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою до 24.12.2020 включно.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_11 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Яворівський районного суду Львівської області від 09 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 24.12.2020 року включно залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: