Справа № 314/2465/20
Провадження № 1-в/314/749/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.07.2020 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.12.2016 року за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Початок строку: 12.12.2016 року, кінець строку: 12.12.2020 року,
про умовно-дострокове звільнення,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:

до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Суд, заслухавши засудженого, представника колонії, думку прокурора, дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 з 16.10.2018 року перебуває на лікуванні в Софіївській спеціалізований туберкульозній лікарні (№ 55)», станом на 12.08.2019 року відбув 2/3 призначеного строку покарання.

Згідно характеристики, яка міститься в матеріалах справи засуджений ОСОБА_3 в установах виконання покарання, в яких відбував покарання по час прибуття до Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» характеризувався посередньо, вимоги режиму відбування покарання порушував за що мав стягнення. За весь період відбування покарання має лише одне заохочення, на виробництві установи не працевлаштований у зв`язку з хворобою на туберкульоз, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, не бере участі у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених, до виконання робіт з благоустрою колонії ставиться байдуже, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Відповідно до довідки начальника відділення СПС засуджений ОСОБА_3 не залучався до робіт з благоустрою колонії та поліпшення житлово-побутових умов засуджених згідно ст. 118 КВК України, також зазначено, що засуджений Погребний до праці ставиться незадовільно.

До того ж суд враховує, що 28.08.2019 року рішенням комісії установи засудженому ОСОБА_3 відмовлено в застосуванні пільги про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, як такому, що не довів свого виправлення, про що зазначено в характеристиці на засудженого.
У відповідності зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд враховує, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушень режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, яка в свою чергу є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Поведінка ОСОБА_3 , за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_3 у зв`язку з чим, у задоволені клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

постановив:

в задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення- відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя : ОСОБА_1

24.07.2020