Справа № 341/546/18
Провадження № 1-кп/349/13/20
У Х В А Л А
05 серпня 2020 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000426 від 25 грудня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бурштина Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

встановив:

У судовому засіданні 05 серпня 2020 року захисник обвинуваченого ОСОБА_3 заявила клопотання, підтримане обвинуваченим, про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.289 КК України на підставі ч.4 ст.289 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання .

Суд вислухавши клопотання захисника ОСОБА_5 , з`ясувавши думку інших учасників судового розгляду, прийшов до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що 24 грудня 2017 року біля 23 години ОСОБА_3 разом з двома особами щодо яких матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження, на транспротному засобі марки "ВАЗ-2106" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у його користуванні, приїхали в АДРЕСА_2 , де проживає їх спільний знайомий. ОСОБА_3 разом з особою матеріали щодо якої виділено в окреме провадження вийшли з транспортного засобу та направилися до під`їзду №1 багатоквартирного будинку. Інша особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, залишалася в салоні автомобіля ОСОБА_3 .
Особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, побачила на стоянці під будинком № 2 по вул. О. Басараб автомобіль марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить громадянці ОСОБА_6 та перебуває у користуванні ОСОБА_7 і запропонувала ОСОБА_3 вчинити незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.
ОСОБА_3 погодився на цю пропозицію, після чого вони вдвох, діючи за попередньою змовою та з умислом на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом з метою розібрати його та в подальшому використовувати окремі деталі для ремонту автомобіля ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшли до автомобіля марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після чого пересвідчилися, що поряд нікого немає і за їхніми діями ніхто не спостерігає. Особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, за допомогою наявного у нього ключа відчинила двері зі сторони водія.
У подальшому ОСОБА_3 разом з вищезазначеною особою, руками виштовхали вказаний транспортний засіб на декілька метрів від місця його стоянки. Після чого ця особа сіла за кермо автомобіля і за допомогою наявного у неї ключа запустила двигун. ОСОБА_3 сів на переднє сидіння пасажира і разом з вказаною особою, заволодівши транспортним засобом, ринкова ціна якого, згідно висновку експерта № 4.5-58/17 від 19.01.2018, могла становити 12 814 гривень, поїхали до автомобіля ОСОБА_3 . ОСОБА_3 пересів за кермо автомобіля, який перебував у його користуванні і у якому на той час була інша особа, яка не була обізнана про їхні злочинні дії. Після чого вони двома транспортними засобами втекли з місця події.
Заволодівши належним громадянці ОСОБА_6 автомобілем марки «ВАЗ-2101». реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 , особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження та яка керувала викраденим транспортним засобом, направилась цим автомобілем у сторону Калуського району Івано-Франківської області, а ОСОБА_3 поїхав слідом за ним.
У селі Мошківці Калуського району вони повернули на дорогу, що веде до с. Дорогів Галицького району та переїхала через річку Сівка у якій на той час піднявся рівень води.
ОСОБА_3 на керованому ним автомобілі, у салоні якого знаходилась інша особа, переїжджаючи через річку, застряг по середині річки. Особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження і яка боала участь у незаконному заволодінні транспортним засобом, за допомогою викраденого автомобіля витягнула транспортний засіб ОСОБА_3 з русла річки. Після чого обидва автомобілі зупинились на березі річки, оскільки викрадений автомобіль перестав працювати.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч.1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальості у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частинами 1 та 2 ст. 286 КПК України встановлено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно частин 3 та 4 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З диспозиції ч. 4 ст. 289 КК України вбачається, що звільняється від кримінальної відповідальності судом особа, яка вперше вчинила дії, передбачені цією статтею (за винятком випадків незаконного заволодіння транспортним засобом із застосуванням насильства до потерпілого чи погрозою застосування такого насильства), але добровільно заявила про це правоохоронним органам, повернула транспортний засіб власнику і повністю відшкодувала завдані збитки.

Звільнення за ч. 4 ст. 289 КК України відбувається при наявності спеціальних умов, а саме : вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом вперше; під час незаконного заволодіння транспортом не було застосоване будь-яке насильство до потерпілого чи погроза такого насильства; добровільна заява про вчинене правоохоронним органам, тобто заява зроблена за власною волею, незалежно від мотивів і не у зв`язку з тим, що про вчинене стало відомо правоохоронним органам; повернення транспортного засобу власникові, така умова буде виконана у випадку, коли транспортний засіб повернуто законному користувачеві; повне відшкодування збитків за наявності всіх перелічених умов звільнення від кримінальної відповідальності є обов`язковим і безумовним.

У ч. 4 ст. 289 КК не вказано на обов`язкову послідовність вчинення відповідних дій, які складають умови застосування цього виду звільнення.

Оскільки законом не зазначено, коли саме особа має пред`явити заяву про вчинений злочин правоохоронним органам, тому можна вважати, що добровільну заяву в правоохоронні органи про вчинення кримінального правопорушення (юридичний факт, що за наявності інших умов припиняє відповідні кримінально-правові відносини) винний має зробити тільки в певний проміжок часу. Початковим моментом при цьому є вчинення особою кримінального правопррпушення, передбаченого ст. 289 КК, а кінцевим моментом є час, з якого особі достеменно стало відомо про її викриття правоохоронними органами, що не пов`язане з її добровільними діями щодо повернення транспортного засобу власнику та відшкодуванням завданих збитків, але до вручення особі письмового повідомлення про підозру (часовий критерій добровільності).

Таким чином, встановлення факту добровільності подання заяви винною особою до правоохоронного органу про вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК, має відбуватись з урахуванням усіх обставин такого повідомлення шляхом з`ясування суб`єктивного та часового критеріїв добровільності вчинення цих дій.

У пунктах 1, 2, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року № 12, роз`яснено, що закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування. Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності). Суди повинні враховувати, що в ряді норм Особливої частини КК (зокрема, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 114, ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 212, ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 258, ч. 6 ст. 260, ч. 3 ст. 263, ч. 4 ст. 289, ч. 4 ст. 307, ч. 4 ст. 309, ч. 4 ст. 311, ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 401) передбачено спеціальні підстави звільнення від кримінальної відповідальності. У всіх зазначених випадках за наявності обставин, передбачених конкретною нормою закону, суд зобов`язаний звільнити відповідних осіб від кримінальної відповідальності.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті » від 23.12.2005 року № 14 роз`яснено, що під незаконним заволодінням транспортним засобом (ст. 289 КК) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.

Суспільна небезпечність злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України зумовлюється неконтрольованим використанням транспортних засобів, як джерел підвищеної небезпеки.

Основним безпосереднім об`єктом злочину є контрольоване використання транспортних засобів, які виступають предметом цього злочину.

Об`єктивна сторона полягає у незаконному заволодінні транспортним засобом.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується умислом.

Тільки при наявності сукупності умов, зазначених у диспозиції ч. 4 ст. 289 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим і безумовним.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності притягується вперше, що підтверджується вимогою УІАЗ ГУНП України в Івано-Франківській області, до пред`явлння йому підозри 08 лютого 2018 року - 30 грудня 2017 року добровільно подав заяву про вчинене до правоохоронних органів, тобто заява зроблена ним за власною волею і не у зв`язку з тим, що про вчинене стало відомо правоохоронним органам, повністю відшкодував потерпілим матеріальну шкоду, що підтверджується розпискою потерпілого ОСОБА_7 від 13.09.2018 року. Однак, у судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить громадянці ОСОБА_6 та перебуває у користуванні ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено працівниками поліції під час огляду місця події 26 грудня 2017 року. Постановою від 26 грудня 2017 року транспортний засіб визнано речовим доказом та у подальшому передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 . Таким чиномо бвинуваченим ОСОБА_3 не виконано однієї з умов, необхідної для застосування ч.4 ст.289 КК України оскільки транспортний засіб законному користувачеві повернуто не ОСОБА_3 , а працівниками СВ Галицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 289 КК України на підставі ч. 4 ст. 289 КК України.

Керуючись ст. ст. 44, 289 КК України, ст. 370, 371, 372 КПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 289 КК України на підставі ч. 4 ст. 289 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 10 серпня 2020 року.

Суддя: ОСОБА_1