"02" листопада 2020 р.
Справа № 644/2225/17
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
Згідно протоколу автоматичного розподілу справ між суддями, я, в якості головуючого судді, приймаю участь у складі колегії по вищезазначеному кримінальному провадженню.
02.11.2020 судовою колегією у кримінальному провадженні ухвалено вирок, яким обвинуваченого ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років.
У відповідності до положень ст. 375 КПК України вважаю за необхідне викласти письмово окрему думку з цього приводу.
В основу обвинувального вироку, ухваленого у кримінальному провадженні, покладені показання потерпілої ОСОБА_3 , яка є єдиним очевидцем подій кримінального правопорушення.
Разом з тим, потерпіла ОСОБА_3 є і особою, вкрай зацікавленою в результатах розгляду кримінального провадження. Вона є не тільки рідною сестрою загиблого ОСОБА_4 , але й єдиним спадкоємцем майна після смерті їх матері та самого ОСОБА_4 .
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 прийняла безпосередню та активну участь у подіях. Як вказує обвинувачений ОСОБА_2 , і це не спростовано жодними доказами, ОСОБА_3 привела його до квартири брата, спровокувала конфлікт, почала сваритися з ОСОБА_4 з приводу спадщини їх матері, до складу якою входить і квартира, в якій вони на той час перебували. Після спроби потерпілого ОСОБА_4 заподіяти обвинуваченому ножом тілесні ушкодження, накинулася ззаду на ОСОБА_2 і почала пальцями тиснути йому на праве око.
Об`єктивність цих показань обвинуваченого підтверджує наявність у нього встановлених висновком судово медичного експерта тілесних ушкоджень, а саме: синця та садни на голові, які утворилися: синець - від ударної дії тупого твердого предмета, а садна - від дії тупих твердих предметів за механізмом удар - тертя (тертя ковзання). Показання обвинуваченого ОСОБА_2 , дані ним при проведенні слідчого експерименту від 02 березня 2017 року, в цілому не суперечать наявним судово медичним даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.
Покази потерпілої ОСОБА_3 про обставини і механізм заподіяння тілесних ушкоджень як потерпілому ОСОБА_4 , так і обвинуваченому ОСОБА_2 були непослідовним, неодноразово змінювалися, входять у протиріччя з іншими доказами у кримінальному провадженні, і тому повинні були критично оцінені судом і визнані необ`єктивними.
Покази обвинуваченого про обставини отримання ним тілесних ушкоджень і заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , надані ним на досудовому розслідуванні під час проведення слідчого експерименту та в судовому засіданні, є стабільними, послідовними і співвідносяться з іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні. Факт відшукання та вилучення під час слідчого експерименту, проведеного на місці вчинення злочину, у вказаному обвинуваченим місці ножа, на лезі якого, згідно висновку судово - генетичної експертизи, встановлена його кров, зафіксовані висновком судово медичної експертизи порізи на долонях рук обвинуваченого, коли він схопився за лезо кухонного ножа, яким ОСОБА_4 наносив йому удар в область тулуба, у своїй сукупності беззаперечно підтверджують покази обвинуваченого про те, що ОСОБА_4 кухонним ножем наносив йому удар, але ОСОБА_2 схопився руками за руку ОСОБА_4 , в якій був ніж, і за лезо самого ножа, порізавши при цьому долоні своїх рук, внаслідок чого на ножі залишилася його кров.
Наведені докази у своїй сукупності беззаперечно спростовують покази потерпілої ОСОБА_3 про те, що під час конфлікту її брат ОСОБА_4 не тримав у руці ножа та не вчиняв спроби нанести ним удари ОСОБА_2 . Ці докази є допустимими і цілком достатніми для обґрунтованого висновку про доведеність того факту, що ОСОБА_4 першим розв`язав конфлікт, вдаривши ОСОБА_2 кулаком руки в обличчя, від чого той впав на підлогу, а коли підвівся, ОСОБА_4 спробував нанести ОСОБА_2 удар у тулуб кухонним ножем, але ОСОБА_2 схопився за руку ОСОБА_4 з ножем і за сам ніж, перешкодивши реалізації умислу ОСОБА_5 на заподіяння йому тілесних ушкоджень.
При цьому, слід зазначити, що уся обстановка місця конфлікту, бруд і безлад у квартирі, в якій обвинувачений опинився вперше, майже відсутність світла (горіла лише свічка), малозначність приводу для виникнення конфлікту, участь в ньому фактично не знайомих обвинуваченому осіб і їх вкрай агресивна поведінка по відношенню до нього, застосування потерпілим ОСОБА_4 кухонного ножа, у своїй сукупності давали обвинуваченому ОСОБА_2 усі підстави вважати, що дії ОСОБА_4 спрямовані на заподіяння значної шкоди його здоров`ю чи взагалі на позбавлення життя.
Матеріалами справи беззаперечно доведений факт вчинення ОСОБА_4 протиправних дій по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_2 . При цьому характер і спрямованість цих дій свідчать про наявність об`єктивної загрози життю та здоров`ю обвинуваченого, від якої він мав право захищатися в межах необхідної оборони.
Обраний обвинуваченим спосіб захисту, а саме, заподіяння нападнику тілесних ушкоджень шляхом застосування кухонного ножа, цілком відповідає характеру здійсненого на нього нападу також із застосуванням ножа. При цьому, слід звернути увагу на ту обставину, що під час конфлікту ОСОБА_2 і ОСОБА_4 стояли обличчям один до одного. В момент нанесення ОСОБА_2 ОСОБА_4 ударів ножем, ОСОБА_2 мав можливість нанести ОСОБА_4 зі значною силою колючі удари у повністю відкритий для цього тулуб потерпілого, пошкодивши життєво важливі органи, але він цього не зробив, а, виставивши поперед себе не колючу, а ріжучу частину леза ножа, відштовхував ним ОСОБА_4 від себе, під час чого і заподіяв йому в швидкій послідовності 16 різаних ран незначної глибини на шиї, голові та лівій руці. Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про відсутність у ОСОБА_2 прямого умислу на позбавлення потерпілого ОСОБА_4 життя чи заподіяння тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала його смерть.
Під час протидії здійсненому ОСОБА_4 на нього нападу, ОСОБА_2 вчинив дії, метою яких був захист його життя та здоров`я від суспільно - небезпечного посягання. В даній обстановці обраний обвинуваченим спосіб захисту і заподіяна потерпілому шкода були необхідними і достатніми для негайного припинення посягання, відповідали характеру вчинених у відношенні нього протиправних дій і були співмірними з характером здійсненого на нього нападу.
Відповідно до ч. 5 ст. 36 КК України не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.
Наданими стороною обвинувачення суду доказами викладена обвинуваченим версія подій і обставин заподіяння потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень поза розумним сумнівом не спростована, а тому повинна бути прийнята судом і покладена в основу вироку, ухваленого за результатами судового розгляду кримінального провадження.
Таким чином, суд повинен був дійти висновку про доведеність поза розумним сумнівом обставини, яка виключає кримінальну відповідальність обвинуваченого за вчинені в стані необхідної оборони дії, відсутність у його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення та необхідність ухвалення виправдувального вироку.
Отже, не погоджуюсь з мотивами, якими керувалася більшість суддів колегії при ухваленні вказаного рішення, вважаю, що у кримінальному провадженні наявні підстави для ухвалення у відношенні обвинуваченого виправдувального вироку у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Головуючий суддя: ОСОБА_1