Справа №463/7066/20
Провадження №1-кс/463/3966/20
У Х В А Л А

11 серпня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

слідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

в м. Львові,

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про відмову в визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 23 липня 2020 року про відмову в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000678 від 05 липня 2019 року.

Скаргу мотивує тим, що оскаржуваною постановою відмовлено йому у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000678. В заяві про вчинення злочину він зазначав, що йому було заподіяно моральну шкоду, розмір якої підлягає встановленню в ході досудового розслідування. Вважає постанову необґрунтованою, висновок про відсутність моральної шкоди передчасним. У зв`язку із поданням ним заяви про залучення до провадження як потерпілого, у нього виникають права та обов`язки потерпілого.

Скаржника в судове засідання не з`явився, в скарзі виклав клопотання про розгляд справи без його участі.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, враховуючи те, що скаржник просить про розгляд скарги без його участі, а тому слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів.

Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про розгляд скарги був належним чином повідомлений, заперечення на скаргу не подав. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено дані про кримінальне провадження за №0000678 від 05 липня 2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.384, ч.2 ст.397 КК України.

Поставною слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 23 липня 2020 року відмовлено ОСОБА_3 в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000678 від 05 липня 2019 року з мотивів того, що в ході досудового розслідування не встановлено підстав вважати, що особі завдано моральну, фізичну або майнову шкоду.

Відповідно до положень ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

В обґрунтування даної скарги скаржник посилається на те, що внаслідок неправомірних дій працівників правоохоронних органів йому було завдано моральну шкоду.

Разом з тим, у скарзі жодних даних про розмір заподіяної шкоди, спосіб його розрахунку, об`єктивного підтвердження понесення такої скаржник не зазначає.

Окрім цього, як вбачається із скарги, щодо скаржника здійснюється інше кримінальне провадження №0000429 від 07.09.2018 року, в межах якого, на думку скаржника, працівниками правоохоронних органів вчинено кримінальне правопорушення. Оскільки розгляд вказаного кримінального провадження триває, саме в межах такого судом буде вирішуватись належність та допустимість доказів вчинення злочину. При цьому, слід врахувати, що у випадку не доведення винуватості, особа підлягає виправдуванню і у зв`язку із чим йому Конституцією України гарантовано право на відшкодування шкоди заподіяної внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, коли і буде встановлюватися розмір заподіяної шкоди.

А тому слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим на даному етапі слідства у вказаному провадженні є обґрунтованою, у зв`язку із чим в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись вимогами статтей 7, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 23 липня 2020 року про відмову в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000678 від 05 липня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 17 серпня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1