ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/3185/20

20 січня 2021 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000844 від 25.09.2020 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків, Київської області, громадянина України, одруженого, непрацюючого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

25.09.2020 близько 14.50 год. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись на території Золотоніського району Черкаської області по автодорозі Бориспіль-Запоріжжя, Н-16, зі сторони м. Золотоноша в напрямку с. Софіївка, в порушення вимог п.п. «а» п. 2.9, п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, знаходячись на 107 км. вказаної автодороги + 100 м., керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду у вигляді автомобіля марки ВАЗ 211040, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який стояв в попутній смузі руху, не вжив заходів до зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу та його зупинки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 211040 під керуванням ОСОБА_8 ..

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки ВАЗ 211040, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №05-8-01/380 від 30.10.2020, отримав тілесні ушкодження у вигляді: тупа травма грудної клітки з переломом грудного хребця, зі здавленням та забоєм спинного мозку, що ускладнилась нижньою параплегією та порушенням функції тазових органів; переломами 7 та 8 ребер праворуч, 3,5,7, ребер ліворуч, які ускладнились накопиченням повітря в грудній клітці та здавленням правої легені, які в зв`язку з небезпекою для життя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , а саме: вимог п.п. «а» п. 2.9, п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, згідно з висновком експерта №4/844 від 24.11.2020 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому діяннях визнав в повному обсязі при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує, щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати, він зрозумів всю протиправність своєї поведінки та повідомив, що злочин скоїв в стані алкогольного сп`яніння.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні вказав, що потерпілий ОСОБА_8 претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, так як останній відшкодував завдані йому збитки, просив застосувати до ОСОБА_4 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Суд приймає до уваги показання обвинуваченого про обставини вчинення ним кримінального правопорушення і приходить до висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту першого частини першої статті 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд також враховує, що у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к) Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним злочину, дані, які характеризують його особу, стан здоров`я, вік обвинуваченого, сімейний стан, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Так, ОСОБА_4 вчинив необережний тяжкий злочин, має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні неповнолітню доньку, психічних розладів та наркотичної залежності не має.

Разом із тим, враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає за можливе врахувати у якості обставин, що пом`якшують його покарання - щире каяття, добровільне відшкодування шкоди, активне сприяння розкриттю злочину.

У якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення наведені вище, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати ступеню суспільної небезпеки вчинених ним дій та наслідків, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.

Суд вважає за необхідне призначити додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керування транспортними засобам на певний строк, враховуючи: вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується протоколом № 125 медичного огляду для встановлення стану сп`яніння від 25.09.2020; тяжкі наслідки, що настали внаслідок наявності у нього такого права. Також суд бере до уваги те, що право керування транспортними засобами не є основним джерелом доходу ОСОБА_4 ..

Окрім цього, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема, те, що він раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце реєстрації та проживання, наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 закінчився.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню арешт на автомобіль Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений відповідно до ухвали слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.09.2020.

Цивільний позов не заявлено.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368,370,373,374,376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо ОСОБА_4 протягом іспитового строку два роки, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: автомобіль ВАЗ 211040, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 та автомобіль Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 - залишити власникам.

Скасувати арешт на автомобіль Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений відповідно до ухвали слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.09.2020.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз №4/748 від 16.10.2020 у розмірі 1961,40 грн. та №4/844 від 24.11.2020 у розмірі 3269 грн.
Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1