Справа № 638/1434/20
Провадження № 1-кп/638/1014/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0005010 від 07.12.2019 року у відношенні ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:
В провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова перебуває обвинувальний акт кримінального провадження № 0005010 від 07.12.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.185 КК України.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_6 з посиланням на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, вказавши про наявність обґрунтованої підозри, відсутність у ОСОБА_7 місця проживання у м. Харкові, наявність реєстрації у м. Дніпро, відсутність джерела доходів, може вчиняти вплив на потерпілого, перебуваючи на свободі. ОСОБА_6 , перебуваючи на домашньому арешті, вчинив інший злочин, має непогашену та незняту судимості, відсутнє місце проживання у м. Харкові, приїхав з м. Дніпро, може впливати на свідків, перебуваючи на волі.
Захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а у випадку залишення запобіжного заходу тримання під вартою встановити розмір застави у сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обґрунтування вказаного клопотання посилається на те, що ОСОБА_7 має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки. Прокурором не надано жодного докази винуватості та причетності до вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_7 .
З метою економії процесуального часу розгляду кримінального провадження вказані клопотання розглянуті спільно.
Прокурор заперечував проти клопотання захисника та просив задовольнити клопотання заявлене щодо продовження строків тримання під вартою обвинуваченим у кримінальному провадженні.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, висловив бажання мати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, вказав, що має намір одружитися, мати свою сім`ю, працювати, надавати допомогу своїм родичам та вести правильний спосіб життя.
Обвинувачений ОСОБА_6 просив змінити запобіжний захід на такий, що не пов?язаний з триманням під вартою. Вказав, що прокурор не обґрунтував клопотання, не навів доказів винності, подав клопотання з пропуском строків. Просив змінити запобіжний захід.
Захисник ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та задовольнити клопотання заявлене ним про зміну запобіжного заходу або встановлення розміру застави.
Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти заявленого клопотання прокурора, вказавши на недоведеність ризиків, на які посилається прокурор, просив задовольнити клопотання захисника ОСОБА_4 .
Вислухавши учасників процесу, суд прийшов до наступного.
Відповідно до вимог п. п. 1-5 ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт ; тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_6 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.185 КК України, які відносяться до тяжких злочинів та злочину середньої тяжкості, відповідно до вимог ст. 12 КК України.
Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначених прокурором в обвинувальному акті кримінальних правопорушеннях за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості підозри у розумінні п. 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» та інших рішень Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» і «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість , багатоепізодійна злочинна діяльність та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченим злочину, наявна можливість ухилення від явки до суду.
При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.
Зі змісту КПК України вбачається, що перевірка обґрунтованості підозри під час досудового розслідування по кримінальному провадженню при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, а також продовження строків тримання під вартою під час досудового розслідування в повному обсязі покладається виключно на слідчого суддю, що постановляє відповідні ухвали.
А питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення та чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення під час судового розгляду кримінального провадження вирішуються судом тільки при ухваленні вироку, відповідно до ст. 368 КПК України.
Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання обвинуваченим під вартою ґрунтується на вищевикладених обставинах, які свідчать про те, що не зменшилися раніше заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
При цьому суд звертає увагу на те, що ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу обвинуваченим під час досудового розслідування на теперішній час не змінені та не скасовані в апеляційному порядку у встановлений КПК України спосіб і строк.
За таких обставин суд вважає, що на теперішній час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, з урахуванням вищенаведених позицій Європейського суду з прав людини, які були враховані слідчим суддею Дзержинського районного суду м. Харкова як при обранні запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченим під час проведення досудового розслідування, не змінились, тому на теперішній час достатніх підстав для заміни або скасування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не вбачається.
Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під вартою, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.
Суд приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, дають достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики можливості переховуватися від суду та незаконного впливу обвинувачених на потерпілого, свідків.
Суд оцінює наявність ризику можливості переховування обвинувачених від суду (продовження існування цього ризику) як цілком ймовірний з огляду на тяжкість можливого покарання у разі визнання їх винними у вчиненні, що може спонукати до вчинення спроби ухилитися від суду.
Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання під вартою обвинувачених суд враховує їх вік та стан здоров`я, про які відсутні відомості та докази що свідчать про неможливість перебування в умовах слідчого ізолятора; їх репутацію та майновий стан.
Тривалість перебування обвинувачених під вартою не є підставою, що передбачена діючим КПК України для зміни запобіжного заходу.
Під час розгляду клопотання судом вивчена можливість щодо не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п.1,3, 5. ч.1 ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин по вказаному кримінально провадженню, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе. Вказаний висновок ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою. Вказані ризики- є реальними та триваючими, вони виключають можливість заміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а альтернативні запобіжні заходи не забезпечать достатній рівень гарантій належної процесуальної поведінки обвинувачених.

За таких обставин, враховуючи продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених (ризиків можливості переховуватися від суду та незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні) та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також враховуючи вік та стан здоров`я обвинувачених; репутацію; майновий стан; розмір майнової шкоди; відсутність доказів на підтвердження наявності у них міцних соціальних зв`язків, суд вважає, що обвинуваченим можливо продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.
Натомість суд зауважує, що ризик передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України прокурором не доведено.
Доводи сторони захисників та самих обвинувачених щодо можливості застосування до них іншого, більш м?якого запобіжного заходу, зважаючи на наявність у останніх визначеного місця проживання та існування міцних соціальних зв?язків, висновків суду про наявність підстав для подальшого утримання під вартою не спростовують, тому клопотання захисника ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1ч. 4 ст. 183 КПК України застава не визначається у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрози його застосування. Враховуючи вищевикладене суд вважає за недоцільне визначення застави у вищевказаному кримінальному провадженні. Суду не надано доказів зміни обставин вчинення насильницького кримінального правопорушенні, які б могли стати підставою для визначення застави.

Керуючись ст.ст.177, 331 КПК України, суд, -

постановив:
Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб - до 08 листопада 2020 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 діб - до 08 листопада 2020 року.
Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.
Копію ухвали направити учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1 .