Провадження № 1-в/643/332/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2020

18 вересня 2020 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Високе, Харківського району, Харківської області, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 29.08.2019 Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України до 1-го року позбавлення волі, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

в с т а н о в и в:
У провадження Московського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи вимоги подання, зазначає, що Московський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області 09.01.2020 прийняв до виконання копію вироку Харківського районного суду Харківської області від 29.08.2019 відносно громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно із зазначеним вироком суду на громадянина ОСОБА_5 було покладено обов`язки, передбачені ст. 76 Кримінального кодексу України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 29.01.2020 ОСОБА_5 прибув до Московського районного відділу з питань пробації, де останньому були роз`яснені порядок та умови відбування покарання з випробуванням, а також обов`язки, покладені на нього судом та правові наслідки ухилення, вчинення нового злочину або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративне стягнення, про що засуджений надав підписку (стор. 62 особової справи № 17/2020). 24.03.2020 та 07.04.2020 засуджений не з`явився на реєстрацію до Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, за що останньому 13.04.2020 винесено застереження у вигляді письмового попередження. 23.06.2020 засуджений знову не з`явився на реєстрацію до Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, без поважної причини. 01.07.2020 ОСОБА_5 з`явився до відділу пробації та надав письмове пояснення про те, що хворів, до медичних закладів не звертався.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури № 4 надав суду заяву про слухання справи без його участі, зазначивши, що просить відмовити у задоволенні клопотання, у зв`язку з тим, що органом пробації не доведено злісної систематичності з боку ОСОБА_5 щодо ухилення від відбування покарання з випробуванням.

Представник Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не сповістив, клопотань або заяв не надавав.

ОСОБА_5 в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не сповістив, клопотань або заяв не надавав.

Суд, перевіривши матеріали особової справи № 17/2020, вивчивши подання та беручи до уваги позицію прокурора, приходить до висновку про відмову в задоволенні подання з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів особової справи, вироком Харківського районного суду Харківської області від 29.08.2019 ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 рік, та покладено на засудженого обов`язки, передбачені ст. 76 Кримінального кодексу України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання (а.ос.с.2-4).

Згідно розпорядження зазначений вирок набрав законної сили 30.09.2019 (а.ос.с.1).

Як вбачається із постанови від 29.01.2020 з якою ОСОБА_5 ознайомлений особисто, останнього зобов`язано з`являтися на реєстрацію до Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області та визначено день явки 1-й, 4-й вівторок кожного місяця (а.ос.с.73).

Частиною 3 ст. 164 КВК України встановлено, що звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

ОСОБА_5 29.01.2020 надав підписку, у якій зазначено, що йому роз`яснені покладені на нього судом обов`язки та причини їх невиконання (а.ос.с.62).

З листка реєстрації вбачається, що ОСОБА_5 24.03.2020, 07.04.2020, 23.06.2020 не з`явився на реєстрацію (а.ос.с.74).

При цьому, матеріали вищевказаної особової справи містять пояснення ОСОБА_5 , надані ним 19.04.2020, 01.07.2020, відповідно до яких він не зміг з`явитися на реєстрацію з причин хвороби (а.ос.с.82,96).

Як встановлено ч. 1 п. 8 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 N 7, згідно з ч. 2 ст.78КК суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Пунктами 2, 3 розділу 3 Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом МЮУ від 29.01.2019 №272/5, який набрав чинності 29.01.2019,передбачено, що невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених). Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, є вчинення звільненим з випробуванням протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. У разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Пропробацію",а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

При цьому, згідно до ч. 4 ст. 166 КВК України, письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_5 дійсно не прибув до органу пробації 24.03.2020, 07.04.2020 та 23.06.2020, однак з`явися 13.04.2020, 01.07.2020 та надав письмові пояснення з приводу своєї неявки, а саме хвороба.

13.04.2020, 01.07.2020 ОСОБА_5 винесено застереження у вигляді письмового попередження (а.ос.с.83,97).

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Суд зазначає, що наведений у клопотанні органу пробації факт неявки засудженого ОСОБА_5 для реєстрації, з урахуванням наданих ним пояснень, не можуть свідчити про його небажання стати на шлях виправлення та вважатися достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання.

Окрім того, подання представника державного органу має бути обґрунтованим, а обставини, викладені в ньому, повинні бути підтверджені належними доказами, достатніми для вирішення питання по суті.

Однак, з боку начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 не надано суду доказів злісної систематичності з боку ОСОБА_5 щодо ухилення від відбування покарання та небажання стати на шлях виправлення.

Правопорушень, які б тягнули за собою адміністративні стягнення і свідчили про його небажання стати на шлях виправлення, засуджений ОСОБА_5 в період дії іспитового строку не допускав.

За таких обставин, у задоволенні подання слід відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст.166 КВК України, у разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Матеріали особової справи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - повернути начальнику Московського районного сектору відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1