Справа № 504/3754/20
Номер провадження 1-кс/504/1020/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.11.2020смт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши матеріали клопотання слідчого Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001094 від 12.11.2020 року, за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2020 року до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого про арешт майна.

Слідчий в своєму клопотанні просить слідчого суддю розглянути клопотання та винести ухвалу про арешт майна, заборонивши відчужувати, розпоряджатися та користуватися будь-яким особам наступним майном: автмобілем марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав.

Слідчий Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до наступного.

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 11.11.2020 приблизно о 17:00 годині, водій автомобіля «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись на вищевказаному автомобілі в с. Крижанівка, Лиманського району, Одеської області по вул. Південна дорога, на пішоходному переході здійснив наїзд на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті даного ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми, перелому ребер, перелому правої лопатки та гемопневмотораксу.

11.11.2020 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди в с. Крижанівка, Лиманського району, Одеської області, на куту вулиць Південна дорога та Бескаравайного, за пішохідним переходом в напрямку м. Южне, виявлено автомобіль марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2 , належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із механічними пошкодженнями, характерними після скоєння ДТП.

Надалі вищевказаний автомобіль було вилучено та направлено до арешт майданчику №8, який знаходиться у м. Одесі, вул. Тираспольське шосе, 31А/1 для подальшого його зберігання.

У зв`язку з викладеним, в органа досудового розслідування виникла необхідність в арешті транспортного засобу, а саме: «Toyota Corolla» державний номерний знак НОМЕР_1 , належний на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за № 0001094 від 12.11.2020 року, за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

12 листопада 2020 року слідчим Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 винесена постанова про визнання вищезазначених предметів речовими доказами та долучено їх до матеріалів досудового розслідування №0001094 від 12.11.2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

З огляду на викладені обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до переконання, що стороною обвинувачення доведено, що автомобіль відповідає критеріям речових доказів (ч. 1 ст. 98 КПК України), що крім того підтверджується постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 12.11.2020 року.

Таким чином, з огляду на викладене, перед слідчим суддею доведено існування підстав вважати, що обумовлені слідчим речі є доказами в рамках даного кримінального провадження, що в свою чергу свідчить про наявність у слідчого судді підстав для застосування в рамках заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

В свою чергу, метою накладення арешту майна є необхідність забезпечення збереження речового доказу (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), яке, крім того, в подальшому буде використовуватися при проведенні відповідних процесуальних дій з ним (експертиз, оглядів тощо).

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні спрямовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження.

Відтак, з метою забезпечення досягнення означених завдань кримінального провадження в цілому (ч. 1 ст. 2 КПК України), забезпечення проведення відповідних процесуальних дій з вилученим майном (експертиз, оглядів тощо), й наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні предмети.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зазначеної у клопотанні слідчого пов`язано із необхідністю забезпечити збереження речового доказу, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Крім того, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність вилученого майна категорії речових доказів, зацікавлені особи, в порядку ст. 174 КПК України, мають процесуальну можливість звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням про скасування арешту майна.

За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність його задоволення, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна. При цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001094 від 12.11.2020 року, за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - задовольнити.

Заборонити відчужувати, розпоряджатися та користуватися будь-яким особам наступним майном: автмобілем марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала слідчого судді про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Виконання ухвали покласти на слідчого Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1