Справа № 463/9214/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1141/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2020 року відносно ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

встановила:
цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово за місцем фактичного проживання та покладено відповідні обов`язки.

Строк дії ухвали визначено з 30 вересня 2020 року до 24 листопада 2020 року включно.

Ухвалу скеровано для виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_7 в Старосамбірське відділення поліції Самбірського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області, а контроль за її виконанням покладено на слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_9

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 246, ч.3 ст. 365 КК України.

Матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за №0001301 25 листопада 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 246, ч.3 ст. 365, ч.3 ст. 191 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 покликається на те, що рішення слідчого судді щодо необрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 442 172 грн. є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що судом не враховано, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, які мають високий рівень суспільної небезпеки і набули негативного суспільного резонансу, вчинені з корисливих мотивів організованою групою, при цьому останній виступає пособником незаконної схеми із незаконної порубки дерев.

Акцентує, що судом також не враховано та не надано оцінки ризику можливості продовження злочинної діяльності, оскільки підозрюваний продовжував скоювати кримінальні правопорушення протягом тривалого часу та вчиняв дії з метою приховування злочинної діяльності і невиявлення в подальшому правоохоронними органами.

Вважає, що слідчим суддею безпідставно не враховано і ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, оскільки останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, без альтернативи застосування іншого покарання та те, що ОСОБА_7 вчиняв вказані злочини перевищуючи свої повноваження (будучи працівником правоохоронного органу).

Звертає увагу на те, що аналізом матеріалів досудового розслідування та НСРД встановлено, що перебуваючи на волі саме ОСОБА_7 входив до складу організованої групи та за вказівкою керівника виконував всі дії необхідні для досягнення злочинного плану.

Окрім цього наголошує, що на даний час органом досудового розслідування встановлено ще шістьох учасників такої групи, а тому перебуваючи на волі ОСОБА_7 може негативно впливати та перешкоджати досудовому розслідуванню, зокрема узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками та підозрюваними, а також з особами яким в подальшому планується повідомити про підозру у кримінальному провадженні, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та таким чином, сприяти уникненню ними відповідальності за вчинене.

Також зазначає, що судом не враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-які речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки в ході досудового розслідування на даний час не вилучено всіх документів, які мають вагоме доказове значення для встановлення обставин даного кримінального провадження.

Покликається на те, що на даний час, стороною обвинувачення встановлюються особи, що можуть бути причетними до вчинення вказаного кримінального правопорушення. Також в ході досудового розслідування не проведено усіх слідчих дій та експертиз, що дасть змогу ОСОБА_7 чинити незаконний вплив на експертів, яким буде доручено проведення експертиз, для видачі ними неправдивих або неповних висновків.

Вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не здатен забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

Акцентує, що зважаючи на тяжкість та резонансність інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, можливо вийти за межі максимального розміру застави.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів із можливістю внесення застави у розмірі 442 172 грн.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні та іншими підозрюваними; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_8 про залишення оскаржуваної ухвали слідчого судді без зміни, а апеляційної скарги прокурора без задоволення, перевіривши матеріали судової справи та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ч.3 ст. 176, ч.1 ст. 183 КПК України передбачено, що найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно положень ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що вищенаведені вимоги закону при розгляді клопотання слідчим суддею були дотримані в повному обсязі.
Як вбачається з матеріалів справи, слідчий суддя досліджував не лише обґрунтованість підозри та наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а й дієвість конкретного запобіжного заходу для дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Окрему оцінку слідчим суддею отримали характеризуючі дані про особу підозрюваного.

Що стосується тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , то хоч таке і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак, не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки прокурор в судовому засіданні не довів обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, слідчий суддя обґрунтовано частково задоволив таке.

Також, на думку колегії суддів, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді і застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави є непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що мета застосування заходу забезпечення кримінального провадження буде досягнута застосуванням запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, відповідно до вимог ч.1 ст. 181 КПК України та покладенням обов`язків з числа передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, аухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2020 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4