Провадження №11-кп/801/1060/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд

у складі :

головуючого: судді - ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28.07.2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и в:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Клопотання мотивоване тим, що він працює в установі відбування покарання, має заохочення. Має стягнення, які погашені в установленому законом порядку.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.07.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з тих підстав, що засуджений ОСОБА_7 не довів достатність підстав для застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Так, засуджений ОСОБА_7 раніше п`ять разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів. Після останнього звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_7 , маючи не зняту та непогашену у встановленому порядку судимість, на шлях виправлення не став, натомість продовжив вести антисоціальний спосіб життя, та в 2015 році знову вчинив новий умисний злочин, пов`язаний проти громадського порядку та моральності, передбачений ч. 3 ст. 297 КК України, за вчинення якого ОСОБА_7 засуджено вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.11.2016 року до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Не погодившись із рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу суду першої інстанції, звільнивши його умовно-достроково від подальшого відбування покарання згідно ст. 81 КК України.

Свої вимоги засуджений мотивував тим, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що він працевлаштований в установі, має 8 заохочень, 4 стягнення, які погашені, вину за скоєні злочини визнав та розкаявся

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги, просив залишити ухвалу суду без змін; думку засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 - не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України, рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому висновки суду, зазначені у рішенні, мають прямо випливати з аргументації, а також бути чіткими, тобто такими, що не допускають неоднозначного трактування. Крім того суду необхідно послідовно поєднувати закон і наводити чіткі аргументи. Не дотримання зазначених вимог під час розгляду справи кримінального провадження є порушенням права на справедливий суд, гарантований ст.6 Європейської конвенції з прав людини.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

На підставі вимог ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення при умовах, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Суд першої інстанції, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинен враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, з`ясувати, чи дотримується засуджений правил внутрішнього розпорядку, чи не вчиняв він останнім часом порушень режиму відбування покарання чи інших правопорушень, який вплив він справляє на засуджених, у чому саме проявляється його належне ставлення до праці, однак суд не обґрунтував у мотивувальній частині ухвали свою відмову в задоволенні.

Відповідно до роз`яснень п.17 постанови пленуму Верховного суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи, ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання у Державній установі «Вінницька виправна колонія №86» за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.11.2016 року за ч. 3 ст. 297 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до матеріалів провадження, які були предметом дослідження в судовому засіданні встановлено, що за період відбування покарання, ОСОБА_7 характеризується позитивно, працевлаштований в установі, приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу "Підготовка до звільнення". За час відбуття покарання ОСОБА_7 згідно довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень від 02.10.2019 року до дисциплінарної відповідальності притягувався 3 рази, та має 6 заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Протоколом комісії установи № 11 від 05.06.2018 року відмовлено в переведенні з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації за власним бажанням засудженого.

Протоколом комісії установи № 2 від 22.01.2019 року відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким, як особа, що не стала на шлях виправлення.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що засуджений ОСОБА_7 не довів своєю поведінкою своє виправлення та перевиховання.

Апеляційний суд вважає, хоча ст.81 КК України не зобов`язує враховувати, при умовно достроковому звільненні від відбування покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки і ставлення до праці, апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги враховує і ту обставину, що засуджений раніше судимий (п`ять разів), після звільнення з місць позбавлення волі знову скоїв новий злочин, що говорить про негативне ставлення до своєї поведінки, та відсутність бажання ставати на шлях виправлення.

З огляду на викладене та на особу засудженого, апеляційний суд дійшов до переконливого висновку, що суд першої інстанції на підставі всебічного, повного, об`єктивного і неупередженого розгляду справи правильно встановив, що засуджений ОСОБА_8 під час відбування покарання не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а тому вважає, що підстав для скасування чи зміни ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 28.07.2020 року, про що просить апелянт, не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28.07.2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку -не підлягає.

Судді: