Справа № 346/4941/19
Провадження № 11-сс/4808/278/20
Категорія ст. 309 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді ОСОБА_3 ,
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю:
секретаря с/з ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2020 року,

в с т а н о в и в :
1. Зміст рішення.
1.1. Оскаржуваною Ухвалою до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Струмок Татарбунарського району Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів по 9 січня 2021 року 06 год. 31хв.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 постановлено здійснювати Івано-Франківською установою виконання покарань № 12 та рахувати з часу його фактичного затримання 11 листопада 2020 року 06 год. 31 хв.

Ухвалою слідчого судді визначено заставу 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 635400 гривень.

Роз`яснено підозрюваному його права та обов`язки, в т.ч. у разі внесення застави.

Контроль за виконанням ухвали покладено на Коломийську місцеву прокуратуру Івано-Франківської області.

1.2. Згідно даних матеріалів провадження, ОСОБА_8 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосування такого насильства, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло (розбій), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

25 вересня 2020 року ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області по справі № 346/4941/19 надано дозвіл на затримання з метою приводу до Коломийського міськрайонного суду ОСОБА_8 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що свідчить про умисне переховування Леншина від органів досудового розслідування та уникнення покарання. Постановою слідчого СВ Коломийського ВП ГУНП ОСОБА_11 від 15.10.2020р. зупинено досудове розслідування та оголошено підозрюваного ОСОБА_12 в розшук в зв`язку з неможливістю встановити місце знаходження останнього, про що внесено відомості до ЄРДР.

ОСОБА_8 12.11.2020 о 09.00 год. вручено повідомлення про підозру від 23.09.2020 у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.

1.3. Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, беручи до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_12 , його особу (не судимий), стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків (має матір, яка є інвалідом 3 групи, є батьком двох неповнолітніх дітей, однак не підтвердив, що матір та діти перебувають на його утриманні), а також враховуючи, що існують зазначені вище ризики, дійшов до висновку, що прокурором в судовому засіданні доведено необхідність застосувати підозрюваному ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та визнав можливим визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

2. Доводи апеляційної скарги:
- слідчий суддя перевищив свої повноваження, оскільки встановлював не тільки причетність підозрюваного до скоєного злочину, а й вину останнього;

- ухвала є незаконною, оскільки постановлена в умовах перебування ОСОБА_8 у стані незаконно затриманого, оскільки останнього було затримано на підставі ухвали суду, якою було надано право на привід його до суду, а не затримання;

- ризики, зазначені правоохоронцями, є надуманими, необґрунтованими;

- наявність ухвали про затримання ОСОБА_8 свідчить не про факт переховування останнього, а про факти процесуального шахрайства щодо нього з боку поліцейських. Адже проти ОСОБА_8 застосовувались НСРД, поліцейські слідкували за ним, знаючи, де він мешкає фактично (м. Одеса), однак повідомлення про підозру (замість повісток про виклик) для обґрунтування затримання надсилали (одноразово) за місцем реєстрації ОСОБА_8 у селі, де він не живе вже багато років;

- більше того, повідомлення про підозру (а не виклик) ОСОБА_8 надіслали одноразово 23.09.2020, а ухвалу про розшук та затримання слідчий отримав вже 25.09.2020, що не узгоджується із ст. 135 КПК України;

- ОСОБА_8 є не судимою особою, не є злочинцем, має постійне місце роботи та постійне місце проживання, має дружину, дбає про сім`ю, на утриманні матір та дітей;

- слідчий суддя не розглянув всіх можливих більш м`яких запобіжних заходів, яких можливо було застосувати відносно ОСОБА_8 , враховуючи вищевказане (дані про його особу), а також з огляду на епідеміологічну ситуацію та карантин на території України. Особистого зобов`язання та покладення на ОСОБА_8 додаткових обов`язків було б достатньо у даному випадку для запобігання ризикам та співмірно, пропорційно за стандартами ЄСПЛ;

- слідчий не обґрунтував розмір застави, натомість, слідчий суддя, вийшовши за межі клопотання, призначила максимально-можливий розмір застави, що є завідомо непід`ємним для ОСОБА_8 ;

- визначений слідчим суддею строк тримання під варто до 08.01.2021 не обґрунтований, оскільки суддя не врахував той строк, який пройшов із моменту нібито вручення підозри (23.09.2020), до зупинення провадження (15.10.2020), його поновлення у зв`язку із затриманням ОСОБА_8 (11.11.2020), а також не враховано поновлення строку слідства. Більше того, не обґрунтовано, чому застосовано саме максимальний строк тримання під вартою, замість, наприклад, 10-15 днів;

- відтак, суд призначив запобіжний захід поза межами досудового розслідування;

- мають місце суттєві порушення статей 3, 5, 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

ОСОБА_8 бажає брати особисту участь у судовому засіданні в апеляційній інстанції.

Адвокат ОСОБА_9 клопотав про проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку.

Просять оскаржувану ухвалу скасувати та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на останнього наступних обов`язків:

- прибувати за кожним викликом слідчого, прокурора та слідчого судді;

- носити засіб електронного контролю;

- не покидати межі України, для чого здати до уповноважених органів на зберігання свої паспорти для виїзду за кордон (за наявності);

- не наближатися ближче ніж 100 метрів до будинку потерпілих;

- уникати спілкування з особами, визначеними слідчим або слідчим суддею;

- повідомити слідчого про зміну місця проживання та/або роботи.

Апелянт просить при розгляді апеляційної скарги дослідити наявні в справі докази, аргументи сторони захисту і надати їм оцінку.

3. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.
3.1. В засіданні апеляційного суду підозрюваний та його захисник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити з указаних у ній мотивів.

3.2. Прокурор просив апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

4. Підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
4.1. Згідно з ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Нормою ч. 1 ст. 194 КПК України на суд покладено обов`язок установити: 1) обґрунтованість підозри (ст. 177 КПК України); 2) наявність ризиків (ст. 177 КПК України); 3) можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів (ч.1. ст. 183 КПК України).

Ці обставини, за приписами ст. 178 КПК України, визначаються через оцінку: 1) вагомості доказів для підозри; 2) тяжкості можливого покарання; 3) віку та стану здоров`я; 4) міцності соціальних зв`язків (місце проживання, наявність родини, утриманців тощо); 5) наявності місця роботи або навчання; 6) репутації; 7) майнового стану; 8) наявності судимостей; 9) дотримання умов запобіжного заходу; 10) наявності повідомлення про підозру у вчиненні іншого правопорушення; 11) розміру майнової шкоди чи доходу, вагомості доказів цього.

4.2. Дані молекулярно-генетичної експертизи та НСД є вагомими доказами, які поза розумним сумнівом пов`язують ОСОБА_8 з подією злочину (а.п. 20 27).

Підстав уважати їх недостовірними на цій стадії провадження немає і тому відповідні вимоги апеляції щодо необґрунтованості підозри задоволені бути не можуть.
Остаточна оцінка доказам, в тому числі й їх допустимості, з метою вирішення питання вини надається під час ухвалення судового рішення по суті в суді першої інстанції (ст. 89, 94 КПК України).

4.3. Ризики і можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Злочин, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 є особливо тяжким (ст. 12 КК України) із покаранням за нього тільки у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.
Це може сприяти виникненню намірів уникнути відповідальності способами, які визначені у п. 1 - 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому свідчить про існування реальних ризиків для досягнення завдань кримінального судочинства.
ОСОБА_8 був оголошений у розшук і затриманий на підставі ухвали слідчого судді у м. Києві.
ОСОБА_8 відомі потерпілі і свідки, досудове розслідування не завершено, провадиться збір доказів, тому з огляду на конкретні обставини цієї справи слід дійти висновку про реальну можливість впливу на цих осіб у разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.
Це також є свідченням обґрунтованості ризиків.
Насильство під час розбою, окрім небезпеки і шкоди для інших осіб, може свідчити про специфіку особистості підозрюваного, його схильність і готовність до ризику задля користі із використанням жорстоких способів досягнення мети.
Злочин імовірно скоєний підозрюваним за попередньою змовою групою осіб і далеко від місця його проживання, що вказує на продуманість і планування злочинних дій, а також те, що віддаленість до місця розслідування у разі звільнення з-під варти також може сприяти ухиленню від виконання процесуальних обов`язків.
4.4. Щодо інших доводів.
12.11.2020 справа була розподілена АСДС судді ОСОБА_1 .
Підстав вважати протокол розподілу (а.с. 40) підробленим немає.
Апелянт указав, що суддя при обранні запобіжного заходу встановила вину.
Це не так. Словосполучення «вина підтверджується» вжито в частині тексту ухвали, яка стосується описання вимог слідчого. У мотивах рішення самого суду скрізь підкреслюється імовірність причетності особи до злочину.
Посилання на упередженість судді не підтверджені матеріалами справи, а заява про її відвід вирішена в порядку, визначеному КПК.
Твердження про те, що ОСОБА_8 не набув статусу підозрюваного, а тому його не мали права затримувати, спростоване судовим рішенням про надання дозволу на його затримання і доставлення до суду для вирішення питання обрання запобіжного заходу за клопотанням органу розслідування і текстом підозри, яка не вручена через його відсутність за місцем реєстрації.
Підозрюваний оскаржив своє затримання. Відповідне судове рішення по скарзі на незаконне затримання відсутнє. Тому підстав уважати затримання незаконним, у зв`язку з цим, немає.
5. Оцінка і рішення.
Доводи апеляційної скарги щодо порушень закону і прав при затриманні не підтверджені матеріалами провадження.
Перешкод, які б у даному провадженні за віком чи станом здоров`я підозрюваного впливали на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, немає.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, обраний слідчим суддею, обґрунтовано належно дослідженими доказами та встановленими на їх підставі обставинами, що пов`язують обвинуваченого з подією злочину і на час вирішення питання є єдино можливим способом запобігти наявним у справі ризикам.
Вимушене втручання у право особи на свободу та особисту недоторканність у цьому випадку, вважає апеляційний суд, є співмірним потребам забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, установлених законом.
Рішення слідчого судді законне, обґрунтоване, вмотивоване, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись статтями 376, 404, 405, 419, 422 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2020 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3
Судді: ОСОБА_4
ОСОБА_5