Номер провадження: 11-сс/813/1825/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Одеської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2020 року, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Одеської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що подана скаржником ОСОБА_5 заява за своїм змістом та суттю не є повідомленням про кримінальне правопорушення, оскільки не містить достатніх даних про вчинення кримінального правопорушення за викладених заявником обставин.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.
Доводи обґрунтовує тим, що подана ним заява відповідно до ст. 214 КПК України підлягає внесенню до ЄРДР та слідчий суддя зобов`язаний був винести ухвалу про задоволення його скарги.
Просить, ухвалу суду скасувати та винести нову, якою зобов`язати посадових осіб Одеської обласної прокуратури відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести відомості до ЄРДР за його заявою.

В судове засідання апеляційного суду, учасники провадження, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Прокурор ОСОБА_6 подав клопотання про перенесення судового засідання, однак не навів належні та достатні доводи щодо поважності причини неявки до апеляційного суду, що на думку апеляційного суду, з урахуванням наявності у даному кримінальному провадженні групи процесуальних прокурорів вказує на нехтування останнім своїх обов`язків та небажання участі при розгляді апеляційної скарги.

В поданій до апеляційного суду апеляційній скарзі ОСОБА_5 просив провести розгляд за його відсутності.

Зважаючи на наведені вище обставини, апеляційний суд на підставі вимог ч. 4 ст. 405 КПК України з урахуванням забезпечення права учасників на розгляд апеляційної скарги у розумні строки, судова колегія вважає за можливим провести апеляційний розгляд без участі сторін та у відповідності до вимог ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювати.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача; перевіривши матеріали судового провадження та надавши оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Положеннями ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з положеннями ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Як свідчить практика ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Як вбачається з матеріалів провадження, оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена без виклику скаржника ОСОБА_7 та 27.10.2020 року отримана скаржником, що підтверджується матеріалами провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
За таких обставин, з урахуванням положень ч.3 ст.395 КПК, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження апелянтом пропущений не був, а апеляційна скарга подана у передбачений законом строк.

Щодо результатів розгляду слідчим суддею скарги ОСОБА_7 апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.
За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4,5 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З матеріалів провадження 31.08.2020 року ОСОБА_5 звернувся з заявою про вчинення кримінального правопорушення слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 , прокурорами Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , слідчими Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за ознаками ст.ст. 365, 36, 396 КК України.
03.09.2020 року вказана заява зареєстрована (вх.50541-20) та 04.09.2020 року розглянута начальником управління прокуратури ОСОБА_13 . Зокрема у відповіді зазначено, що звернення не містить обставин, які свідчать про вчинення вищевказаними працівниками злочину, підслідних слідчим ДБР, ґрунтується лише на припущеннях щодо протиправних дій, а тому не може вважатися таким, яке підлягає внесенню до ЄРДР.
Отже посадові особи прокуратури Одеської області отримавши заяву ОСОБА_5 дотримались вимог чинного законодавства України, а саме перевірили її та встановили факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, зазначеного скаржником та надали заявнику змістовну та обґрунтовану відповідь.
Розглядаючи скаргу, слідчий суддя вірно встановив фактичні обставини провадження, зазначив положення кримінального процесуального закону, якими слід керуватися при розгляді скарги та прийшов до вірного висновку про необхідність відмови у задоволенні скарги.
При цьому, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що подана заява ОСОБА_5 є його особистою оцінкою дій слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 , прокурорів Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , слідчих Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 та ОСОБА_15 при розгляді скарги, проведені досудового розслідування, здійсненні процесуального керівництва за кримінальним провадженням і гуртуються лише на припущеннях щодо протиправності дій та несприйнятті прийнятого рішення, а тому не відповідає вимогам ст. 214 КПК України,
В поданій ОСОБА_5 апеляційній скарзі апелянтом не наведено жодних обставин, які вказували на незаконність прийняття слідчим суддею рішення за результатами розгляду його скарги та в тому числі допущення слідчим суддею істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які вказували на необхідність скасування оскаржуваної ухвали.
На підставі вищевикладеного апеляційний суд приходить до висновку про те, що, слідчий суддя обґрунтовано послався на те, що подана скаржником ОСОБА_5 заява за своїм змістом та суттю не є повідомлення про кримінальне правопорушення, оскільки не містить достатніх даних про вчинення кримінального правопорушення за викладених заявником обставин, що вказувало на відсутність підстав для задоволення скарги останнього.

Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає прийняте слідчим суддею рішення про залишення без задоволення скарги на бездіяльність посадових осіб прокуратури Одеської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є такою, що відповідає вимогам чинного кримінального процесуального законодавства.
Приймаючи до уваги наведене, аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 303, 306, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Одеської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4