У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2020 рокуСправа № 634/780/20 Провадження № 1-м/634/2/20

Сахновщинський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Сахновщина, Харківської області клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Сахновщина, Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Дорогомиловського районного суду м. Москва від 03.07.2018 року до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених п. «а» ч.4 ст. 162 КК РФ,-

В С Т А Н О В И В:
Міністерство юстиції України звернулося до Сахновщинського районного суду Харківської області із клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, посилаючись на те, що 15 травня 2020 року наказом № 1686/5 Міністерства юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року.
Вироком Дорогомиловського районного суду м. Москва від 03.07.2018 року, який набрав законної сили 07.12.2018, року, ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді 9 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених п. «а» ч.4 ст. 162 КК РФ розбій вчинений із застосуванням предметів, що використовувались в якості зброї, організованою групою, (3 епізоди), що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
Засуджений відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Рязанській області», кінець строк відбування покарання 10.03.2025 року.
Засуджений ОСОБА_4 особисто виказав бажання продовжити подальше відбування покарання за місцем проживання та реєстрації в Україні, де останньою відомою адресою його проживання є АДРЕСА_1 .
Міністерство юстиції України у клопотанні просить суд визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діянь, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Дорогомиловського районного суду м. Москва від 03.07.2018 року та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим.
В судове засідання представник заявника не з`явився, в клопотанні направленому до суду просив провести судовий розгляд без участі представника Міністерства юстиції України.
Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання заявника, посилаючись на наявність правових підстав для його задоволення.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду РФ у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3 ст. 603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями КПК України, відмічає, що чинним на території України є Закон України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року».
Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Пунктами «а», «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.
При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.
Так, згідно вироку Дорогомиловського районного суду м. Москва від 03.07.2018 року, який набрав законної сили 07.12.2018 року, ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді 9 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених п. «а» ч.4 ст. 162 КК РФ розбій вчинений із застосуванням предметів, що використовувались в якості зброї, організованою групою, (3 епізоди). Ухвалою судової колегії у кримінальних справах Московського міського суду від 07.12.2018 року вирок Дорогомиловського районного суду м. Москва від 03.07.2018 року у відношенні засудженого ОСОБА_4 залишено без змін.

Засуджений відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Рязанській області», початок строку покарання з 03.07.2018 року, кінець відбуття строку покарання 10.03.2025 року. Також зараховано в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 11.03.2016 року по 03.07.2018 року.
В матеріалах клопотання також міститься довідка ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Рязанській області», згідно якої ОСОБА_4 має діагноз: емоційно- нестійкий розлад особистості.
Відповідно до характеристики виданої ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Рязанській області» засуджений характеризується негативно.
Згідно, ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні, або за місцем знаходження Міністерства юстиції.
Судом встановлено, що остання відома адреса проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .
Відповідно до частини 1 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року, компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11 Конвенції, яка передбачає у разі зміни вироку застосовувати процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку.
З огляду на зазначені норми, суд констатує, що ОСОБА_4 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації, яким він засуджений, набрав законної сили, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальне правопорушення, передбачене п. «а» ч.4 ст. 162 КК РФ, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством України.
ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується його письмовою заявою, написаною особисто.
Відповідно до ст. 11 Конвенції, при застосуванні процедури зміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до КК України та визначає покарання.
Згідно ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Таким чином, за своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.
Так, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вироком Дорогомиловського районного суду м. Москва від 03.07.2018 року за п. «а» ч. 4 ст. 162 КК РФ , як розбій вчинений із застосуванням предметів, що використовувались в якості зброї, організованою групою (3 епізоди).
Відповідно до діючого Кримінального кодексу України дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч. 4 ст. 187 КК України (розбій вчинений організованою групою) санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.
Покарання ОСОБА_5 призначено з застосуванням частини 3 ст. 69 КК РФ.
Частина 3 ст. 69 КК РФ передбачає якщо хоча б один із злочинів, вчинених по сукупності, є тяжким або особливо тяжким злочином, то остаточне покарання призначається шляхом часткового або повного складання покарань. При цьому остаточне покарання у виді позбавлення волі не може перевищувати більше чім половину максимального строку покарання у виді позбавлення волі передбаченого за найбільш тяжкий із числа вчинених злочинів.
Відповідно до абз. 2 п.20 Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
Суд враховує, що епізоди злочинної діяльності ОСОБА_4 охоплюються єдиною кваліфікацією за ч. 4 ст.187 КК України, тому за вказані злочини обвинуваченому може бути призначено лише одне покарання у виді позбавлення волі.
Також, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_4 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 187 КК України, у вигляді конфіскації майна, оскільки таке додаткове покарання вироком іноземної держави не призначалось.
Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення, суд зараховує засудженому ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 11.03.2016 року до набрання вироком законної сили, а саме до 07.12.2018 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Визначення режиму відбування покарання не є компетенцією суду України і належить до повноважень регіональних комісій з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб», ст.ст. 372, 602-604, 610 КПК України, суд, -

ухвалив:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України задовольнити.
Привести у відповідність із законодавством України вирок Дорогомиловського районного суду м. Москва від 03.07.2018 року, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за п. «а» ч. 4 ст. 162 Кримінального кодексу Російської Федерації з застосуванням ч. 3 ст. 69 Кримінального кодексу Російської Федерації до дев`яти років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Визначити, що відповідальність за злочини, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вирокомДорогомиловського районного суду м. Москва від 03.07.2018 року за п. «а» ч. 4 ст. 162 Кримінального кодексу Російської Федерації
відповідає ч. 4 ст. 187Кримінального кодексу України.
Вважати ОСОБА_4 , засудженим за ч. 4 ст. 187КК України до 9 (дев`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк покарання ОСОБА_4 , відповідно до вироку Дорогомиловського районного суду м. Москва від 03.07.2018 року, відраховувати з 03.07.2018 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 , строк попереднього ув`язнення з 11.03.2016 року до набрання вироком законної сили 07.12.2018 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим - з моменту її вручення.

Суддя: /підпис/
Копія вірна. Суддя: