Дата документу 01.09.2020 Справа № 320/3372/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1516/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/3372/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.4 ст.187 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 липня 2020 року, якою

задоволено клопотання прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до двох місяців, а саме до 21 вересня 2020 року.

Цією ж ухвалою задоволено клопотання прокурора; продовжено термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 .

Згідно з матеріалами контрольного провадження, в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від виходу з камери Запорізького слідчого ізолятору для проведення судового засідання в режимі відеоконференції, як повідомлено уповноваженою особою ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 заперечувала проти клопотання прокурора, просила суд змінити запобіжний захід відносно свого підзахисного з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити інший злочин та переховуватися від суду, нічим не підтверджені.

Суд, вислухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважав, що клопотання прокурора слід задовольнити.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилаючись на порушення судом вимог матеріального і процесуального права просить ухвалу суду скасувати і постановити нову якою, застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Апелянт вказує, що розгляд кримінального провадження здійснюється судом вже більше двох років, а щодо нього застосовний найбільш суворий запобіжний захід. Вважає, що прокурором не виконано вимоги ст.176 КПК України та не доведено наявність ризиків, на які він посилається. Також прокурором не виконуються вимоги, передбачені ст.184 КПК України, стосовно повідомлення сторону захисту про наявність клопотань. Зазначає, що ризик переховування від суду, не підтверджений. В той же час, обвинувачений зазначає, що він не буде переховуватись від суду, а навпаки зобов`язується виконувати всі можливі обов`язки, які покладаються судом при застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Також апелянт посилається на відсутність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. А тому вважає, що заявлені прокурором ризики є необґрунтованими, неаргументовані, не підтверджені будь-якими доказами. Обвинувачений зазначає, що при постановленні ухвали порушено вимоги процесуального законодавства, оскільки він не був доставлений до зали судового засідання. Також під час розгляду клопотання прокурора, були порушені права обвинуваченого на захист, оскільки був присутнім інший захисник, залучений судом, на участь якого обвинувачений не давав згоду. Апелянт посилається на наявність у нього міцних соціальних зв`язків, а тому вважає за можливе застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

На підставі викладеного обвинувачений просить скусати ухвалу суду від 23.07.2020 та постановити нове рішення про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого; дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, суд під час ухвалення вказаного рішення дотримався зазначених вимог закону.

Згідно з ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суд дійшов висновку, що встановлені ще на стадії досудового розслідування ризики, передбачені ст.177 КПК України на теперішній час не зменшилися та продовжують існувати.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з висновками суду і вважає, що ухвала є законною, обґрунтованою і вмотивованою, при цьому не вбачає достатніх підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, оскільки на переконання колегії суддів доводи обвинуваченого є необґрунтованими.

Суд дав належну оцінку наявним доказам, прийняв до уваги всі обставини, які мають бути враховані при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано послався на необхідність продовження запобіжного заходу з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Також суд врахував дані, які характеризують особу обвинуваченого, конкретні обставини вказаного кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України (основними і очевидними є ризики переховування і вчинення нових кримінальних правопорушень).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи тяжкість інкримінованого злочину, відсутність у обвинуваченого тяжких захворювань, які б унеможливлюють перебування останнього в ізоляції, данні про особу обвинуваченого, який був раніше неодноразово судимий та обвинувачується в скоєні злочину, вчиненого в період умовно-дострокового звільнення, для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, а саме спробам обвинуваченого переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому підстави для продовження запобіжного заходу тримання під вартою не зникли та не зменшилися, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані в апеляційній скарзі доводи не тягнуть за собою підстав для скасування ухвали суду.

Отже, вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 суд дотримався вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
За наведених обставин, підстав для скасування ухвали суду, колегія суддів не вбачає.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 липня 2020 року, якою продовжено термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, строком до двох місяців, а саме до 21 вересня 2020 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4