Справа № 449/1073/20
Перемишлянський районний суд Львівської області
УХВАЛА
03.12.2020 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності, на підставі ч.2 ст.49 КК України та закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №000025 від 23.07.2020 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець с. Липівці Перемишлянського району Львівська області, житель АДРЕСА_1 , не судимий, громадянин України, з вищою освітою, пенсіонер ,одружений

який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту, 29.09.2020 року слідує , що 3 липня 2007 року під час підготовки та видачі державних актів про право власності на земельну ділянку серії ЯД №453692 та №453693 тодішнім спеціалістом по земельних ресурсах Липовецької сільської ради ОСОБА_4 , (призначений на дану посаду Розпорядженням № 5 Липовецької сільської ради від 2 березня 2004 року), на підставі цього Рішення внесено дані про передачу у власність ОСОБА_5 двох земельних ділянок в с. Липівці ІІеремишлянського району Львівської області на підставі наступних державних актів про право власності на земельну ділянку:

- для ведення особистого селянського господарства площею 0.51 га (акт серії ЯД №453692):

- для будівництва та обслуговування житлового фонду та господарських споруд площею 0,25 га (акт серії ЯД №453693).

Натомість ОСОБА_5 був відсутній у Списку (Додатку до Рішення), яким дозволено набувати відповідні земельні ділянки.

Відповідно до висновків про вартість майна від 17 вересня 2020 року ринкова вартість наступних земельних ділянок в с. Липівці, Перемишлянського району Львівської області станом на 3 липня 2007 року становила:

земельної ділянки площею 0.51 га (кадастровий номер -:01:002:0002; цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства»)- 145 тис. 800 грн.;

-земельної ділянки площею 0.25 га (кадастровий номер - :01:002:0001; цільове призначення - «для будівництва та обслуговування житлового фонду га господарських споруд») - 84 тис. 800 грн.

На підставі цього ОСОБА_4 обвинувачується у зловживанні службовим становищем, тобто умисному використанні службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 обвинувачується у службовому підробленні, тобто у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивої інформації, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження №000025 від 23.07.2020 р. відносно нього за ч.2 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України

Клопотання мотивує тим, що кримінальне правопорушення, передбачені ч.2 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України він вчинив у липні 2007 року та з моменту вчинення злочину пройшло вже понад 13 років. Таким чином, строки давності, передбачені ст. 49 КК України, для притягнення його до кримінальної відповідальності закінчились.

Обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом наслідків звільнення від кримінальної відповідальності, просить звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України та закрити кримінальне провадження №000025 від 23.07.2020 року.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечив щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття провадження у справі.

Заслухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України, на підставі ст.49 КК України, та закриття кримінального провадження, слід задоволити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст.49КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч.2ст.49КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК України)

В цьому випадку особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК України /чинного на момент вчинення злочину/ умов і підстав.

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.

Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

Відповідно до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09.04.2019, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст.284, ч. 3 ст.285, ч. 4 ст.286, ч. 3 ст.288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акту вбачається, що події за участю обвинуваченого ОСОБА_4 мали місце в липні 2007 року.

Таким чином з моменту вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності спливли.

Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому ОСОБА_4 , який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України, заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку. Однак обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою провину та не заперечив проти закриття провадження з відповідних підстав, зокрема подав відповідне клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_4 та впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та закриття кримінального провадження за ч.2 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України, суд враховує, що сам обвинувачений просить закрити кримінальне провадження з цих підстав.

Керуючись ст.49 КК України, п. 1 ч. 2 ст.284, ст. ст. 286, 314, 370, 372, 395 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України, на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження задоволити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №000025 від 23.07.2020 року відносно ОСОБА_4 , який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України, закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1