Справа 688/833/14-к
№ 1-о/688/11/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка кримінальне провадження за нововиявленими обставинами за заявою засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2014 року у справі 688/833/14-к №1-кп/688/46/14,-

встановив:

17 липня 2020 року до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області надійшла заява ОСОБА_4 , в якій він, посилаючись на ч.1, 2 ст.459 КПК України, просить переглянути за нововоявленими обставинами вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2014 року, яким його визнано винним за ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.411 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

В обґрунтування заяви ОСОБА_4 посилається на те, що при розгляді справи було допущено неповноту судового розгляду.

Зокрема, проблеми із збереженням та втратами військового майна в військовій частині НОМЕР_1 носили явно системний, організований характер і тривали в період з 2010 по 2017 роки, про що свідчать постанова про часткове закриття кримінальної справи від 31 жовтня 2012 року, постанови про відмову в порушенні кримінальних справ від 14 червня 2011 року та 02 листопада 2012 року.

В період 2010-2012 років, працівниками прокуратури, на думку заявника, не було задокументовано жодного факту причетності ОСОБА_4 до втрат військового майна в/ч НОМЕР_1 , де останній служив командиром.

Показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , дані під час судового розгляду справи відносно ОСОБА_4 , на думку заявника, є неприпустимими оскільки відносно них розглядались кримінальні справи в судах. Про наявність щодо вказаних осіб вироків суду, заявнику стало відомо у липні 2020 року.

Крім того, свідок ОСОБА_7 є, на думку заявника, зацікавленою особою і його свідчення є також неприпустимими з наступних підстав. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 за №117 від 29 лютого 2012 року ОСОБА_7 притягнуто до матеріальної відповідальності за нестачу військового майна. Після звільнення ОСОБА_4 із лав збройних сил, вказаний наказ був скасований за протестом прокурора, і рішення відносно ОСОБА_7 щодо нестачі у нього військового майна не було прийнято, а також останньому повернуто кошти, які були стягнуті з нього.

Вказані обставини, на думку заявника, дають підстави для скасування вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2014 року та ухвалення нового, яким провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 наполягав на скасуванні вироку суду, перегляду справи за нововиявленими обставинами та закриття провадження відносно нього, посилаючись при цьому на обґрунтування викладені в його заяві. Також, зазначив, що ОСОБА_6 хоча і не допитувався судом першої інстанції, однак вирок відносно останнього вважає одним із доказів, який підтверджує причетність ОСОБА_5 до привласнення військового майна.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти заяви ОСОБА_4 з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, висловив думку, що обставини на які посилається засуджений, не є нововиявленими, тому не дають підставу для перегляду вироку суду, в розумінні ст.462 КПК України. Обставини, на які посилається засуджений по суті є оскарженням вироку суду відносно нього, оскільки фактично вважає необґрунтованим судове рішення, піддає сумніву правильність дослідження та оцінки доказів по справі.

Суд, вислухавши пояснення засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами та матеріали кримінальної справи, - приходить до наступних висновків.

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2014 року ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.411 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, а також вирішено цивільний позов та долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2014 року вирок щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

Ухвалою колегії судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2015 року вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2014 року змінено: виключено кваліфікуючу ознаку вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб та посилання на визначення тяжких наслідків через кратність неоподаткованих мінімумів доходів громадян; вважати, що тяжкі наслідки замаху на злочин склали 529213грн. 64коп. Призначене засудженому ОСОБА_4 покарання пом`якшено до 3 років позбавлення волі.

Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами регламентований главою 34 КПК України, у якій наведено вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.

Відповідно до положень ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Крім того, згідно з пунктами 4, 5 ст.462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

З розглядуваної заяви вбачається, що заявник ОСОБА_4 просить визнати існування нововиявлених обставин, передбачених п.4 ч.2 ст. 459 КПК України.

Аналізуючи доводи, наведені в розглядуваній заяві та надані засудженим ОСОБА_4 безпосередньо в судовому засіданні, суд вбачає, що в якості основних аргументів, що на теперішній час наявні обставини, які не були відомі під час розгляду справи, обвинувачений вказує на те, що, ухвалюючи вирок щодо нього судом враховані показання свідка ОСОБА_7 , який є зацікавленою особою та уникнув відповідальності, свідка ОСОБА_5 , відносно якого в провадженні суду перебувала кримінальна справа, а вироки суду відносно ОСОБА_5 від 25 вересня 2014 року та ОСОБА_6 від 05 березня 2013 року свідчать про причетність ОСОБА_5 до привласнення військового майна.

Суд відмічає, що вказані ОСОБА_4 обставини не можна вважати нововиявленими в контексті п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК України, тобто такими, які існували на час розгляду справи та не були відомі сторонам кримінального провадження та які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Зокрема, про наявність постанов про відмову в порушенні кримінальних справ від 02 листопада 2012 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , на які заявник посилається, як на обставини неналежного збереження та втрат військового майна в військовій частині НОМЕР_1 , стороні захисті було відомо на момент розгляду справи із реєстру матеріалів досудового розслідування, копія якого 28 лютого 2014 року отримана ОСОБА_4 разом із обвинувальним актом та копією цивільного позову про що свідчить розписка останнього (Кримінальне провадження №1КП/688/46/2014р. т.1 а.с.12, 177-189).

Свідок ОСОБА_6 судом першої інстанції під час розгляду справи відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.2 ст.411 КК України не допитувався, клопотання про його допит сторонами кримінального провадження не заявлялось, а також даний свідок не допитувався в межах даного провадження на досудовому розслідуванні, про що свідчить список допитаних осіб, який наданий стороною обвинувачення (Кримінальне провадження №1КП/688/46/2014р. т.1 а.с.171-172, 204-205, 213, 214-215).

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2013 року ОСОБА_6 визнано винним за ч.1 ст.366, ч.3 ст.15 ч.2 ст.410, 70 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 8500грн. Відповідно до даних вироку, ОСОБА_6 в період з вересня 2010 року по 28 січня 2013 року, вніс недостовірні відомості до дублікатів формулярів військового майна з метою привласнення 52 одиничних комплектів ЗІП до кулеметів 56-П-542М (12,7 мм крупнокаліберних кулеметів ДШК) загальною вартістю 146901грн. 61коп.

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним за ч.2 ст.410 КК України та призначено покарання із застосування ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 5950грн. з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 1 рік. Відповідно до даних вироку, ОСОБА_5 , в січні 2009 року, привласнив та передав сторонній особі 48шт. електроспусків до 7,62 мм кулеметів ПКТ загальною вартістю 6230грн. 65коп.

Таким чином, злочини, за вчинення яких ОСОБА_6 та ОСОБА_5 притягнуто до кримінальної відповідальності не пов`язані із вчиненим злочином, за який ОСОБА_4 притягнуто до кримінальної відповідальності.

Скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 за №117 від 29 лютого 2012 року яким ОСОБА_7 притягнуто до матеріальної відповідальності за нестачу військового майна, і уникнення останнім відповідальності не може свідчити про наявність нововиявленої обставини, оскільки відповідно до ст.337 КПК України розгляд кримінального провадження провадиться тільки відносно обвинуваченого і тільки в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Твердження ОСОБА_4 про зацікавленість свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 і визнання їх показання недопустимими доказами, перевірялись судом першої інстанції, і такі ж обставини наводились ОСОБА_4 під час написання апеляційної та касаційної скарг, які судами вищих інстанцій, в цій частині залишені без задоволення (Кримінальне провадження №1КП/688/46/2014р. т.5 а.с.181-187, 203-229, т.6 а.с.101-108, 143-147, 167-190, 230-237). Також, судом не здобуто даних про те, що вказані свідки були притягнуті до кримінальної відповідальності за ст.384 КК України, не надано таких даних і стороною захисту.

Крім того, вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2014 року відносно ОСОБА_4 ґрунтується й на свідченнях інших свідків, протоколах слідчих дій, висновках експертиз, речових доказах тощо.

На переконання суду, фактично доводи ОСОБА_4 спрямовані на нове дослідження та оцінку доказів для доведення обставин подій, які мали місце в період з 10 по 17 січня 2012 року. Однак повторний розгляд вказаних обставин суперечить загальним засадам кримінального провадження, передбаченим ч.1 ст.7 КПК України. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, серед іншого, також вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.

Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, у справах «Шабельник проти України», «Півень проти України», «Трегубенко проти України», «Науменко проти України» та «Бакай та інші проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, також вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження суддів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових рішень, помилок у здійсненні правосуддя, а не замінити рішення.

Також в пункті 52 рішення ЄСПЛ «Рябих проти Росії» вказано, що правова визначеність передбачає повагу до принципу остаточності судових рішень. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного і зобов`язуючого судового рішення, в цілях проведення повторного розгляду і винесення нового рішення по справі. Перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами не може розглядатися як замаскована апеляція, а є лише простою можливістю існування двох поглядів на проблемні питання, і не може бути підставою для повторного розгляду кримінального провадження.

Виходячи із вищевикладеного, суд прийшов до висновку про відсутность правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2014 року, яким ОСОБА_4 притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.2 ст.411 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 467 КПК України суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 462, 466, 467 КПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2014 року у справі 688/833/14-к №1-кп/688/46/14 - залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через суд, який її ухвалив, протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: