Справа № 645/2867/19
Провадження № 1-в/645/11/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду подання начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про приведення вироку у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, із середньою освітою, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 26.03.2020 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, -

встановив:

Начальник Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 звернулась до суду з поданням, в якому просить суд вирішити питання про приведення вироку Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26.03.2020 року у відповідність до вимог Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII про зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив подання розглянути без його участі, подання підтримав.
Прокурор в судовому засіданні підтримала подання, просила про його задоволення.
Засуджена ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, розглянувши подання, вислухавши прокурора, оглянувши матеріали судового провадження, оцінивши надані докази, дійшов наступного висновку.
Встановлено, що вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.03.2020 року ОСОБА_4 засуджено: за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; за ч.1 ст.70 КК України, за сукупність злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням та призначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Законом України №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» який набрав чинності 01.07.2020 року, ч.1 ст.185 КК України викладено у наступній редакції: «Таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.»

Таким чином, після внесених змін ч.1 ст.185 КК України з 01 липня 2020 року не передбачає такого виду покарання, як позбавлення волі.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Оскільки вищезазначені зміни пом`якшують кримінальну відповідальність, вони мають зворотну дію в часі.
Згідно з пунктом 13 частини першої статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Частина 3 статті 74 КК України визначає, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
В ч.1 ст.72 КК України передбачено, що при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: 1) одному дню позбавлення волі відповідають: а) один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту; б) два дні обмеження волі; в) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; г) вісім годин громадських робіт; 2) одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають: а) два дні обмеження волі; б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; 3) одному дню обмеження волі відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; 4) одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.
Враховуючи викладене, беручи до уваги, що вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26.03.2020 року ОСОБА_4 , зокрема, засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, що після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII перевищує санкцію ч.1 ст.309 КК України, яка в чинній редакції не передбачає призначення покарання у виді позбавлення волі, враховуючи те, що обставини, які б унеможливлювали застосування до ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі, передбачені ст.61 КК України, відсутні, суд вважає за необхідне подання Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області задовольнити та привести вирок щодо ОСОБА_4 в частині засудження за ч.1 ст.185 КК України у відповідність з чинною нормою цієї статті, призначивши покарання у виді обмеження волі з дотриманням положень ч.1 ст.72 КК України.
При цьому, раніше визначений ОСОБА_4 іспитовий строк судом не змінюється та підлягає обрахуванню з моменту проголошення вищезазначеного вироку, як це передбачено ч.1 ст.165 КВК України.
На підставі викладеного, ч.ч.1,3 ст.5, ч.1 ст.72, ч.3 ст.74 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

постановив:

Подання начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26.03.2020 року стосовно ОСОБА_4 , в частині призначення покарання за ч.1 ст.185 КК України, привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII. залишивши без змін покарання, призначене за ч.2 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
ОСОБА_4 вважати засудженою за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років обмеження волі.
Згідно з ч.1 ст.70 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, з урахуванням покарання, призначеного за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно вважати ОСОБА_4 засудженою до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, звільнивши ОСОБА_4 на підставі ст.75 КК України, від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в семиденний строк з дня проголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Повний текст ухвали проголошено 18.01.2021 року.

Суддя - ОСОБА_1