Провадження №1-в/522/241/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2020 року м. Одеса
Суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси подання начальника Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_3 про приведення у відповідність з чинним законодавством вироку Київського районного суду м. Одеси від 24.12.2019 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого засуджено за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки,
ВСТАНОВИВ:
24.09.2020 року старший начальник Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_3 звернулась до суду із поданням про приведення у відповідність з чинним законодавством обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 в обґрунтування якого зазначила наступне.
24.12.2019 року Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Вирок суду набрав законної сили 24.01.2020 року. 01.07.2020 року набув чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорії кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2614-VIII, яким змінено санкцію статті за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України з позбавлення волі на обмеження волі. У зв`язку з чим просить вирішити питання про приведення вироку Київського районного суду м. Одеси від 24.12.2019 року у відповідність до чинного законодавства.
Представник з питань пробації, прокурор та засуджений в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили.
Відповідно ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що подання належить задовольнити з наступних підстав.
Вироком Київського районного суду м. Одеси від 24.12.2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Вирок суду набрав законної сили 24.01.2020 року
Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 Кримінального кодексу України.
Згідно з п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст.57, ч. 1 ст.58, ч. 1 ст.62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 ч. 1 ст.537 цього Кодексу.
01.07.2020 року набрав чинності «Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018.
До набрання чинності Законом № 2617-VIII санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.
Після набрання чинності Законом № 2617-VIII з 01.07.2020, санкція ч.1 ст.185 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Відповідно до ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
При цьому, згідно ч.3 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Закон України № 2617-VIII від 22.11.2018, яким змінено санкцію ч. 1 ст.185 КК України частково пом`якшує і частково погіршує становище особи. Зокрема, пом`якшує становище особи в тому, що виключено такий вид покарання як позбавлення волі на строк до трьої років. При цьому введення нового виду покарання - обмеження волі на строк до п`яти років, пом`якшує становище особи (в силу ст.51 КК обмеження волі є менш суворим видом покарання аніж позбавлення волі). Водночас, погіршує в частині збільшення розміру штрафу.
Відтак, щодо ОСОБА_4 , який засуджена за ч.1 ст.185 КК України до позбавлення волі, Закон України № 2617-VIII від 22.11.2018 має зворотну силу згідно ст.5 КК України, як такий що пом`якшує кримінальну відповідальність шляхом виключення такого виду покарання як позбавлення волі.
Суд доходить висновку, що для засудженого ОСОБА_4 зміна такого виду покарання як позбавлення волі на менш суворий вид покарання як обмеження волі буде пом`якшенням його становища.
Згідно з ч. 3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Частина 3 ст.74 КК України передбачає механізм пом`якшення покарання, який складається з двох моментів:
За загальним правилом (наведеним у першому реченні) - призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. Це правило є логічним і простим для застосування, якщо новим законом лише змінено межі окремого виду покарання, приміром, зменшено максимально можливий за санкцією строк позбавлення волі.
Друге речення ч.3 ст.74 КК України визначає спеціальний випадок - у разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Слід відмітити, що у нормі проведення перерахунку за правилами ст.72 закріплено лише щодо відбутого покарання. При цьому прямо не визначено порядок розрахунку співвідношень до невідбутої частини покарання. Однак на переконання суду, закладена законодавцем логіка застосування ст.72 КК при перерахунку має застосовуватись і до невідбутої частини покарання.
Таке розуміння можна проілюструвати тим, що застосування до ОСОБА_4 пом`якшення покарання за ч.1 ст.185 КК України (було призначено 1 рік позбавлення волі) лише шляхом зниження до максимальної межі покарання за новою санкцією (5 років обмеження волі) без врахування співвідношень ст.72 не відповідатиме ст.5 КК України. Згідно встановлених ст.72 КК України співвідношень 5 років обмеження волі відповідає 2 рокам 6 місяцям позбавлення волі, що є більшим (математично з точки зору співвідношень) покаранням, ніж те, що призначене ОСОБА_4 за вироком. А тому такий перехід до максимальної межі менш суворого виду покарання не є беззаперечним покращенням становища засудженої.
Згідно наведеної ч.3 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Так як для ОСОБА_4 перехід від позбавлення волі до менш суворого виду покарання обмеження волі є пом`якшенням кримінальної відповідальності, то в частині введення нового виду покарання у санкцію ч.1 ст.185 КК України Закон № 2617-VIII має зворотню силу. Водночас, оскільки ОСОБА_4 за вироком призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, застосування за новою санкцією ч.1 ст.185 КК України до неї покарання у виді обмеження волі на строк більше 2 років обмеження волі (з урахуванням встановлених ст.72 співвідношень) погіршить її становище. А тому Закон № 2617-VIII в силу ч.3 ст.5 КК України не має зворотної дії до ОСОБА_4 в частині встановлення санкції обмеження волі на строк більше 2 років. Але Закон № 2617-VIII має зворотню дію для ОСОБА_4 в частині можливості застосування покарання у виді обмеження волі на строк до 2 років включно.
А тому суд вважає, що на підставі ч.3 ст.5, ч.3 ст.74 КК України приведення вироку відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року №2617-VIII слід здійснити встановивши їй покарання за ч.1 ст.185 КК України замість 1 року позбавлення волі - 2 роки обмеження волі відповідно до співвідношень, встановлених законодавцем у ст.72 КК України.
Суд наголошує, що ч.2 ст.74 КК України є імперативною нормою і має бути реалізована судом безумовно. Застосування ч.3 ст.74 КК України не ставиться в залежність від позицій учасників провадження, і не є мірою дискреційних повноважень суду. Застосування ст.74 КК України не залежить від застосування у подальшому принципів поглинення чи складання покараннь за сукупністю злочинів чи вироків відповідно до ст.ст.70, 71 КК України. При цьому перехід до іншого виду покарання за одним із злочинів, яке навіть потім поглинуто більш суворим покаранням за сукупністю, все одно матиме практичні юридичні наслідки, серед яких розрахунок строку погашення судимості, яке залежить і від тяжкості кримінального правопорушення, і від виду покарання.
При цьому, в частині призначення покарання за ч.2 ст.185, а також за сукупністю злочинів за ч.1 ст.70 та в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням вирок відповідає вимогам законодавства України про кримінальну відповідальність.
Керуючись ст. ст.5, 72, 74 КК України, п.13 ч.1 ст.537, п.2 ч.2 ст.539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Подання начальника Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_3 про приведення у відповідність з чинним законодавством вироку - задовольнити.
Привести вирок Київського районного суду м. Одеси від 24.12.2019 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року №2617-VIII.
Відповідно до ч.3 ст.74 КК України вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Київського районного суд м. Одеси від 24.12.2019 до покарання:
- за ч.1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік,
- за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1