Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35» клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тетіїва, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда 2 групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

про умовно-дострокове звільнення,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

представник «БВК №35» ОСОБА_5 ,

засуджений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Клопотання мотивоване тим, що відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_3 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 просив задовольнити заявлене клопотання, пояснив, що стягнень не допускав, має заохочення, зазначив, що зробив для себе належні висновки, а тому його необхідно звільнити від відбування покарання умовно-достроково.

Представник колонії підтримав заявлене клопотання засудженого та просив задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, вказав, що ОСОБА_3 неодноразово засуджений за вчинення злочинів проти власності, за злочини у сфері обігу наркотичних засобів та за злочини проти громадського порядку та моральності, крім того, ОСОБА_3 звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, з огляду на викладене, вважає, що ОСОБА_3 не може бути звільнений від відбування призначеного покарання умовно достроково у зв`язку з недоведеністю свого виправлення.

Заслухавши думки учасників судового засідання, перевіривши матеріали особової справи засудженого та надані суду матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

ОСОБА_3 засуджений вироком Володарського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі.

Утримуючись в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

В Державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35» Міністерства юстиції України відбуває покарання з 22.05.2019 року.

За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. За додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки був заохочений 5 разів. Порушень не допускав, стягнень не має.

На виробництві установи не працевлаштований, у зв`язку з тим, що є інвалідом другої групи.

Підтримує рівні взаємовідносини із засудженими, не конфліктний.

Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи.

До майна установи і предметів, яким користується при виконанні дорученої роботи ставиться дбайливо, здійснює за ними належний догляд, використовує за призначенням

Своє спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки.

До виконання робіт по благоустрою місць позбавлення волі, відноситься до них з розумною ініціативою.

Роботи із самообслуговування виконує, має достатній рівень необхідних навичок.

Згідно з ст. 110 КВК України, підтримує зв`язки із рідними та близькими родичами, за час відбування покарання мав 1 короткострокове побачення та отримав 5 посилок.

Відповідно до ст. 127 КВК України приймає участь у роботі самодіяльних організацій, є керівником фізкультурно-спортивної секції.

Відповідно до ст. 123 КВК України приймає особисту участь у організації виховних заходів, брав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу для засуджених «Підготовка до звільнення».

Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебував.

Крім того, судом встановлено, що за період з 2004 по 2019 роки ОСОБА_3 9 разів засуджувався за умисні злочини. Неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі. Неодноразово звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково. Однак кожного разу після звільнення знову вчиняв нові умисні злочини.

Так, вироком Тетіївського районного суду Київської області від 06.02.2004 року ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік. Однак через нетривалий час знову вчинив умисний злочин.

26.09.2005 року вироком Тетіївського районного суду Київської області засуджений за ч. 2 ст. 309 К України та застосовано Закон України «Про амністію».

Однак, 13.02.2006 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік. Однак, ОСОБА_3 , через нетривалий строк, знову вчинив умисний злочин та 17.01.2007 року був засуджений року вироком Тетіївського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі. ОСОБА_3 12.03.2008 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 11 місяців 26 днів.

Незважаючи на проявлений до нього гуманізм він в період умовно-дострокового звільнення знову вчинив умисний злочин та 18.05.2008 року Тетіївським райсудом Київської області за ч. 1 ст. 162 КК України засуджений до покарання у виді штрафу в сумі 1020 грн.

11.01.2011 року Голосіївським районним судом м. Києва засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки. Однак через нетривалий час знову вчинив умисний злочин.

24.07.2013 року вироком Тетіївського районного суду Київської області ОСОБА_6 засуджений ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 2 роки 2 місяці позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року 27.06.2014 року.

Однак, 21.05.2015 року вироком Тетіївського районного суду Київської області ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 345, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі. Звільнений 23.06.2017 року умовно-достроково на 9 місяців 56 днів.

Незважаючи на проявлений до нього гуманізм він в період умовно-дострокового звільнення знову вчинив умисний злочин та 24.01.2019 року Володарським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Оцінюючи вищевказане у сукупності суд вважає, що ОСОБА_3 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки кожного разу після звільнення, він вчиняв нові умисні злочини.

У суду відсутні законі підстави для умовно-дострокового звільнення, тобто підстави, які б беззаперечно вказували, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України зазначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання., однак зазначена норма надає право суду, а не покладає на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання.

При прийняті такого рішення щодо особи, яка засуджена від імені держави за вироком суду до покарання у виді позбавлення волі, суд має обов`язково враховувати мету покарання: запобігання вчиненню нових злочинів, як цією особою так і іншими особами.

Враховуючи викладене, суд не знаходить законних підстав для задоволення клопотання, оскільки не зважаючи на неодноразові звільнення із місць позбавлення волі умовно-достроково, ОСОБА_3 знову вчинив злочин. Вказане є свідченням тривалого злочинного спрямування його поведінки, впертого небажання стати на шлях виправлення, а тому в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_1