Номер провадження: 11-кп/813/2250/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 22.10.2020 року у кримінальному проваджені № 0001847, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування 07.07.2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , стосовно якого на теперішній час Приморським районним судом м. Одеси розглядається обвинувальний акт за кримінальним провадженням №0000239 від 05.02.2020 за ч.1 ст.289 КК України, а також який притягується до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0002003 від 03.08.2020 за ч.1 ст.263 КК України, досудове розслідування у якому завершено;
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених судом.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.10.2020 року, постановленою у підготовчому судовому засіданні, задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 20.12.2020 року з визначенням розміру застави у розмірі 87880 гривень.

Рішення суду мотивовано тим, що встановлені ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливого переховування від суду, можливого впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення та обставини встановлені у судовому засіданні, свідчать про доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Вказує, що судом не проведено аналіз всіх ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України з урахуванням особливостей кримінального провадження та особи підозрюваного, а розмір застави є непомірно великим для обвинуваченого.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 визнав свою вину у повному обсязі, щиро розкаюється, під час досудового слідства надав свідчення, щодо обставин справи та сприяв розкриттю злочину. Також вказує, що у обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки з родиною та він не має на меті переховуватись від суду та залишати місце мешкання, оскільки має постійне місце проживання та реєстрацію, має на утриманні неповнолітнього сина та важко хворих батьків.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або зменшити розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави до десяти прожиткових мінімумів.

Обставини, встановлені судом під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування встановлено, що 07.07.2020 року, приблизно о 03:00 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку 13/1, який знаходиться по вул. Генерала Вишневського в м. Одесі, шляхом підбору дубліката ключа заволодів автомобілем марки «БМВ Х1», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 спричинивши матеріальну шкоду на суму 159120 гривен.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача; пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Рішенням №4-р/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_11 від 13.06.2019 року Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно положень п. 24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
Приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також оскаржувану ухвалу суду щодо обрання запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.
Окрім того, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості обвинувачення на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_7 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваної.
За таких обставин апеляційний суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому злочину, яке стороною захисту в поданій апеляційній скарзі не оспорюється.
Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність заявлених прокурором у клопотанні ризиків.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна або без такої, що свідчить про можливість вчинення останнім спроб переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.
З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений є громадянином України, одружений, офіційно не працевлаштований, проживає в м. Одеса та на даному етапі притягується до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину та іншого умисного злочину, пов`язаного з незаконним обігом зброї.
Зазначені захисником обставини щодо міцності соціальних зв`язків, а саме позитивної характеристики, наявності на утриманні неповнолітнього сина та батьків не можуть бути прийняті до уваги, оскільки будь яких підтверджуючих зазначені обставини документи апеляційному суду стороною захисту надано не було.
Наведене вказує на безпідставність посилань захисника на зазначені обставини та при цьому свідчить про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.
Інших даних щодо особи обвинуваченого матеріали провадження не містять, а зазначені в обвинувальному акті дані про особу обвинуваченого спростовують доводи про наявність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого.
Водночас, враховуючи наведені вище обставини та наявності на даному етапі перебування обвинувальних актів у суді за інші злочини, в тому числі і за аналогічний злочин, свідчать про схильність обвинуваченого до скоєння умисних злочинів та вказують на існування ризику можливого скоєння ним нового злочину.
Також зазначені вище дані вказують на те, що перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_7 матиме змогу незаконно впливати на потерпілого схиляючи його до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що встановлені в сукупності дані свідчать про доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого та обмеження його конституційних прав, що в даному випадку є виправданим.
Таким чином, прокурором доведена незмінність у кримінальному провадженні заявлених раніше ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги апеляційний суд визнає необґрунтованими. Інших доводів на спростування вищенаведеного апеляційному суду не надано.
Щодо доводів апеляційної скарги про непомірність визначеного обвинуваченому розміру застави.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду ОСОБА_7 визначено заставу у розмірі, передбаченому межами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 87880 гривень, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, обставин кримінального правопорушення, вчинення його повторно, даних про особу обвинуваченого, матеріального та сімейного стану обвинуваченого та доведеності існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що саме такий розміру застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є достатнім та таким, що здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновки суду, що необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідають вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтуються на матеріалах справи, а дані про особу обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину, дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені районним судом ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 22.10.2020 року у кримінальному проваджені № 0001847, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування 07.07.2020 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК Україниз визначенням застави у сумі 87880 гривень, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4