Номер справи 289/1558/20
Номер провадження 1-кс/289/259/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020 м. Радомишль

Слідчий суддя Радомишльського районного суду Житомирської областi ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Радомишльського відділення поліції Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000371 від 02.10.2020 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Борова Володарсько-Волинського району Житомирської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно непрацюючого, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
ВСТАНОВИВ:

05.10.2020 до Радомишльського районного суду Житомирської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Радомишльського відділення поліції Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , в якому зазначено, що останній підозрюється в тому, що 02.10.2020 близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході раптово виниклого конфлікту, на ґрунті спільного розпивання спиртних напоїв, взявши зі столу кухонний ніж, умисно наніс останньому один удар в черевну порожнину та один удар в ділянку розташування життєво важливих органів в груди.
В результаті умисних злочинних дій ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя в момент спричинення, в результаті чого останній помер в приміщенні КНП «Радомишльська лікарня» Радомишльської міської ради Житомирської області.
Прокурор клопотання підтримав, посилаючись на те, що підозрюваний ОСОБА_4 був затриманий безпосередньо після вчинення злочину, перебував в стані алкогольного сп`яніння, вважає, що менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти існуючим ризикам, оскільки, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, існує реальний ризик незаконно впливати на потерпілих, свідків.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що дійсно 02.10.2020 він разом з ОСОБА_7 , з яким перебував у дружніх стосунках, вживали спиртні напої. В той час, коли ОСОБА_4 на кухні нарізав продукти, до нього ззаду підійшов ОСОБА_7 та взяв за плечі, у зв`язку з чим підозрюваний повернувся до ОСОБА_7 та відштовхнув останнього, однак, не помітив, що вдарив його ножем, а лише потім побачив потерпілого в крові, лежачого біля воріт на подвір`ї. Після вказаних подій ОСОБА_4 викликав працівників поліції і швидку медичну допомогу. Окрім того, ОСОБА_4 зазначає, що не мав на меті заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та просить не застосовувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, запевнив, що не буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти застосування до її підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила слідчого суддю застосувати домашній арешт, так як ОСОБА_8 вину визнав, розкаюється у скоєному, має постійне місце поживання, стійкі сімейні зв`язки.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.
СВ Радомишльським ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 02.10.2020 до ЄРДР за № 0000371 за ч. 2 ст. 121 КК України.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до врученої ОСОБА_4 03.10.2020 підозри за ч. 2 ст. 121 КК України, 02.10.2020 близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході раптово виниклого конфлікту, на ґрунті спільного розпивання спиртних напоїв, взявши зі столу кухонний ніж, умисно наніс останньому в ділянку розташування життєво важливих органів та черевну порожнину два удари.
03.10.2020 о 00 год. 20 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується відповідним протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).
При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах (протокол огляду від 02.10.2020, протоколи допиту свідків) даними, які на даній стадії процесу свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення та підозрюваний ОСОБА_4 причетний до цієї події.
Є обґрунтованим заявлений прокурором ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину. При цьому врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності поведінку обвинуваченого, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачена особа може ухилитися від суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно з правовою позицією ЄСПЛ, небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання лише в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи та інше.
При вирішенні питання щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК, слідчий суддя враховує, що ЄСПЛ звернуто увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).
При цьому, стороною обвинувачення не обґрунтовано, які саме обставини об`єктивно свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, не наведено жодних реальних обставин, які б свідчили про наявність ризику переховуватися ОСОБА_4 від суду, впливу на свідків та потерпілих, також не вказано конкретних дій ОСОБА_4 , які він вчиняв з цією метою, і в доданих до клопотання матеріалах також відсутні такі дані.
Оцінюючи сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу враховується:
1) вагомість наявних доказів, досліджених в судовому засіданні, про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України;
2) тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному (позбавлення волі на строк від семи до десяти років);
3) дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , його стан здоров`я, щодо якого відсутні відомості про тяжкі захворювання чи інвалідність;
4) репутацію підозрюваного, який в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості;
5) той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 не має постійного джерела доходів, проте, має сталі сімейні зв`язки одружений, зареєстрований та проживає в с. Потіївка Радомишльського району Житомирської області.
Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі, у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 і 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачених п. 3 ч. 1 цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті.
Слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, врахувавши і оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, у якому останній підозрюється, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, вік та стан здоров`я останнього, міцність його соціальних зв`язків, прийшов до висновку, що обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою є недоцільним.
У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово.
Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців певні обов`язки.
Згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись ст. ст.176-178, 183, 194, 196, 205, 206 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 01.12.2020 без застосування електронних засобів контролю.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 залишати місце свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1. Прибувати за першим викликом до слідчого, який здійснює досудове слідство у даному кримінальному провадженні, прокурора, слідчого судді, суду;
2. Цілодобово не відлучатися із населеного пункту в якому мешкає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4. Здати на зберігання до територіальних органів Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон на своє ім`я;
5. Утриматись від спілкування з свідками, експертами у вищевказаному кримінальному провадженні.
Негайно доставити підозрюваного ОСОБА_4 до місця його проживання і звільнити з-під варти, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України.
Обов`язки, визначені ухвалою суду, покладаються на підозрюваного, згідно ч. 7 ст. 194 КПК України, на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Радомишльському відділенню поліції Коростишівського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області.
Згідно ч. 4 ст. 181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню в порядку, передбаченому для виконання судових рішень, на підставі ст. 205 КПК України.
Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених, згідно ухвали слідчого судді, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ознайомити та вручити підозрюваному під розписку копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без електронних засобів контролю.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1