ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/637/20 Справа № 695/719/16-к Категорія: ч.3 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурора захисникаОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.07.2020 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , строком на 60 діб, а саме з 30 липня 2020 року до 27 вересня 2020 включно, -

в с т а н о в и л а :

У провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження №0000534 від 15.05.2015 за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Прокурор у судовому засіданні суду першої інстанції звернувся до суду із клопотанням про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтоване наступним.

ОСОБА_8 обвинувачується в тім, що будучи неповнолітнім 12.05.2015 року ОСОБА_8 , проник через квартирку в середину будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_9 , звідки повторно, таємно, умисно, з метою власного збагачення, викрав ноутбук марки «НР», згідно з висновком товарознавчої експертизи № 6/325 від 14.08.2015 року вартістю 7149,50 грн., планшет марки «Lenovo» А1000, згідно товарознавчої експертизи № 6/325 від 14.08.2015 року вартістю 1135,71 грн., сумку для ноутбука «НР» згідно товарознавчої експертизи № 6/325 від 14.08.2015 року вартістю 358,30 грн., портативну клавіатуру для ноутбука «СВR КВ» згідно товарознавчої експертизи № 6/325 від 14.08.2015 року вартістю 337,11 грн., мишку для ноутбука «RAPOO» згідно товарознавчої експертизи № 6/325 від 14.08.2015 року вартістю 104,24 грн., карту пам`яті «Kingston» 8GВ згідно товарознавчої експертизи № 6/325 від 14.08.2015 року вартістю 97,43 грн., USB хаба на 4 згідно товарознавчої експертизи № 6/325 від 14.08.2015 року вартістю 82,1т грн., золотий хрестик 585 проби масою дорогоцінного металу 0,92 г, утилізаційна вартість якого згідно товарознавчої експертизи 4/7 від 14.01.2016 становить 413,87 грн., золотий ланцюжок 585 проби масою дорогоцінного металу 7,05 г, утилізаційна вартість якого згідно товарознавчої експертизи 4/7 від 14.01.2016 становить 3171,51 грн., чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 12849,82 грн. та БУБ плеєра, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4/6 12.01.2016 року, становить 2781,29 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

За вказаними фактами 15 травня 2015 року СВ Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області розпочато кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000534, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 185 КК України.

Неповнолітнього ОСОБА_8 , 01.03.2016 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у житло.

В ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які вказують на обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. З ст. 185 КК України.

Обґрунтованість обвинувачення підтверджується:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 ;

- висновком судово-дактилоскопічної експертизи №292 від 20.07.2015;

- висновком судово - товарознавчої експертизи № 6/325 від 14.08.2015;

- висновком судово-товарознавчої експертизи №4/7 від 14.01.2016;

- висновком судово-товарознавчої експертизи №4/6 від 12.01.2016.

За таких обставин ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого відповідно до ч. З ст. 185 КК України передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

01.04.2016 обвинувальний акт за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_8 у вказаному кримінальному провадженні скеровано для розгляду по суті до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 10.05.2016 обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів.

У зв`язку з переховуванням ОСОБА_8 від органів досудового розслідування ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 24.05.2016 по даному кримінальному провадженню обвинуваченого оголошено в розшук та надано дозвіл на затримання останнього з метою доставления його в судове засідання, для участі у розгляді клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу.

Разом з тим, ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 30.11.2016 обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з моменту його затримання та провадження по справі зупинено до розшуку останнього.

Генеральною прокуратурою Російської Федерації задоволено запит Міністерства юстиції України про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 185 КК України.

Прокурор наполягає, що ОСОБА_13 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, водночас Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року № 33977/97, у п. 81 вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Окрім того, обвинувачений переховувався від суду, в зв`язку з чим він оголошений судом в розшук та в подальшому сектором Укрбюро Інтерполу ГУНП в Черкаській області в міжнародний розшук, що підтверджує наявність ризику визначеного п. 1 ч, 1 ст. 177 КПК України

Також ОСОБА_8 не виконав обов`язки покладені судом, без дозволу суду виїхав за межі Золотоніського району та на даний час переховувався від суду, що підтверджується зокрема матеріалами зібраними під час здійснення заходів з розшуку обвинуваченого та факту перебування останнього на території Російської Федерації, а саме в м. Санкт-Петербург.

Також, існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_8 перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні (п. З ч. 1 ст. 177 КПК України), чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні суду першої інстанції ще не допитувались та які свідчили на підтвердження вини останнього.

За таких обставин прокурор наполягав, що забезпечити запобігання ризикам визначеним п.п, 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України можливо виключно шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні суду першої інстанції прокурор наполягав на обранні запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою з підстав, зазначених у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні суду першої інстанції заперечував проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні суду першої інстанції заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати більш м`який запобіжний захід, оскільки батько обвинуваченого має вади здоров`я та потребує допомоги.

Законний представник ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої інстанції проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати більш м`який запобіжний захід, оскільки він має онко захворювання та потребує фізичної допомоги сина.

Представники служби у справах дітей та ювенальної превенції вирішення питання застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 поклали на розсуд суду.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.07.2020 року, клопотання прокурора задоволено та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується за ч. 3 ст.185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів. Строк тримання під вартою рахується з 30.07.2020 року по 27 вересня 2020 року включно.

Не погоджуючись з рішенням суду адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в який просить:

- Скасувати ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.07.2020 р. про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 календарних днів;

- Прийняти нове судове рішення, яким змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, - у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого у АДРЕСА_2 ;

Вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною і необґрунтованою, а тому підлягає до скасування.

Вказує, що суд першої інстанції грубо порушив його права та виніс ухвалу з істотними порушеннями норм КПК України.

Додає, що судом першої інстанції не враховані доводи сторони захисту про фактичне перебування ОСОБА_8 під вартою протягом 10-ти місяців поспіль у місцях попереднього ув`язнення в Російській Федерації під час вирішення питання стосовно його екстрадиції в Україну, документи з цього приводу чомусь не були долучені прокурором до клопотання (та матеріалів кримінального провадження) при вирішенні питання про доцільність застосування до обвинуваченого найтяжчого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наголошує, що наразі є достатні правові підстави для зміни найтяжчого запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_8 під вартою на цілодобовий домашній арешт із покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки, на думку сторони захисту, саме такий запобіжний захід є достатнім та співмірним тим ризикам, що встановлені ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вищевказаною статтею передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

За змістом ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вказав, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 не відпали, а можливість застосування альтернативних запобіжних заходів обвинуваченому не в змозі гарантувати його належну поведінку, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, тому наявна необхідність у збереженні такого запобіжного заходу із визначенням строку. Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою.

Враховуючи характер пред`явленого обвинувачення, особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що є достатньо підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_8 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Також на думку колегії суддів, оскільки існують обґрунтовані підозри у вчиненні цією особою кримінального правопорушення, а також ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 ст. 177 КПК України.

Доводи апелянта про процесуальні порушення під час розгляду клопотання прокурора, є необґрунтованими, оскільки при розгляді даного клопотання суд керувався положеннями ст.. 331 КПК України, щодо продовження запобіжного заходу під час судового розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали клопотання, з урахуванням вимог ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178, 183 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, та скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст.177, 178, 183, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.07.2020 року, якою клопотання прокурора задоволено та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується за ч. 3 ст.185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів. Строк тримання під вартою рахується з 30.07.2020 року по 27 вересня 2020 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :