Справа № 314/3950/20
Провадження № 1-в/314/1066/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.12.2020 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за поданням Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» про приведення вироку засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

встановив:

до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло подання Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» про приведення вироку засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII.
Суд, аналізуючи досліджені докази, інші матеріали справи, заслухавши думку прокурора, приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, за таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 засуджений 22.01.2020 вироком Мелітопольськогоміськрайонного суду Запорізької області за ч. ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018, який набрав законної сили 01.07.2020 року, внесені зміни до санкції ч. 1 ст. 309 КК України. Зокрема, санкція у виді позбавлення волі за вказане діяння не існує.
Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII, який набрав законної сили 01.07.2020, внесено зміни до диспозиції ч. 2 ст. 309 КК України та виключено з неї такі кваліфікуючі ознаки як повторність та вчинення дій особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ст. ст. 307, 308, 310, 317 КК України. Водночас, цим Законом встановлено нову кваліфікуючу категорію за ч. 2 ст. 309 КК України, а саме вчинення діяння протягом року після засудження за цією статтею.

До набрання законної сили вказаних змін частина 2 статі 309 КК України застосовувалась за повторне вчинення дій, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, і карались ці дії від 2 до 5 років позбавлення волі. В новій редакції частини 2 статі 309 КК України слово «повторно» виключено та караються ці діяння до 3 років позбавлення волі.

Таким чином вважає, що з метою приведення у відповідність до вимог Закону України №2617-УІІІ від 22.11.2018 року частина 2 статті 309 КК України підлягає перекваліфікації на частину 1 статті 309 КК України відносно засудженого ОСОБА_3 .У іншій частині вирок відповідає вимогам норм чинного КК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, аналізуючи положення Закону від 22.11.2018 2617-VIII, суд приходить до беззаперечного висновку про необхідність задоволення подання Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)».
Керуючись п. 14 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд, -

постановив:

подання Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» задовольнити.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Мелітопольськогоміськрайонного суду Запорізької області від 22.01.2020 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 5 років.

Остаточне покарання, призначене ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Мелітопольськогоміськрайонного суду Запорізької області від 22.01.2020 із застосуванням ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

10.12.2020