В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" вересня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 23.07.2020 за № 0000361 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Козятин, Вінницької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, інваліда 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в :
під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 20.08.2020 між ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК Українита безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачений, в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про примиренняі призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК Українив повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК.

Потерпіла, розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п. 2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважала за необхідне угоду затвердити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК Українита КК України, тож просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені заходи.

Суд, заслухавши думку сторін угоди, прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК Українивизнаючи, шляхом її укладення доведеним, що останній у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 18 липня 2020 року познайомився із невстановленою досудовим розслідування особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, для спільного виконання ремонтних робіт.
В подальшому, отримавши замовлення від ОСОБА_4 , останні 18 липня 2020 року приблизно о 20 год. 00 хв. прибули за адресою: АДРЕСА_3 , де отримали від ОСОБА_4 конкретний перелік робіт необхідних для виконання та ключі від вхідних дверей зазначеної квартири.
У подальшому, 22.07.2020 приблизно о 08 год. 30 хв., у ОСОБА_5 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у ході проведення ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а саме майна належного ОСОБА_4 , яке знаходилось у вказаній квартирі.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, взяли телевізор марки «Sony Вгаvіа» вартістю 6000 грн., ігрову консоль марки «Рlау Station 4 slim 1000Gb» вартістю 8000 грн., ноутбук марки «Dеll» вартістю 10000 грн., що належать ОСОБА_4 , які склали до поліетиленових мішків, та у подальшому винесли з вищевказаної квартири.
Після чого, ОСОБА_5 спільно з невстановленою досудовим розслідування особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, зберігаючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Своїми злочинними діями ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідування особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, завдали потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 24 000 гривень.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме 3 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання згідно ст. 75 КК України з іспитовим терміном у 1 рік.

Ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примиреннявикладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступінь тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом, у підготовчому судовому засіданні, встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу Українита закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Щодо питання покладення обов`язків із числа регламентованих ст. 76 КК України, то Суд враховує, що ст. 75 того ж Кодексу передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням, а у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом, з огляду на що, як термін іспитового строку, так і перелік обов`язків визначає самостійно з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступіня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє та вважає за необхідне визначити іспитовий строк у 1 рік із покладенням обов`язків регламентованих п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, Суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примиренняміж сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Питання речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, Суд

у х в а л и в:
затвердити угоду про примирення укладену 20.08.2020 між ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 23.07.2020 за № 0000361.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК Українита призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: телевізор, ноутбук, ігрову консоль, які передані на зберігання потерпілій залишити у її володінні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

С у д д я Оксана БІРСА