ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-кп/818/1640/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченої - ОСОБА_7 ,
захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представника потерпілого - ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 20 січня 2020 року в частині повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 для усунення недоліків, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 20 січня 2020 року обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 0001081 від 28.08.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, повернуто прокурору для приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України.

В обґрунтування прийнятого рішення, районний суд зазначив, що формулювання обвинувачення, яке зазначено в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_7 , містить у собі протиріччя щодо способу вчинення злочину, а також у ньому взагалі не зазначено мету та мотив вчинення злочину. Також судом зазначено в оскаржуваному судовому рішенні, що в долученому до обвинувального акту реєстрі відсутня дата його складення як обов`язковий реквізит документа.

Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 20 січня 2020 року в частині повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу прокурор вказує на те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 повністю відповідає вимогам КПК України, в тому числі п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, зокрема містить формулювання обвинувачення, фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, та правову кваліфікації дій обвинуваченого. В обвинувальному акті конкретно викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, а повнота та правильність об`єктивної і суб`єктивної сторони складу інкримінованого ОСОБА_7 злочину не може бути предметом судового розгляду на стадії підготовчого судового засідання. Реєстр матеріалів досудового розслідування складено у відповідності до вимог ст.109 КПК України.
Крім того, що обставини, які зазначені в оскаржуваному судовому рішенні, не є підставою для повернення прокурору обвинувального акту та повинні вирішуватися під час судового розгляду в суді першої інстанції. Недоліки, які зазначені в оскаржуваному судовому рішенні, є передчасними, помилковими та необґрунтованими.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора та представника потерпілого ОСОБА_10 , які підтримали подану апеляційну скаргу; думку обвинуваченої та її захисників щодо законності і обґрунтованості оскаржуваного судового рішення; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
У відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Мотивуючи своє рішення про повернення обвинувального акту прокурору, районний суд послався на те, що всупереч п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт містить неконкретне формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_7 , а саме в ньому не зазначено мету та мотив вчинення злочину, передбачено ч.4 ст.190 КК України,
Разом з тим, суд першої інстанції, повертаючи прокурору обвинувальний акт для усунення недоліків, дійшов помилкових висновків про порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акту.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту (арк.5-11), прокурором повністю дотриманні вимоги п.5 ч.2 ст.291 КПК України, так як обвинувальний акт містить чітку його структури, а саме виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, анкетні дані обвинуваченої, потерпілого та інше.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Отже, поняття «обвинувачення» включає в себе такі складові елементи як виклад фактичних обставин кримінального провадження та формулювання обвинувачення.
При цьому, відповідно до постанови судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України по справі № 5-328кс16 від 24.11.2016 року «формулювання обвинувачення» - це короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі.
З обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні вбачається, що після викладу фактичних обставин інкримінованого злочину, орган досудового розслідування зазначив й формулювання обвинувачення, а саме « ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 03.02.2017 року вона, шляхом обману та зловживання довірою, під приводом оренди належної ОСОБА_12 житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно нею заволоділа, змінивши право власності на свою користь, чим завдала ОСОБА_13 матеріальну шкоду в особливо великих розмірах, а саме 1683251 грн. без ПДВ, що в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.» (арк.. 10).
Зазначене формулювання обвинувачення разом з викладом фактичних обставин злочину (арк.6-10) та кваліфікацією злочину (арк. 10), не можна вважати незрозумілим, неконкретним та таким, що перешкоджає належному розгляду провадження в суді.
При цьому колегії суддів погоджується з доводами прокурора про те, що будь-яка оцінка пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту, з урахуванням стадії судового розгляду підготовче судове засідання, є втручанням в оцінку доказів, що є процесуально неприпустимим.
З огляду на викладене, суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору, оскільки будь-яких суттєвих та істотних порушень вимог ст. 291 КПК України при його складанні суд не навів.

Крім того, як вбачається з оскаржуваного судового рішення, суд, повертаючи прокурору обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 для усунення недоліків, послався на те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначена дата його складання.
Посилання суду в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали на відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей щодо дати його складання, як на підстави повернення обвинувального акту, - є помилковим, оскільки відповідно до вимог ч.4 ст.291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування є лише додатком до обвинувального акту, і його невідповідність вимогам КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
За таких підстав, колегія суддів погоджується з обґрунтованістю апеляційних доводів прокурора стосовно того, що чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено підстав для повернення обвинувального акту у випадку невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 370, 291 КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 20 січня 2020 року в частині повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 для усунення недоліківскасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді