Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

30 вересня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 14 вересня 2020 року у кримінальному провадженні №0000025 від 16 червня 2020 року за підозрою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.2 ст.15 ст.113 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить оскаржувану ухвалу слідчого судді, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів із визначенням застави розміром 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 051 000 грн. змінити, визначивши розмір застави 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 210 200 гривень.

Згідно оскаржуваної ухвали, задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів - до 10.11.2020 року із визначенням розміру застави в сумі 1 051 000 грн.

В поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного вважає ухвалу слідчого судді винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, а застосований судом альтернативний запобіжний захід у вигляді застави надто суворим по відношенню до особи підозрюваного ОСОБА_4 . Зазначає, що визначений розмір застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів значно перевищує встановлені ч.5 ст.182 КПК України межі застави щодо даної категорії злочинів. Вважає, що ні прокурор, ні слідчий не довели слідчому судді належним чином наявність зазначених ними ризиків.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, зазначив в ухвалі, що ОСОБА_4 працездатний, раніше судимий, безробітний та має схильність до вчинення особливо тяжких злочинів у тому числі із застосуванням насильства, оскільки після звільнення з кримінально-виконавчої установи на шлях виправлення не став. Має не задовільний майновий стан, так як не має постійного джерела заробітку, тому може вчинити інші кримінальні правопорушення, не маючи матеріальних засобів для існування, про що також свідчить відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків, надалі зможе продовжувати займатись злочинною діяльністю, впливати на свідків з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, переховуватися від органів досудового розслідування.

Як вбачається із повідомлення про підозру, громадянин України ОСОБА_4 , маючи наміри налагодити контакти зі співробітниками ФСБ РФ, 14.05.2020 за допомогою соціальної мережі «Вконтакте» ініціативно встановив зв`язок із громадянином України ОСОБА_8 , який засуджений за вчинення державної зради. Усвідомлюючи, що ОСОБА_8 надавав допомогу представнику спецслужби ФСБ РФ у проведенні розвідувально-підривної діяльності на шкоду державній безпеці України, ОСОБА_4 у завуальованій формі виявив бажання продовжити справу останнього щодо виконання протиправних завдань ФСБ РФ по відношенню до України та її громадян.

Реалізуючи свій незаконний умисел, з 30.06.2020 по першу декаду вересня 2020 року, ОСОБА_4 , будучи громадянином України, діючи з мотивів неприязні до держави України, усвідомлюючи значення своїх дій, передбачаючи відповідні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи цілі та завдання ФСБ РФ щодо завдання шкоди інтересам України, попередньо встановивши зв`язок з особою, яка позиціонувала себе як співробітника ФСБ РФ, ініціативно запропонував останньому допомогу у проведенні підривної діяльності на шкоду державній безпеці України, шляхом вчинення на території України особливо тяжких злочинів, у формі вбивств та диверсій. У подальшому на закріплення свого умислу виконав завдання щодо збору та надання інформації про військову частину № 2896 ЗС України за адресою: АДРЕСА_2 .

Окрім цього, ОСОБА_4 , будучи громадянином України діючи з мотивів неприязні до держави України та з метою її ослаблення, усвідомлюючи значення своїх дій, передбачаючи відповідні наслідки та бажаючи їх настання, біля 06 год. 00 хв. 12.09.2020 проник на територію комплексу водозабірних та очисних споруд Горбаківсько-Гориньградського водозабору Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал», який знаходиться за адресою: Рівненська область, Гощанський район, с. Горбаків, вул. Центральна буд. 46 та здійснив підготовчі дії щодо здійснення вибуху, шляхом розміщення вибухового пристрою на обумовленій території комплексу з метою пошкодження відповідного об`єкта, який має важливе народногосподарське значення.

У подальшому, ОСОБА_4 перебуваючи у місті Рівне об 07 год. 30 хв. 12.09.2020 з метою настання вибуху привів в дію закладений ним напередодні вибуховий пристрій шляхом здійснення дзвінка з мобільного телефону марки «Ergo», у якому містилася сім-карта № НОМЕР_1 на мобільний телефон «Samsung» у якому містилася сім-карта № НОМЕР_2 .

Однак, злочинний умисел останнього не був доведений до кінця з причин, які не залежали від волі ОСОБА_4 12.09.2020 о 07 год. 48 хв. ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, та того ж дня йому вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15 ст. 113 КК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з повідомлення про підозру від 12 вересня 2020 року, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.2 ст.15, ст.113 КК України.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.2 ст.15, ст.113 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя дійшов висновку, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_4 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують.

Також колегія суддів погоджується з думкою слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження. Зокрема:

- ОСОБА_4 тривалий час перебував та проживав на території Одеської області, де здійснював свою протиправну діяльність, має тісні соціальні зв`язки з іншими особами, яких використовував для проведення своєї злочинної діяльності, попередньо відбував покарання за вчинення насильницько-корисливого злочину, тому існують обґрунтовані підстави вважати, що у разі незастосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення, зокрема шляхом незаконного виїзду за кордон, оскільки відомо, що у Російській Федерації у нього є близькі особи дочка;

- на даний час слідством не проведено усі обшуки та інші слідчі дії, тому ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для кримінального провадження;

- ОСОБА_4 працездатний, раніше судимий, безробітний та має схильність до вчинення особливо тяжких злочинів у тому числі із застосуванням насильства, оскільки після звільнення з кримінально-виконавчої установи на шлях виправлення не став. Має не задовільний майновий стан, оскільки не має постійного джерела заробітку, тому може вчинити інші кримінальні правопорушення, так як не має матеріальних засобів для існування, про що також свідчить відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків, надалі зможе продовжувати займатись злочинною діяльністю, впливати на свідків з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, переховуватися від органів досудового розслідування.

Зважаючи на наявність зазначених ризиків слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та виключає собою можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Тому доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо необгрунтованості підозри та відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали провадження свідчать про зворотнє, а стороною захисту доказів на підтвердження своєї позиції не надано.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника підозрюваного про застосування щодо підозрюваного застави в межах визначених ч.5 ст.182 КПК України для даної категорії злочинів, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави, зокрема щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виняткових випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки санкції їх статейї передбачають позбавлення волі понад 10 років (ч.1ст.111, ч.2 ст.15, ст..113 КК України).

У даному випадку, слідчий суддя визнав, що це є винятковий випадок і належним чином обгрунтував необхідність застосування застави у розмірі більшому, аніж встановлений кримінальним процесуальним законом, для даної категорії злочинів.

За вказаних обставин, підстав для встановлення меншого розміру застави немає, а сама незгода із застосованим альтернативним запобіжних заходом не вказує про необґрунтованість судового рішення, постановленого слідчим суддею.

Доказів на спростування висновків слідчого судді захисником в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 14 вересня 2020 року у кримінальному провадженні №0000025 від 16 червня 2020 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.2 ст.15 ст.113 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3