ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2021 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.10.2020 року за № 0003034
відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Харкова, розлученого, з вищою освітою, пенсіонера за віком, раніше не судимого, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2
з кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , 19.10.2020 року приблизно о 11:00, знаходячись у приміщенні «СоmІпВапк», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 20, маючи прямий корисний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, отримавши напередодні злочинні вказівки від невстановленої особи по заволодінню грошовими коштами під виглядом проведення валютної операції, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, заволодів грошовими коштами, належні ОСОБА_5 у сумі 283649 грн., що є великим розміром, при наступних обставинах.

В серпні 2020 року, точний час встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 знайшов оголошення про працевлаштування, здійснення валютних операцій за 10% від суми операції. Отримавши від невстановленої в ході досудового розслідування особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, вказівки стосовно порядку проведення зазначеної валютної операції, а саме - розміщення на інтернет ресурсі «Мінфін» оголошення про обмін грошових банкнот з доларів США на гривню за курсом, що був значно вигідніше ніж звичайна пропозиція на ринку на той момент, обумовлення із адміністратором банку оренду кімнати для переговорів, отримання дзвінків від клієнтів, та після отримання великої суми грошових коштів, залишення місця зустрічі та передачі грошей невстановленої в ході досудового розслідування особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження із отриманням грошової винагороди в розмірі 10% від суми операції.

Так, ОСОБА_4 , керуючись вказівками невстановленої в ході досудового розслідування особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, 18.10.2020, домовився із начальником відділення «Харківського відділення» АТ «КІБ» за адресою - Харків, вул. Пушкінська, 20 ОСОБА_6 , про те, що йому необхідно приміщення переговорної кімнати у вищевказаному відділенні банку з метою проведення зустрічей з клієнтами, під приводом укладання угоди купівлі - продажу. Отримавши згоду від ОСОБА_6 , за вказівкою невстановленої в ході досудового розслідування особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_4 розмістив на Інтернет ресурсі «Мінфін» оголошення про обмін грошових банкнот з доларів США на гривню за курсом 28 грн. 40 коп. за один долар США, що було значно вигідніше ніж звичайна пропозиція на ринку на той момент. Відповідно до офіційного курсу НБУ, вартість 1 долара на 19.10.2020 складає 28,3649 грн.

19.10.2020 року приблизно о 9:20 год. на вказане оголошення відгукнувся потерпілий ОСОБА_5 , якому необхідно було обміняти 10000 доларів США на гривні. Подзвонивши по телефону, вказаному в оголошенні ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на шахрайське заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , шляхом обману, запевнив останнього по телефону, про те, що він зможе йому здійснити вказаний обмін за обумовленою ціною. Для цього ОСОБА_5 необхідно було з грошима прибути до «Харківського відділення» АТ «КІБ», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 20.

19.10.2020 року приблизно 11:00, прибувши за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 20, ОСОБА_4 зустрів потерпілого ОСОБА_5 та провів в приміщення банку до кімнати переговорів та маючи прямий умисел на шахрайське заволодіння грошима ОСОБА_5 шляхом обману, пообіцяв потерпілому ОСОБА_5 те, що він через 15 хвилин принесе йому обміняні грошові кошти в гривні, а потерпілий ОСОБА_5 повірив йому та передав йому грошові кошти.

В подальшому ОСОБА_4 взяв у потерпілого ОСОБА_5 суму в 10000 доларів США (яка є еквівалентом 283 649 грн. згідно до офіційного курсу НБУ станом на 19.10.2020) та діючи умисно, вийшов з приміщення банку, чим намагався спричинити ОСОБА_5 матеріальний збиток в сумі 283649 грн. Після залишення місця злочину, ОСОБА_4 повинен був передати 9000 доларів США невстановленій особі. Однак довести злочин до кінця ОСОБА_4 не зміг, оскільки був затриманий співробітниками поліції біля вказаного банку за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 20.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 190 КК України, тобто закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в великих розмірах (шахрайство).
Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся та дав суду свідчення про обставини скоєння, як про це викладено в обвинувальному акті. В скоєному щиро розкаюється, просить строго не наказувати та врахувати те, що він зробив для себе висновки, більше подібного не повторюватиме, дана ситуація склалася, оскільки в нього тяжка матеріальна ситуація. Позовні вимоги потерпілого визнає, однак вказує, що за матеріальним станом не може виплатити заявлені вимоги, і гроші в розмірі 10000 доларів США в нього одразу під час затримання були повністю вилучені.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана повністю та його дії за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 190 КК України кваліфіковані правильно, тобто закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в великих розмірах (шахрайство).
Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченого.
Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що той раніше не судимий та до кримінальної в відповідальності не притягувався, зареєстрований в м. Харкові та проживає в Харківській області, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, розлучений, з його слів мешкає один, є пенсіонером за віком. Також, судом вивчені надані довідки про стан здоров*я обвинуваченого, з приводу погіршення якого ОСОБА_4 проходив стаціонарне лікування.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
При призначенні покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини, за яких його вчинено, визнання провини обвинуваченим в повному обсязі, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого та наявність обставин, які пом*якшують покарання, відсутність судимостей та відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності, матеріальний та сімейний стан обвинуваченого, його вік та дані про стан здоров*я, і тому суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, що інкриміновано обвинуваченому, а саме у вигляді позбавлення волі.

При вирішенні даного питання, крім тяжкості вчиненого кримінального правопорушення судом враховано і суспільну небезпеку вчиненого, обставини, що характеризують обвинуваченого.

Однак, в силу вимог ст. 75 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки.

Суд приходить до висновку, що даний вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідає тяжкості кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 75 КК України та з врахуванням висновків, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами, суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен урахувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Роз*яснено, що судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк, передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

При вирішенні питання щодо звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, судом враховано тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення згідно ст. 12 КК України, і ті обставини, що обвинувачений раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, врахована його процесуальна поведінка під час розгляду справи в суді та дані про його сімейний стан, вік та стан здоров*я.

А тому, комплексне врахування всіх цих обставин справи та даних вивченням по особі обвинуваченого свідчить про те, що виправлення ОСОБА_4 можливе без реального відбуття ним покарання за кримінальне правопорушення, що є предметом судового розгляду та можливість звільнення його з випробуванням, надавши йому шанс виправитися та повернутися до нормального життя.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Клопотань щодо міри запобіжного заходу суду не заявлено.

З приводу цивільного позову ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілим ОСОБА_5 заявлений цивільний позов, в якому просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 59000 грн., яку визначає як упущену вигоду, яку він міг отримати та 30000 грн. моральної шкоди, вказуючи, що він від неправомірних дій обвинуваченого страждав, отримав психотравму, та після неправомірних дій обвинуваченого була порушена життєдіяльність його родини.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно вимог ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Позивач, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток».

Суд при розгляді даних вимог ОСОБА_5 про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 59000 грн. зазначає, що позивачем ОСОБА_5 під час розгляду справи не доведено належними та допустимим доказами, що ці доходи (вигода), які просить стягнути позивач не є абстрактними, а дійсно могли бути ним отримані.

Суд зазначає, що до позову позивачем не надано жодного доказу на підтвердження позовних вимог про відшкодування упущеної вигоди та суд зазначає, що за представленими даними грошові кошти у розмірі 10000 доларів США були повернуті потерпілому 19.10.2020 року.

На підставі вищезазначеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині за недоведеністю.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст.1167 ЦК України і полягають у її відшкодуванні особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім завдання шкоди ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яка відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди", обов`язковому зсуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана та вина останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Приймаючи до уваги викладене, та ті обставини, що провина обвинуваченого у шахрайстві доведена в судовому порядку, при визначенні розміру моральної шкоди на підставі заявлених вимог, згідно норм ЦК України, суд виходить з того, що ОСОБА_5 було спричинено моральну шкоду від неправомірних дій ОСОБА_4 , яка визначається у емоційного стресу, розгубленості, душевних та психічних стражданнях.

Суд оцінює розмір моральної шкоди, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 10000 грн. і дану суму шкоди суд вважає обґрунтованою, доведеною, розумною, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, та зазанчає, що позовні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають задоволенню саме на суму 10000 грн.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 190 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 190 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі

Звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ч.1 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України необхідні і достатні для його виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 10000 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Речові докази (грошові кошти в сумі 10000 доларів США), які були повернуті ОСОБА_5 згідно розписки залишити у розпорядженні та власності ОСОБА_5 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21.10.2020 року.
Речові докази (мобільний телефон Ergo IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 ), який був вилучений у ОСОБА_4 та зберігається в камері схову Київського ВП ГУНП конфіскувати в дохід держави, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21.10.2020 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий - ОСОБА_1