Справа №345/47/20
Провадження № 1-кп/345/155/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2020 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі :
головуючого - судді ОСОБА_1
з участю : секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші кримінальне провадження № 0000883 з обвинувальним актом про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, ІПН НОМЕР_1 , раніше не судимого, громадянина України, за ч.2 ст.296 КК України,-
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, ІПН НОМЕР_2 , раніше не судимого, громадянина України, за ч.2 ст.296 КК України,-
в с т а н о в и в:
що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб.
Злочин вчинено при наступних обставинах:
23.06.2016 близько 23.30 годин ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знаходились поблизу приміщення магазину «Валентина», що в м.Калуш по вул.Є.Коновальця , 2, де побачили ОСОБА_7 , з яким вони раніше не були знайомі. В той час У ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник умисел вчинити хуліганські дії стосовно нього.
Прагнучи самоствердитися за рахунок приниження іншої особи, безпричинно, з хуліганських спонукань, групою осіб, грубо порушуючи громадський порядок та правила поведінки в громадських місцях, діючи з особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, застосовуючи грубу фізичну силу, наніс удар своєю головою в голову ОСОБА_7 , спричинивши фізичну біль.

В той час ОСОБА_6 з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та правила поведінки в громадських місцях, діючи з особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, застосовуючи грубу фізичну силу, знаходячись спереду ОСОБА_7 , схопив обома руками шию останнього і почав її стискати. Внаслідок боротьби ОСОБА_6 та ОСОБА_7 впали на землю, однак через деякий час фізична боротьба між вказаними особами припинилась і вони розійшлись.

Через декілька хвилин ОСОБА_6 з метою вчинення хуліганських дій та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , знову підбіг до останнього і зловив його рукою ззаду за футболку, одночасно схопивши разом з футболкою ланцюжок з підвіскою, за які різко потягнув рукою до себе. Внаслідок ривка рукою, ОСОБА_6 розірвав ОСОБА_7 футболку та ланцюжок.

На цьому конфлікт тимчасово припинився, однак через декілька хвилин продовжився, коли згадані особи перемістились неподалік Калуської ЗОШ № 4, що в м.Калуш по вул. Є.Коновальця, 4.

Так, коли ОСОБА_7 знаходився поблизу центрального входу вказаної школи, до нього підійшов ОСОБА_6 та, діючи з хуліганських спонукань, своєю головою умисно наніс йому декілька ударів головою в область обличчя спереду, спричинивши фізичну біль.

Обороняючись, ОСОБА_7 вступив у фізичну боротьбу з ОСОБА_6 під час якої вони обоє впали на землю. В цей час ОСОБА_6 стиснув ОСОБА_7 руками за талію та руки, утримуючи його, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у виді садна в ділянках обох рук.

В цей час ОСОБА_5 , діючи з хуліганських спонукань та з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс удар ногою в обличчя ОСОБА_7 , а саме у верхню щелепу, від якого останні відчув сильну біль та короткочасно втратив орієнтування в просторі. Скориставшись цим, ОСОБА_5 умисно, наніс декілька ударів ногами по обличчю ОСОБА_7 ..

У результаті нанесених ударів ОСОБА_5 ударів ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у виді закритої черепно - лицевої травми зі струсом головного мозку, переломами кісток лицевого черепа (стінок обох гайморових пазух, кісток носа, латеральної правої орбіти, стінок етмоїдальної пазухи), гематосинусом обох гайморових пазух, саден та синців в ділянках голови, що згідно висновку експерта № 223/67/285/205-16-3Д від 12.10.2017, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

У результаті нанесених ОСОБА_6 ударів ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у виді садна в ділянках обох рук, що згідно висновку експерта № 223/67/285/205-16-3Д від 12.10.2017, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, і підтвердив, що злочин вчинив при вищенаведених обставинах, та що дійсно 23.06.2016 близько 23.30 годин разом з ОСОБА_6 в м.Калуші по вул..Є.Коновальця, 2 поблизу приміщення магазину «Валентина», а в подальшому біля ЗОШ № 4, вчинили хуліганські дії відносно ОСОБА_7 , під час яких нанесли йому тілесні ушкодження. На даний час він з потерпілим примирився, повністю відшкодував завдані збитки. У вчиненому щиро розкаявся. Просить суворо не карати. Цивільний позов про стягнення на користь КНЗ «Центральна районна лікарня Калуської міської і районної рад Івано-Франківської області» про відшкодування шкоди визнає повністю.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, і підтвердив, що злочин вчинив при обставинах, наведених в обвинувальному акті, та що дійсно 23.06.2016 року близько 23.00 годин в м.Калуші по вул.Є.Коновальця з хуліганських мотивів він разом з братом ОСОБА_5 наніс тілесні ушкодження потерпілому. До того дня з потерпілим жодних неприязних відносин не мали. Збитки на даний час ним відшкодовані. У вчиненому розкаявся. Просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розгляд кримінального провадження здійснювати без його участі ( а.с.92). Крім того, потерпілим 08.07.2020 було подано до суду заяву, в якій він вказував що обвинуваченими йому добровільно відшкодовано збитки і претензій матеріального чи морального характеру він до них немає, та просив призначити обвинуваченим покарання, яке б не було пов`язане з реальним позбавленням волі та ізоляцією від суспільства (а.с.87).

Суд, визнавши у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які повністю визнали свою вину у вчиненому і не бажають досліджувати у судовому засіданні докази, які були зібрані в процесі досудового слідства і прокурор та захисник не заперечують проти цього. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненому ними злочині у судовому засіданні доведена повністю, а їх дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного і обставини справи.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання вини обвинуваченим, щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, то суд враховує його стан здоров`я, вік, а саме те, що ОСОБА_5 є особою молодого віку, а також те, що він на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Крім того, суд враховує й те, що обвинуваченим повністю відшкодовано збитки потерпілому.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що « особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , всі пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставини, позицію прокурора щодо міри покарання, який просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі та згідно ст.75 КК України звільнити від призначеного покарання з випробуванням, думку захисника та обвинуваченого ОСОБА_5 , суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст.296 КК України.

Однак з врахуванням особи винного та того, що обвинувачений вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся, раніше не судимий, повністю відшкодував збитки, завдані кримінальним правопорушенням, та з врахуванням думки потерпілого щодо міри покарання, який просив призначити обвинуваченим покарання не пов`язане з реальним позбавлення волі та ізоляцією від суспільства, а також з врахуванням конкретних обставин справи, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства та вважає, що його слід звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного і обставини справи.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання вини обвинуваченим, щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, то суд враховує його стан здоров`я, вік, а саме те, що ОСОБА_6 є особою молодого віку, а також те, що він на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Крім того, суд враховує й те, що обвинуваченим повністю відшкодовано збитки потерпілому.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що « особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , всі пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставини, позицію прокурора щодо міри покарання, який просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі та згідно ст.75 КК України звільнити від призначеного покарання з випробуванням, думку захисника та обвинуваченого ОСОБА_6 , суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст.296 КК України.

Однак з врахуванням особи винного та того, що обвинувачений вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся, раніше не судимий, повністю відшкодував збитки, завдані кримінальним правопорушенням, та з врахуванням думки потерпілого щодо міри покарання, який просив призначити обвинуваченим покарання не пов`язане з реальним позбавлення волі та ізоляцією від суспільства, а також з врахуванням конкретних обставин справи, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства та вважає, що його слід звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Прокурор Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Калуської міської ради, Калуської районної ради, Комунального некомерційного підприємства «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» звернулася із цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_5 5 099,93 грн. шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який мотивує тим, що у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні у отоларингологічному відділенні з 24.06.2016 по 01.07.2016 та в нейрохірургічному відділенні з 06.07.2016 по 12.07.2016. Загальна сума витрачених бюджетних коштів за час стаціонарного лікування становить 5099,93 грн..

В судовому засіданні прокурор підтримала цивільний позов.

Обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов визнав повністю.

У відповідності до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово, внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» № 1481 від 30.09.2019 потерпілий ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікування в отоларингологічному відділенні з 24.06.2016 по 01.07.2016 (6 ліжкоднів) та в нейрохірургічному відділенні з 06.07.2016 по 12.07.2016 ( 6 ліжко-днів). Загальна сума бюджетних коштів витрачених на лікування ОСОБА_7 становить 5099,93 грн..

Тому, суд вважає, що вказану суму слід стягнути із ОСОБА_5 в користь Комунального некомерційного підприємства «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області».

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинувачених не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 100,129,373, 374, 376 КПК України, ст. ст. 65,75,76 КК України, ст.1206 ЦК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим за ч.2 ст.296 КК України та призначити покарання 2 (два) роки обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк 1 (один) рік .

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обовязки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч.2 ст.296 КК України та призначити покарання 2 (два) роки обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обовязки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

-медичну карту стаціонарного хворого № 6539 від 24.06.2016 на ім`я ОСОБА_7 на 16 аркушах, медичну карту стаціонарного хворого № 6916 від 06.07.2016 на ім`я ОСОБА_7 на 21 аркуші, 6 рентген знімків ОСОБА_7 , які знаходяться на зберіганні в КНП «Центральна районна лікарня Калуської міської і районної рад Івано-Франківської області», повернути КНП «Центральна районна лікарня Калуської міської і районної рад Івано-Франківської області» (м.Калуш вул.Медична, 6);

-медичну карту стоматологічного хворого № 2140 на ім`я ОСОБА_7 на 4 аркушах, медичну карту амбулаторного хворого без номера на ім`я ОСОБА_7 на 10 аркушах, медичну карту амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_7 на 1 аркуші, ланцюжок з металу жовтого кольору з видовженими кільцями, з`єднаними між собою, мобільний телефон Самсунг GT-19082 чорного кольору, які знаходяться на зберіганні ОСОБА_7 , повернути потерпілому ОСОБА_7 ;

-медичну карту амбулаторного хворого № 15188 на ім`я ОСОБА_5 на 4 аркушах, яка знаходиться на зберіганні ОСОБА_5 , повернути ОСОБА_5 ;

-лазерний носій інформації із записом подій, які мали місце 24.06.2016, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Комунального некомерційного закладу «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» 5 099,93 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляції протягом 30 діб з часу проголошення.

Головуючий: