ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 487/5989/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/1097/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185, ч.3,4,5 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинувачених: ОСОБА_7
ОСОБА_8
ОСОБА_9
ОСОБА_10
ОСОБА_12
ОСОБА_13
ОСОБА_14
ОСОБА_15
перекладачів: ОСОБА_17
ОСОБА_18
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання адвоката ОСОБА_13 про скасування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_14 про скасування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_19 ,-
Адвокат ОСОБА_13 на стадії апеляційного провадження подала клопотання, в якому просить скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , або змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання .
Вказує, що 24.08.2017 року ОСОБА_20 було незаконно затримано в порядку ст. 208 КПК та весь час він перебуває під вартою.
Вказує, що попередня ухвала про продовження строків тримання під вартою закінчила свою дію ще 20.06.2020 року , а вироком суду від 12.05.2020 року запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили.
Зазначає, що в суді першої інстанції було порушено порядок вирішення питання доцільності продовження дії запобіжного заходу, застосовано загальне формулювання до набрання вироком законної сили , але не прийнято обгрунтованого рішення щодо дії запобіжного заходу після закінчення ухвали суду про продовження запобіжного заходу до 22.06.2020 року , єдиного документу, що набрав законної сили та був дійсним на час постановлення та оголошення вироку.
Судом не було враховано, що до закінчення дії ухвали від 20.04.2020 року вирок не набере законної сили у разі його апеляційного оскарження , а тому необхідно було визначити строк продовження запобіжного заходу після спливу дії попередньої ухвали строком на 60 днів, що суд першої інстанції не зробив.
Вказує, що ОСОБА_9 раніше не судимий, мав постійне місце реєстрації у АДРЕСА_1 , одружений , дружина є громадянкою України та має постійну реєстрацію місця проживання у м. Конотоп. Останнім часом вони проживали у м. Миколаєві , а він до затримання працював ( неофіційно) .
Стан здоров`я обвинуваченого значно погіршився за період перебування в умовах ДУ « Миколаївський слідчий ізолятор».
Також зазначає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою підлягає скасуванню , тому що вирок не набрав законної сили та підлягає скасуванню та направленню справи на новий розгляд в суд першої інстанції.
Якщо апеляційний суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід з метою забезпечення апеляційного розгляду та подальшого розгляду в суді першої інстанції , то вважає достатнім запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
В доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_12 просила обрати ОСОБА_19 більш м`який запобіжний захід - особисте зобов`язання, звільнити її з під варти.
Зазначає, що під час продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд не навів підстав, передбачених ст. 177, 178,184,194,199 КК , не в повній мірі з`ясував чи можливо було застосувати до ОСОБА_21 більш м`який запобіжний захід.
ОСОБА_21 тримається під вартою з 26.08.2017 року , раніше не судима , заміжня, по даній справі до неї не було пред`явлено цивільний позов про відшкодування збитків . За час слухання кримінального провадження жоден потерпілий та свідок не довів на судовому слідстві , що саме нею був вчинений злочин, в якому її обвинувачують.
Під час апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_12 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_21 та підтвердила обставини, зазначені в доповненні до апеляційної скарги в частині мотивування наявності підстав для зміни запобіжного заходу .
Адвокат ОСОБА_14 подав клопотання про скасування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 .
На обгрунтування клопотання посилається, на те, що за вироком Заводського районного суду Миколаївської області від 12.05.2020 року ОСОБА_8 призначене покарання за ч 3 ст. 185 КК України у виді 6 років позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення у строк покарання зараховано із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок не набрав законної сили.
ОСОБА_8 утримується під вартою з 24.08.2017 року, а відтак на думку захисника повний строк відбування призначеного покарання закінчується 24.08.2020 року.
Вказує, що тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою більше строку покарання, визначеного за вироком суду , є незаконним , а тому просить скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 і негайно звільнити його в залі суду.
Захисники наполягали на розгляді заявлених клопотань до початку апеляційного розгляду.
Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового провадження з приводу заявлених клопотань , перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи клопотань, дійшла до наступних висновків.
Вчабається, що вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.05.2020 року ОСОБА_20 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч. 3, 4, 5 ст. 185 КК України та призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді п`ятнадцяти років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч. 3, 4, 5 ст. 185 КК України та призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді п`ятнадцяти років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_21 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 185 КК України та призначено їй остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 8 років позбавлення волі.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді шести років позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно всіх обвинувачених у вигляді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили.
За положеннями ст. 72 ч.5 КК України (в редакції Закону № 838 - VIII) зараховано у строк відбуття покарання всім обвинуваченим знаходження їх під вартою з 24.08.2017 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок суду не набрав законної сили , відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених та захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалю Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.04.2020 року обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20.06.2020 року.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_9 , обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості (ч.3 ст. 185 КК), тяжкого злочину (ч.4 ст. 185 КК) та особливо тяжкого злочину (ч.5 ст. 185 КК), а ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочинів , передбачених ч.3,4 ст. 185 КК , раніше не судимі, не мають постійного офіційного місця роботи і офіційного стабільного постійного джерела доходу, не мають стійких соціальних зв`язків , що свідчить про відсутність факторів, які б могли їх стримувати за місцем тимчасового проживання на території України, врахував, що ОСОБА_9 , є громадянином Грузії та не має постійного місця реєстрації на території України.

Суд дійшов висновку , що продовжують існувати ризики , передбачені п.1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду з метою уникнення покарання, з урахуванням тяжкості вчинених ними злочинів, а також вчинити інші кримінальні правопорушення , і що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти наявним ризикам.

Відповідно до положень ст. 374 КПК України вирок суду має містити рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема щодо запобіжного заходу.

Вбачається, що вироком від 12.05.2020 року , який оскаржується в апеляційному порядку відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили .

Матеріали провадження свідчать, що на час ухвалення вироку встановлені раніше ризики не зменшилися.

Виходячи з наведеної правової конструкції статті 374 КПК України у вироку суду щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вказаний конкретний, обумовлений часовими рамками строк тримання їх під вартою, а саме: до набрання вироком законної сили, що узгоджується з принципом правової визначеності, який є загальною ідеєю Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та верховенством права і з огляду на ст. 115 ч. 1 КПК України, якою передбачено обчислення строків, встановлених цим Кодексом не тільки годинами, днями і місяцями, але й вказівкою на подію (в даному випадку дату набрання вироком законної сили) не суперечить принципу законності.

Європейський суд з прав людини в рішенні «Руслан Яковенко проти України» від 04 червня 2015 року (пункт 46), зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити. Особа засуджена судом першої інстанції, яка перебуває під вартою до закінчення строку оскарження вироку, не може вважатися такою, що перебуває під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення за підпунктом «с» пункту 1 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»

При цьому, у вказаному рішенні Європейський суд наголосив, що навіть якщо національне законодавство передбачає, що вирок набирає законної сили лише після завершення розгляду справи судами усіх інстанцій, попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

У такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно ст. 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання, а питання щодо законності такого тримання під вартою можуть бути переглянуті коли виникають нові обставини.

Отже посилання захисників на те, що обвинувачені утримуються під вартою після 20.06.2020 року без судового рішення, є необгрунтованими.

З матеріалів провадження вбачається, що відомості, які характеризують особу обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та відомості про стан їх здоров`я , на які посилаються захисники у клопотанні, були враховані як на стадії застосування запобіжного заходу, так і при продовженні строку його дії.

Доказів того, що на теперішній час сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинувачених чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, чи виникли інші обставини , які б впливали на питання законності тримання під вартою , захисниками не надано.

Враховуючи викладене, підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 відповідно до доводів викладених у клопотаннях захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , колегія суддів не вбачає.

Захисником ОСОБА_14 подано клопотання про скасування ОСОБА_8 запобіжного заходу, зважаючи на те, що 24.08.2020 року він фактично відбув призначене йому судом покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Вирішуючи це питання колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 утримується під вартою з 24.08.2017 року , строк попереднього ув`язнення йому у строк покарання за вироком суду підлягає зарахуванню із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. За таких обставин колегія суддів вважає , що продовження тримання під вартою як під запобіжним заходом ОСОБА_8 до закінчення апеляційного провадження є недоцільним.

Разом із тим, зважаючи , що судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 не закінчився, триває апеляційний розгляд провадження, що вимагає належної процесуальної поведінки обвинуваченого, вирок щодо ОСОБА_8 на теперішній час не набрав законної сили, колегія суддів вважає можливим змінити щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - особисте зобов`язання з покладенням на нього визначених ч.5 ст. 194 КПК обов`язків, які зможуть забезпечити дотримання обвинуваченим належної процесуальної поведінки під час апеляційного розгляду провадження, оскільки у даному випадку заявлені раніше ризики зменшилися, зокрема зменшився ризик переховуватися від суду.

Клопотання захисника ОСОБА_14 враховуючи викладене, підлягає частковому задоволенню .

Керуючись ст. 419, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_13 про скасування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_19 залишити без задоволення.

Клопотання адвоката ОСОБА_14 задовольнити частково.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися без дозволу суду з населеного пункту, в якому він проживає- м. Миколаїв, утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні, повідомляти суд про зміну місця проживання, здати до відповідного органу державної влади на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право виїзду з України.

Строк дії покладених обов`язків на ОСОБА_8 визначити до 06.12.2020 року включно.

ОСОБА_8 звільнити з-під варти.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ОСОБА_8 особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4