В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2539/20

Провадження № 1-кп/348/475/20

23 грудня 2020 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши обвинувальний акт без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження в приміщенні суду в м.Надвірна, по кримінальному провадженні №0000161 від 14.03.2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, працюючого по тимчасових заробітках, розлученого, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, несудимого, українця, громадянина України, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування встановлені фактичні обставини кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.164 КК України, при наступних обставинах:

Зокрема встановлено, що згідно виконавчого листа №348/283/16-ц, виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області 14.03.2016 року ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в твердій грошовій сумі по 600 грн. на дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочато згідно рішення Надвірнянського районного суду з 11.02.2016 року.

16.03.2016 року головним державним виконавцем ДВС Надвірнянського РУЮ відкрито виконавче провадження №50507642 на виконання рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2016 року за № 348/283/16-ц.

Проте, ОСОБА_3 маючи можливість сплачувати кошти в користь ОСОБА_4 на утримання однієї неповнолітньої дитини, будучи належним чином повідомленим державним виконавцем ОСОБА_6 про можливе настання кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів, у відділ ДВС Надвірнянського РУЮ на виклики не з`являвся, на попередження державного виконавця про настання кримінальної відповідальності не реагує, аліменти добровільно не сплачує, внаслідок чого станом на 01.01.2019 року утворилась заборгованість на загальну суму 17960 грн. 00 коп., що становить суму виплат більшу, ніж сума відповідних платежів за три місяці.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

До обвинувального акта при його направленні до суду додано заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складену в присутності захисника, адвоката ОСОБА_7 про визнання винуватості, згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Також до обвинувального акта додано заяву потерпілої ОСОБА_8 щодо згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

У відповідності до ч.1 ст.382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

При цьому, ч.2 ст.382 КПК України регламентовано, що у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Як зазначено вище, із заяви обвинуваченого ОСОБА_3 випливає, що він не заперечує фактичних обставин і визнає винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння. Крім того, стороною обвинувачення до обвинувального акта подано і матеріали кримінального провадження, у якому на підтвердження винуватості ОСОБА_3 наявні й інші докази, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 13.03.2018 року;

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 від 14.03.2018 року;

- розрахунок заборгованості по виплаті аліментів за №184 від 12.03.2018 року;

- протокол допиту ОСОБА_6 як свідка, від 27.11.2018 року;

- копія виконавчого листа №348/283/16-ц, виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області 14.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліментів в твердій грошовій сумі по 600 грн. на дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття;

- постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №50507642 від 16.03.2016 року;

- копія супровідного листа про направлення ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2016 року;

- розрахунок заборгованості по виплаті аліментів за №395 від 06.06.2017 року;

- розрахунок із сплати аліментів станом на 01.08.2018 року;

- розрахунок із сплати аліментів станом на 01.09.2018 року;

- розрахунок із сплати аліментів станом на 01.11.2018 року;

- протокол допиту ОСОБА_3 як підозрюваного, від 27.11.2018 року;

- розрахунок із сплати аліментів станом на 01.01.2019 року;

- протокол допиту ОСОБА_3 як підозрюваного, від 07.12.2020 року.

Суд вважає за доцільне зауважити, що відповідно до ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Зі змісту ч.2 ст.84 КПК України випливає, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Крім того, ч.1 ст.85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Щодо правомірності проведення органом досудового розслідування процесуальних дій та встановлення фактичних обставин кримінального проступку, суд вважає за доцільне зауважити, що надана до обвинувального акта заява ОСОБА_3 , підписана у присутності його захисника, свідчить, що обвинувачений зазначені обставини (правомірність проведення процесуальних дій) не оспорює.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що правові підстави для визнання проведених у кримінальному провадженні процесуальних дій такими, що проведені з грубим порушенням вимог кримінально-процесуального закону відсутні.

Таким чином, аналізуючи надані матеріали, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_3 , які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вірно кваліфіковано за ч.1 ст.164 КК України.

Надані суду матеріали свідчать, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, проте у вчиненому розкаявся і активно сприяв його розкриттю.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненного кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є кримінальним проступком, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого: має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризуються позитивно, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває та обставини, що пом`якшують покарання.

Отже, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ч.ч.1, 2 ст.66 КК України, суд враховує повне визнання вини у вчиненому, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обтяжуючих вину ОСОБА_3 обставин органом досудового розслідування не встановлено.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Враховуючи вищенаведені обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд прийшов до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.164 КК України, а саме у виді громадських робіт.

Обраний обвинуваченому такий вид покарання, на переконання суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення та обставинам провадження, але й особі самого обвинуваченого, є обгрунтованим та буде відповідати меті покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні, питання щодо яких має вирішувати суд відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування не обирався, арешт на майно не накладався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.107, 370, 371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 в той самий строк з часу отримання копії вироку.

У відповідності до ч.1 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1