КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
Іменем України

3 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Київської області ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2020 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_7
за участю сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком, ухваленим у кримінальному провадженні №0001592 від 07.05.2019 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в смт Калинівка Васильківського району Київської області, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 1) 06.12.2002 року Апеляційним судом Київської області за п. 9 ч. 2 ст. 115, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років; 2) 06.05.2011 року Комсомольським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк три роки шість місяців, 25.07.2012 року згідно постанови Балаклейського районного суду Харківської області, на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково звільнений з невідбутим строком покарання дев`ять місяців один день; 3) 14.11.2017 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_6 остаточно призначено покарання, шляхом часткового складання невідбутої частини покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2017 року у виді чотирьох років позбавлення волі.

При цьому вироком ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_6 процесуальних витрат за проведені експертні дослідження в розмірі 7281, 40 гривень на користь держави.

Також вирішені питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом

першої інстанції обставини

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим у зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_9 у невстановлений час та у невстановленому місці, діючи з прямим умислом з метою використання боєприпасів в особистих цілях, без передбаченого законом дозволу на їх придбання, в порушення вимог ст. ст. 41, 92 Конституції України, ст. ст. 178, 328 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 №2471 Х-ІІ, Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 №622, привласнив, тобто безоплатно придбав, знайдені ним 54 патрони, які переніс за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де почав їх зберігати в сейфі, без передбаченого законом дозволу. 14.06.2019 р. в період часу з 07.50 год. по 10.00 год. за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, смт. Калинівка, вул. Центральна, 20, працівниками поліції проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено 54 предмети, схожі на патрони, які ОСОБА_9 зберігав без передбаченого законом дозволу, у зв`язку із чим його протиправну діяльність було припинено.

Згідно висновку експерта №8-2/463 від 19.06.2019 р. з числа вилучених у ОСОБА_10 54 (п`ятидесяти чотирьох) патронів, 40 (сорок) патронів належать до боєприпасів до вогнепальної зброї, 39 з яких придатні для стрільби.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали

Не погодившись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, заступник прокурора Київської області ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, в яких:

- заступник прокурора Київської області ОСОБА_5 , не оспорюючи фактичні обставини, встановлені цим вироком, доведеність винуватості та кваліфікацію діяння ОСОБА_6 , проте зважаючи на неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, просить: вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2020 року щодо ОСОБА_6 скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання невідбутого покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2017 року визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років і один місяць;

- обвинувачений ОСОБА_6 , вважаючи вирок місцевого суду занадто суворим в частині призначеного покарання, просить: вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2020 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким застосувати до нього вимоги ст. 75 КПК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку.

Вказані апеляційні вимоги прокурор вмотивував тим, що вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2017 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на три роки. Новий злочин ОСОБА_6 вчинив 14.06.2019 року, тобто в період визначеного вироком суду іспитового строку. Застосовуючи положення ст. 71 КК України при призначенні остаточного покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції не звернув увагу на те, що невідбута частина покарання за попереднім вироком суду від 14.11.2017 року становить п`ять років позбавлення волі, а тому призначене покарання згідно ст. 71 КК України має бути не меншим від цього строку.

Вважає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки ОСОБА_6 за сукупністю вироків визначено менше покарання (чотири роки позбавлення волі), чим невідбута частина покарання за вироком суду від 14.11.2017 року (п`ять років позбавлення волі), що призвело до ухвалення надто м`якого покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 за змістом апеляційної скарги вказує, що призначена йому міра покарання є занадто суворою, оскільки він повністю визнав вину, щиро кається у вчиненому, не мав умислу на вчинення кримінального правопорушення. Також зазначає, що злочин ним вчинено влітку 2017 року, а тому рецидиву злочину не було, а тому вважає, що відсутні обставин, які обтяжують покарання.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції не оскаржений.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженого вироку та доводів, викладених у апеляційних скаргах обвинуваченим ОСОБА_6 та заступником прокурора Київської області ОСОБА_5 ; вислухавши доводи обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу за наведених у ній обставин і заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, підтримав вимоги та обґрунтування апеляційної скарги заступника прокурора Київської області ОСОБА_5 ; вивчивши та перевіривши матеріали провадження, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, обговоривши й обміркувавши доводи апелянтів, колегія суддів уважає апеляційну скаргу обвинуваченого такою, що задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області такою, що підлягає задоволенню, виходячи з таких аргументів, висновків і підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за обставин, викладених у вироку, згідно частини 2 статті 394 КПК України, колегією суддів не перевіряються, оскільки фактичні обставини кримінального провадження під час судового розгляду в суді першої інстанції ніким із учасників судового провадження не оспорювались, щодо них відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України докази в судовому засіданні не досліджувались, і вони в апеляційних скаргах, поданих прокурором та обвинуваченим не заперечуються.

При цьому судом першої інстанції належно з`ясована правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, на підставі встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених у вироку, правову кваліфікацію діяння, вчиненого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок у наведеній його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Що стосується обґрунтувань та вимог апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про скасування вироку з підстав призначення надто суворого покарання, наполягаючи на тому, що наявні пом`якшуючі покарання обставини та відсутні обтяжуючі обставини, такі колегія суддів уважає надуманими та неспроможними й з ними не погоджується, оскільки вони є висунутими ним з метою уникнення покарання.

Стосовно доводів апеляційної скарги заступника прокурора Київської області ОСОБА_5 про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю вироків, колегія суддів апеляційного суду вважає такі цілком обґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу ОСОБА_6 вчинив 14.06.2019 року під час трьох років іспитового строку, встановленого вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2017 р., яким він засуджений за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України на п`ять років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку на три роки.

Згідно правил ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Між тим, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, на порушення зазначених вимог кримінального закону, призначив остаточне покарання у меншому розмірі невідбутого покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2017 року, чим неправильно застосував кримінальний закон України, що виразилось у незастосуванні судом закону, який підлягав застосуванню.

Отже, наведене призвело до призначення обвинуваченому ОСОБА_6 надто м`якого остаточного покарання за сукупністю вироків.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції на підставі ст. ст. 407 ч. 1 п. 3, 409 ч. 1 п. 3, 413 ч. 1 п. 1 КПК України в частині призначеного обвинуваченому покарання не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 420 КПК України апеляційним судом свого вироку.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, колегія суддів апеляційного суду відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий /а. с. п. 22-23/, не працює, розлучений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, колегія суддів визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання, апеляційний суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин судового провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ст. 71 КК України, призначаючи ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків, колегія суддів суду апеляційної інстанції частково приєднує до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2017 року.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 3, 420 ч. 1 п. 2, ч. 2 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області ОСОБА_5 , задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2020 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0001592 від 07.05.2019 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 71 КК України, в частині призначеного йому покарання, скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні якого він визнаний винуватим, покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2017 року та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його затримання в порядку виконання вироку.

У решті цей вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 а й л о Т. М. Ю д е н к о