Літинський районний суд Вінницької області
Справа № 137/1388/20
У Х В А Л А

"03" грудня 2020 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі слідчого судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 слідчої ОСОБА_4 особи відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_5
захисника адвоката ОСОБА_6
перекладача ОСОБА_7 розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт. Літині клопотання слідчого СВ Літинського відділення поліції Калинівського відділу ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Азербайджан, азербайджанця, громадянина Азербайджана, непрацюючого, одруженого, освіта вища, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 20.08.2020 р. Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 в межах кримінального провадження за № 0000186 від 16.10.2020, -
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В клопотанні зазначається, що слідчим відділенням Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000186 від 16.10.2020 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим 20.08.2020 вироком Вінницького районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 289 КК України, на шлях виправлення не став та в період непогашеної судимості вчинив новий умисний злочин.

Так, ОСОБА_5 маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом в невстановлений слідством час, на початку жовтня 2020 року перебуваючи в м. Києві, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, в ході спілкування, повідомив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 завідомо неправдиву інформацію щодо наявності в нього великої кількості яблук на продаж та про необхідність їх забрати власним транспортом з території Літинського району Вінницької області.

В подальшому, коли ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , будучи введеними в оману, не розуміючи дійсних намірів ОСОБА_5 , погодилися на вказану пропозицію, останній погодив з ними дату прибуття до смт. Літин.

Після чого, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , будучи введеними в оману, на виконання вищевказаної домовленості спільно з ОСОБА_11 на автомобілі марки «Ford» моделі «Transit»,реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кузові зеленого кольору, 1992 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який перебуває в користуванні ОСОБА_9 близько 16.00 години 15.10.2020 прибули до смт. Літин.

Так, близько 17.00 год 15.10.2020 ОСОБА_5 , перебуваючи на території Автостанції «Літин», яка розташована по вул. Б. Хмельницького, 7, смт. Літин Вінницької області, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, повторно, шляхом обману, в ході спілкування повідомив ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 про необхідність здійснення поїздки до с. Лукашівка Літинського району для здійснення погрузки товару, а саме яблук різних сортів. При цьому ОСОБА_5 повідомив, що він має сам особисто, без сторонніх осіб, з`їздити на загрузку.

Будучи введеними в оману ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 погодилися на дану пропозицію.

Після чого ОСОБА_9 , передала ОСОБА_5 ключі від автомобіля марки «Ford» моделі «Transit»,реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні, якого знаходилось свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, для завантаження товару.

В свою чергу, ОСОБА_5 , отримавши ключі від автомобіля, сів за кермо вказаного авто, за допомогою ключа запустив двигун та з місця вчинення злочину разом з автомобілем зник, поїхавши в с. Багринівці Літинського району Вінницької області де в подальшому реалізував даний транспортний засіб марки «Ford» моделі «Transit»,реєстраційний номер НОМЕР_1 своєму знайомому ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 4300 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно.

Враховуючи вищевикладене, з метою попередження можливості ОСОБА_5 переховуватись від слідства та суду, продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні та для забезпечення виконання процесуальних дій, змушені звернутися до суду з вказаним клопотанням та просять обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просили обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки наявна обгрунтована підозра у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та ризики передбачені ст.177 КПК України. Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні вини у скоєному не визнав та просить йому не обирати запобіжний захід, оскільки потерпіла не має до нього ніяких претензій. Він зобовязується з`являтися на першу вимогу слідства та суду.

Захисник ОСОБА_6 просить в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити та обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту з застосуванням електронного браслету, оскільки підозрюваний проживає в м. Вінниці біля цивільної дружини та буде виконувати покладені на нього обов`язки.
Вивчивши документи, які є у матеріалах клопотання, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вина ОСОБА_5 доводиться: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 15.10.2020; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими зібраними доказами у їх сукупності.

ОСОБА_5 02.12.2020 повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів оскільки за його вчинення, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або такої.
Підставою вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, є те що останній в силу суворості міри покарання та усвідомлюючи вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку та можливість покинути місце тимчасового проживання.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 судимий за вчинення корисливих злочинів, що дає підстави вважати, що одним із видів заробітку, останній вважає крадіжки чужого майна, що є його джерелом доходу.
Суд бере до уваги, що ОСОБА_5 є громадянином іншої держави, в нього відсутнє постійне житло та місце роботи тобто засоби існування.

Таким чином, у ОСОБА_5 відсутні соціально стримуючі фактори, які б могли забезпечити його належну суспільну поведінку під час проведення досудового розслідування та судового розгляду.
Також суд бере до уваги те, що ОСОБА_5 , достовірно знає де проживає потерпіла, що свідчить про можливість на неї тиску, а тому існують ризики зазначені в ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; вчиняти інші кримінальні правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілу.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дасть змоги забезпечити виконання ним покладених обов`язків.

Зокрема, не підлягають до застосування щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Не підлягає застосуванню до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки останній зареєстрований поза межами території України та на території Україні власного житла в котрому може перебувати в період домашнього арешту не має, та може вчиняти інші кримінальні правопорушення та перешкоджати таким чином кримінальному провадженню.
Відповідно до ст.183 ч.3 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для виконання підозрюваного, обвинуваченого обов`язків передбачених цим Кодексом.
Рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року, визнано конституційною норму про те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину у вчиненніякого підозрюється, обвинувачується особа. Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ). Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п 34. передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі. Суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 щодо застосування до підозрюваного домашнього арешту, оскільки суду не надано жодного доказу про можливість проживання ОСОБА_5 на території України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, суд вважає, шо з метою попередження можливості ОСОБА_5 переховуватись від слідства та суду, продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків, потерпілу, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, забезпечення виконання процесуальних дій, а тому суд вважає необхідним клопотання задовольнити та обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ст.289 ч.2 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, а тому на підставі ст.183 ч.3 КПК України необхідно визначити заставу, яка на підставі ст.182 КПК України складає від двадцяти до вісімдесяти прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи те, що ОСОБА_5 є громадянином Азейбарджану, ніде не працює, тому суд вважає необхідним та достатнім буде визначення застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб що становить 113 500 гривень.

Відповідно ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний, обвинувачений або заставодавець має право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-184, 193, 194, 196, 198 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
Клопотання задовільнити. Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 60 днів тобто до 31.01.2021 року. Відповідно до ст.183 ч.3 КПК України визначити розмір застави у виді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (113 500 гривень). У разі внесені застави покласти на ОСОБА_5 слідуючі обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора та суду у визначений ними час. 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, а саме АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду. 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання або місця роботи. Ухвала може бути оскаржена до Вінницької апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

С Суддя: ОСОБА_1