справа №619/5049/20
провадження №1-кп/619/423/20
ВИРОК
іменем України

02 грудня 2020 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданнікримінальне провадження № 0000135 від 16.10.2020 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, освіта вища, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого з адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 305, ч. 1 ст. 309 України,
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурораОСОБА_4
обвинуваченогоОСОБА_3 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
14 жовтня 2020 року ОСОБА_3 перебуваючи на території Красногорського району Московської області Російської Федерації (більш точне місце встановити не вдалося), маючи умисел, направлений на незаконне придбання з метою подальшого зберігання та перевезення психотропної речовини - амфетаміну, без мети його подальшого збуту, придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи два пакунки з порошкоподібною речовиною білого кольору, загальною масою 0,6651 грам. Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_3 розмістив зазначені два пакунки в особистих речах, де став їх зберігати. В подальшому, в період 15-16 жовтня 2020 року, ОСОБА_3 за допомогою власного автомобілю «ОРЕL ОМЕGА» р/н НОМЕР_1 здійснив перевезення вказаної психотропної речовини до території України, а саме: 16 жовтня 2020 прибув до міжнародного автомобільного пункту пропуску «Гоптівка» Слобожанської митниці Держмитслужби (38-й кілометр траси «Харків-Бєлгород»). Однак, того ж дня, приблизно о 15 год 15 хв під час проведення прикордонного та митного контролю із застосуванням службових собак Слобожанської митниці Держмитслужби та Державної прикордонної служби України на МАПП «Гоптівка» Слобожанської митниці Держмитслужби, в особистих речах ОСОБА_3 було виявлено та вилучено два поліетиленових пакунки з порошкоподібною речовиною білого кольору загальною масою 0,6651 грам. Згідно з висновком експерта Харківського НДЕКЦ МВС України № 13/1/3239СЕ-20 від 28.10.2020, виявлена та вилучена у ОСОБА_3 порошкоподібна речовина білого кольору є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетаміном, масою в перерахунку на суху речовину, 0,4025 грам.

Крім того, 14 жовтня 2020 року ОСОБА_3 перебуваючи на території Красногорського району Московської області Російської Федерації (більш точне місце встановити не вдалося) після придбання для особистого вживання двох пакунків з амфетаміном, у нього виник злочинний умисел, направлений на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю вказаної придбаної психотропної речовини, загальною масою 0,6651 грам. З метою реалізації вказаного злочинного умислу та для унеможливлення виявлення під час здійснення митного контролю, зазначені пакунки ОСОБА_3 розмістив в особистих речах. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 в період 15-16 жовтня 2020 року, за допомогою власного автомобілю «ОРЕL ОМЕGА» р/н НОМЕР_1 , здійснив перевезення вказаної психотропної речовини до території України в районі МАПП «Гоптівка» Слобожанської митниці Держмитслужби. У подальшому 16.10.2020 приблизно о 13 год 30 хв ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, слідуючи на власному автомобілі «ОРЕL ОМЕGА» р/н НОМЕР_1 , перетнув митний кордон України з Російської Федерації та прибув в зону митного контролю МАПП «Гоптівка» Слобожанської митниці Держмитслужби (38-й кілометр траси «Харків-Бєлгород»). При проведенні усного декларування ОСОБА_3 заявив, що не переміщує через митний кордон України будь-якої зброї, боєприпасів, вибухових речовин, наркотичних засобів та інших товарів (предметів), які заборонені (обмежені) до переміщення через митний кордон України або підлягають обов`язковому декларуванню. Однак, приблизно о 15 год 15 хв 16 жовтня 2020 року в результаті поглибленого прикордонного та митного огляду співробітниками Держмитслужби України та Державної прикордонної служби України із застосуванням службових собак Слобожанської митниці Держмитслужби та Державної прикордонної служби України, серед особистих речей ОСОБА_3 було виявлено та вилучено два поліетиленових пакунки з порошкоподібною речовиною білого кольору, загальною масою 0,6651 грам. Згідно з висновком експерта Харківського НДЕКЦ МВС України № 13/1/3239СЕ-20 від 28.10.2020, виявлена та вилучена у ОСОБА_3 порошкоподібна речовина білого кольору, загальною масою 0,6651 грам, є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетаміном, масою в перерахунку на суху речовину, 0,4025 грам.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразилися:

- у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропних речовин без мети збуту, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України;

- у контрабанді психотропних речовин, тобто їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 305 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факти і обставини їх вчинення, так як це зазначено вище.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності її позиції немає, останній роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Вина обвинуваченого у вчиненні вище зазначених кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.

Повно, всесторонньо, об`єктивно проаналізувавши й оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що дане провадження в цілому є справедливим, порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування допущено не було, та дотримуючись загальних засад кримінального провадження, суд дійшов висновку про обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 обвинувачення та доведеність стороною обвинувачення у ході судового розгляду його винуватості у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, на потерпілого.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 5 ст. 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

Отже, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 1 ст. 309 КК України, доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_3 , визнається судом обставинами, які пом`якшують його покарання.

Відповідно до пункту 13 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням інших одурманюючих засобів.

Мотиви призначення покарання.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у своїй постанові від 01 лютого 2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначив, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 305 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті та за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі в межах санкції частини цієї статті.
При вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати ОСОБА_3 при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, суд крім даних про особу винуватого та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, враховує число кримінальних правопорушень, які входять у сукупність, форму вини і мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків.

Отже, суд дійшов висновку про застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Враховуючи характер суспільно-небезпечного діяння, дані про особу обвинуваченого, можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, суд дійшов висновку про звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період іспитового строку суд покладає на нього обов`язки, передбачені ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів, вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до статей 124, 126 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З урахуванням вимог статей 176, 177, 377 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 305, ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 305 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_3 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш сувориму виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності зі ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази по справі: полімерний пакет з речовиною масою 0,6296 грам, яка містить у своєму складі психотропну речовину - амфетамін (на дослідження витрачено 0,025 грам речовини), маса амфетаміну (у перерахунку на суху речовину) склала 0,3805 грам; полімерний пакет з речовиною масою 0,0355 грам, яка містить у своєму складі психотропну речовину - амфетамін (на дослідження витрачено 0,025 грам речовини), маса амфетаміну (у перерахунку на суху речовину) склала 0,0220 грам; зрізи нігтьових пластин - 1 пакет; серветки - 1 пакет; шкіряний гаманець чорного кольору фірми «Mizuno», на лицевій частині якого в нижньому правому куті наявний відтиск зображення неправильної геометричної форми, без вмісту - 1 шт; шкіряний гаманець темно-зеленого кольору фірми «Соlins», який по контуру прошитий синьою ниткою, без вмісту - 1шт; шкіряна сумка чорного кольору фірми «Driver» на лицевій частині якої наявний відтиск логотипу та тексту «Driver», без вмісту - 1 шт; шкіряна сумка чорного кольору фірми «Driver» на лицевій частині якої наявний відтиск логотипу фірми та тексту «Driver Athletics», без вмісту - 1 шт, які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Управління СБ України в Харківській області, - знищити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення в Харківському НДЕКЦ МВС України експертизи № 13/1/3239СЕ-20 від 28.10.2020 року у розмірі 1 634,50 грн.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1