Справа № 357/5368/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002040 від 21.05.2020 р. щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 08.07.2015 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської обл. за ст.186 ч.2 КК України до 4 р. п/волі;

- 19.11.2015 р. тим же судом за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 8 р. п/волі.

Ухвалою Уманського районного суду Черкаської обл. від 22.03.2019 р. на підставі ст.82 КК України невідбуту частину строку покарання замінено на 3 р. 6 міс. 19 дн. обмеження волі.

Звільнений 13.04.2020 р. згідно ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської обл. від 03.04.2020 р. на підставі ст.81 КК України умовно-достроково на 2 р. 4 міс. 11 дн.

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України,-

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимий та маючи непогашену судимість за вчинення злочинів проти власності, вчинив закінчений замах на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), повторно, за наступних обставин.

21.05.2020 р. близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_5 , знаходячись поблизу супермаркету «Сільпо» за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 230 помітив раніше не знайому йому потерпілу ОСОБА_6 , яка, тримаючи свою жіночу сумку в лівій руці, рухалась в сторону центрального входу дендропарку «Олександрія» по бульвару Олександрійському в м. Біла Церква, і у нього виник умисел на вчинення відкритого викрадення чужого майна.

При цьому ОСОБА_5 , наздогнавши потерпілу, яка рухалася стежкою на відстані близько 50 метрів від центрального входу до дендропарку «Олександрія», реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, відкрито, повторно, намагався шляхом ривка з руки потерпілої заволодіти її шкіряною сумкою чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J6» вартістю 2447 грн. та грошові кошти в сумі 1370 грн., однак, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як ОСОБА_5 не зміг подолати активний опір, який чинила йому потерпіла.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 намагався спричинити потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 3817 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у скоєнні інкримінованого слідством злочину визнав повністю, ствердив обставини його скоєння, зазначені в обвинуваченні. При цьому вказав, що дійсно, 21.05.2020 р. близько 14 год. 30 хв. біля супермаркету «Сільпо» по вул. Сквирське шосе в м. Біла Церква помітив потерпілу, яка пішла в сторону входу до дендропарку «Олександрія», почав її переслідувати та намагався зірвати з її руки жіночу сумку, однак не зміг заволодіти сумкою, оскільки потерпіла впала, почала кричати та чинила активний опір.

В подальшому був затриманий працівниками поліції, яких викликала потерпіла.

У скоєному чистосердечно розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 цивільний позов у провадженні не заявляла, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, а також вказала, що претензій до обвинуваченого не має, щодо міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Визнаючи себе повністю винуватим та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_5 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч.3 ст.349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого злочину доведена повністю і його дії органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, оскільки він вчинив закінчений замах на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), вчинений повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, їх наслідки, думку прокурора стосовно виду покарання для обвинуваченого, дані, що характеризують особу останнього, ставлення винного до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Ті обставини, що ОСОБА_5 чистосердечно розкаюється у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, суд розцінює як пом`якшуючі покарання.

Обставиною, яка обтяжуює покарання суд вважає рецидив злочину.

Враховуючи наведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і вважає доцільним призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою його визнано винуватим.

Суд уважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за даний злочин, необхідно застосувати правила ст.71 КК України, оскільки інкримінований злочин ОСОБА_5 вчинив у період умовно-дострокового звільнення з місць відбуття покарання, не відбувши покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської обл. від 19.11.2015 р.

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання - 4(чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської обл. від 19 листопада 2015 року і остаточно, до відбуття призначити ОСОБА_8 покарання - 4(чотири) роки 4(чотири) місяці позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 24 липня 2020 р., зарахувавши у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 21 травня 2020 р. по 23 липня 2020 р. включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, що розташований по вулиці Дегтярівська, 13 в м. Київ.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, обвинуваченим з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1