Справа № 352/2147/20
Провадження № 1-кп/352/296/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000605 від 18.01.2018 р., про обвинувачення :

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого і жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, розлученого, утриманця двох малолітніх дітей, військовозобов`язаного, депутатом будь-якої ради не обирався, українця, громадянина України, не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_2 , будучи батьком, починаючи з 13.08.2014 р. злісно ухиляється від утримання неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні та сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Кримінальний проступок скоєно за наступних обставин:

Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області 10.10.2014 р. винесено рішення про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину.

У Тисменицькому РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області відкрито виконавче провадження по виконавчому листу № 352/1789/14-ц, виданого 10.10.2014 р. про стягнення аліментних платежів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Стягнення аліментів розпочато з 13 серпня 2014 року і зобов`язано проводити до повноліття дітей .

Установлено, що у період з серпня 2014 року по грудень 2018 року ОСОБА_2 періодично здійснював будівельні роботи, як на території Івано-Франківської області, так і за її межами, а саме на території Одеської області, за що отримував грошову винагороду, однак грошові перекази здійснив тільки частково, а саме у вересні 2016 року, та у травні 2018 року на загальну суму 3900 грн., продовжуючи виконувати вищезазначені будівельні роботи на територіїІвано-Франківської та Одеської областей, однак інших грошових переказів по сплаті аліментів не здійснював.

Таким чином, ОСОБА_2 , не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я ніде на офіційну роботу не влаштовувався, на обліку в Тисменицькому центрі зайнятості не перебував та у порушення ст. 51 Конституції України, де закріплено обов`язок батьків утримувати свою дитину до досягнення її повноліття, а також ст. ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», виплату аліментів не здійснював.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 з 13.08.2014 р. по 01.12.2018 р, внаслідок умисної бездіяльності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи злісно ухилитись від сплати аліментів, незважаючи на неодноразові попередження Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, систематично і наполегливо не сплачував кошти на утримання неповнолітніх дітей, дочки ОСОБА_7 , та сина ОСОБА_8 .

Загальна сума заборгованості по аліментних платежах боржника ОСОБА_2 станом на 01.12.2018 р. становить 53398, 00 ( п`ятдесят три тисячі триста дев`яносто вісім) грн.
Суд зазначає, що до обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена у присутності захисника, щодо добровільності беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, а також письмова заява потерпілої ОСОБА_5 , щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.
Оцінивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, так як він будучи батьком, починаючи з 13.08.2014 р. злісно ухиляється від утримання неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні та сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З врахуванням вищенаведеного, призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного правопорушення, яке у відповідності до вимог ст.12 КК України є кримінальним проступком,особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю проступку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання підсудному, суд враховує і те, що ОСОБА_2 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання за яким характеризується посередньо, не працюючи веде паразитичний спосіб життя, соціальні зв`язки не стійкі, на обліку наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

З врахуванням всіх вищеперелічених обставин, суд приходить до переконання, що до підсудного ОСОБА_2 слід застосувати покарання у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових проступків.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_2 відповідає також принципу співрозмірності конкретного неправомірного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_2 не обирався.

Питання про речові докази по даному кримінальному провадженні, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.368, 370, 382 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні кримінального проступку передбаченого ст. 164 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк сто двадцять годин.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_2 не обирався.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме : матеріали виконавчого провадження Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ № 45090717 відкрите за виконавчим листом № 352/1789/14-ц виданим 10.10.2014 р. Тисменицьким районним судом, яке зберігається при матеріалах даного кримінального провадження повернути за приналежністю.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбаченихст.394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тисменицький районний суд. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1