КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/3501/2020 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
підозрюваного ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 ,на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2020 року,
В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_11 , погодженого прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_12 , про продовження строку дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13.08.2020 року включно, із визначенням застави у розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 471 400 гривень відносно:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України.
Згідно ухвали суду першої інстанції, при вирішенні питання про продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою слідчий суддя врахував наявність підозри у вчиненні ним зазначених кримінальних правопорушень, необхідність проведення слідчих дій, направлених на завершення досудового розслідування, а також наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим дійшов висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного подала апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Вказує на те, що оскаржувана ухвала постановлена незаконним складом суду. Також, зазначає про те, що тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді, думку захисників та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000605, відомості про яке 07.06.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за підозрою ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_10 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КПК України, а також за підозрою ОСОБА_24 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України.
21.04.2020 року ОСОБА_10 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Цього ж дня, ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України.
22.04.2020 року підозрюваному ОСОБА_10 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 квітня 2020 року відносно ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.06.2020 року включно.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 червня 2020 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000605 від 07.06.2019 року продовжено до п`яти місяців.
09.10.2020 року старший слідчий СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_12 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім інкримінованих йому кримінальних правопорушень, яка підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, а також з урахуванням наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати, а також враховуючи те, що для закінчення досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, строк тримання під вартою ОСОБА_10 підлягає продовженню.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.06.2020 року вказане клопотання органу досудового розслідування було задоволено та продовжено строк тримання підозрюваного під вартою до 13.08.2020 року включно, із визначенням застави у розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 471 400 гривень.

Під час розгляду клопотання про продовження щодо ОСОБА_10 строку тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Як вбачається з ухвали слідчого судді, на основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, суд першої інстанції встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_10 до вчинення кримінальних правопорушень, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробила сторона обвинувачення відносно ОСОБА_10 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Враховуючи надані органом досудового розслідування докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_10 на свободу.
Доводи апелянта про постановлення оскаржуваного рішення незаконним складом суду. Як вважає апеляційний суд, є необґрунтованими та належним чином не підтвердженими.
Твердження сторони захисту про те, що сама лише тяжкість інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень не може бути підставою для застосування або продовження строку тримання під вартою, слід визнати непереконливими, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, при цьому врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, а також враховуючи те, що для закінчення досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій.
Таким чином, із врахуванням наведених обставин, слідчим суддею належним чином було дотримано вимог кримінального процесуального законодавства та продовжено підозрюваному строк тримання під вартою.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_11 , погодженого прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_25 , про продовження строку дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13.08.2020 року включно, із визначенням застави у розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 471 400 гривень відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , - без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_______________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4