ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/4359/18 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/904/20 Доповідач: ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_9 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таранівка, Зміївського району, Харківської області, громадянина України, що має середню освіту, пенсіонера, мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-
визнано винним в скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортирними засобами на строк 2 (два) роки.
Звільнено ОСОБА_9 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном в 3 (три) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк ОСОБА_9 рахується з моменту проголошення вироку.
Додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки підлягає самостійному виконанню.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь Держави України, в особі Харківського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру витрати за проведення транспортно-трасологічної експертизи № 658/18 від 16.07.2018 року в сумі 2288 грн., витрати за проведення судової атотехнічної експертизи № 66/9 від 04.07.2018 року в сумі 1144 грн.,, витрати за проведення комплексної судової автотехнічої експертизи та експертизи звуко- та відеозапису № 763/764/135/18 від 20.07.2018 року в сумі 4576 грн.
Цивільний позов ОСОБА_11 - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_11 на відшкодування моральної шкоди 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_11 на відшкодування моральної шкоди 22 338 (двадцять дві тисячі триста тридцять вісім) грн. 00 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_11 - відмовлено.
Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2018 року, на майно ОСОБА_12 , а саме: мотоцикл «Zhejiang mx 200 f», реєстраційний номер НОМЕР_1 (місце зберігання якого визначено: спеціальний майдан зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107). Скасувано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2018 року, на майно ОСОБА_9 , а саме: на автомобіль «ГАЗ-3302-414», реєстраційний номер НОМЕР_2 (місце зберігання якого визначено: спеціальний майдан зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107).
Речові докази в кримінальному провадженні після набрання вироком суду законної сили: транспортний засіб - мотоцикл «Zhejiang mx 200 f», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на спеціальному майданчику тимчасового затримання транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107, повернути законному володільцю ОСОБА_12 .
Речові докази в кримінальному провадженні після набрання вироком суду законної сили: транспортний засіб «ГАЗ-3302-414», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває на спеціальному майданчику зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107), повернути власнику ОСОБА_9 .
Згідно вироку, ОСОБА_9 , 06 червня 2018 року, приблизно о 19 год. 30 хв., керував автомобілем «ГАЗ-3302-414», реєстраційний номер НОМЕР_2 та в районі будинку № 46 по проспекту Льва Ландау у м. Харкові зупинився у крайній правій смузі руху, для виконання маневру лівого розвороту. Під час відновлення руху водій ОСОБА_9 своєчасно не виявив мотоцикл «Zhejiang mx 200 f», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_13 , який рухався у крайній лівій полосі в попутному напрямку, якого ОСОБА_9 міг об`єктивно бачити, не переконався, що його дії будуть безпечними і не створять перешкод або небезпеку іншим учасникам руху, відновив рух та почав здійснювати маневр розвороту у ліво, не надавши при цьому дорогу мотоциклу, чим грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, згідно з якими:
п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 10.4 перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі виїзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою,
внаслідок порушення Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_9 , відбулося зіткнення автомобіля «ГАЗ-3302-414», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував останній з мотоциклом «Zhejiang mx 200 f», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який в результаті отриманих тілесних ушкоджень, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні. Згідно з висновками судово- медичної експертизи № 12-17/207-А/18 від 22.06.2018 року причиною смерті ОСОБА_13 явилась важка сукупна травма у вигляді закритої травми грудної клітини і закритої травми живота, яка ускладнилась травматичним шоком, гострою легенево-серцевою недостатністю, набряком легень та головного мозку, поліорганною недостатністю.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_9 згідно висновків автотехнічної експертизи № 669/18 від 04.07.2018 року та комплексної автотехнічної експертизи та експертизи звуко- та відеозапису № 763/764/135/18 від 20.07.2018 року, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної події.
З вироком суду не погодився представник потерпілого та подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, за яким ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років. Цивільний позов задовольнити повністю. Стягнути з АТ «Страхова компанія МЕГА-ГАРАНТ» в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_11 44 676 грн., стягнути з ОСОБА_9 у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_11 2 955 324 грн. Представник просить дослідити в судовому засіданні: висновок судової автотехнічної експертизи № 669/18 від 04.07.2018 року; висновок комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи звуко- та відеозапису від 20.07.2018 року № 763/764/135/18; матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого; технічний запис судового засідання, на якому після встановлення судом особи обвинуваченого, останній розповів про своє відношення до злочину, чи визнавав він себе винним.
Окрім цього, представником подано до суду клопотання про призначення повторної додаткової комплексної судово-автотехнічної експертизи та експертизу звуко- та відеозапису, проведення якої доручити Харківському НДІ судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, із попередженням експертів про кримінальну відповідальність. На вирішення експертів поставити питання вказані у клопотанні.
В обгрунтування апеляційних вимог представник вказує, що в чому проявилось щире каяття обвинуваченого ОСОБА_9 , у вироку суду не зазначено, тільки на стадії судових дебатів, після завершення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, обвинувачений у своїй промові зазначив, що він визнає свою вину та щиро кається. Суд неправомірно призначив покарання ОСОБА_9 , з урахуванням такої обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття. Суд не врахував, що на час вчинення злочину обвинувачений працював, тобто був фактично працездатний, що підтверджується довідкою наданою міським головою виконавчого комітету Зміївської міської ради Харківської області. З яких підстав, суд при призначенні покарання врахував виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 2355, згідно з якої ОСОБА_9 знаходився на стаціонарному лікуванні, у період часу з 09.06.2018 року до 19.06.2019 року не зрозуміло, оскільки дані про те, що ОСОБА_9 , на день ухвалення вироку хворіє, в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Суд при призначенні покарання врахував думку тільки одного із потерпілих - ОСОБА_14 , яка на суворій мірі покарання не наполягала та при призначенні покарання просила застосувати звільнення від відбування покарання, це була позиція представника потерпілої ОСОБА_14 думка іншого потерпілого, який наполягав на більш суворому покаранні, не врахована. Сама ОСОБА_14 участі у судових дебатах не приймала, і в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про вручення їй судової повістки, що само по собі є підставою для скасування вироку.
Представник вказує, що ОСОБА_14 була дружиною померлого ОСОБА_13 тільки один рік, і напевно не відчуває тих страждань, які несе потерпілий ОСОБА_11 , у зв`язку із загибеллю його сина. Більш того, ОСОБА_14 написала розписку про отримання грошових коштів від обвинуваченого тільки від свого імені, наразі, також між ОСОБА_14 та ОСОБА_11 ведуться судові спори з приводу спадщини загиблого ОСОБА_13 . У судовому засіданні обвинувачений навіть частково не визнав заявлений потерпілим цивільний позов, що свідчить, що він не вважає, що його діями були завдані негативні наслідки немайнового характеру для потерпілого ОСОБА_15 . Зазначає, що більшість обставин, які вказані у вироку як обгрунтування застосування ст. 75 КК України, є формальним посиланням суду на них, без розкриття їх змісту. А на деякі з них, суд не вправі посилатися взагалі.
Відповідно до показань обвинуваченого наданих ним у суді і які відображенні у вироку, ОСОБА_16 , побачив мотоцикл на відстані 5 метрів від себе і продовжив рух, а зупинився вже після зіткнення з мотоциклом. Тобто обвинувачений мав можливість зупинити автомобіль у той момент коли побачив мотоцикл, і можливо уникнути зіткнення, однак не зробив цього.
Неправомірним є посилання у вироку, при вирішенні питання про звільнення від відбування покарання обвинуваченого на обставини, які у судовому засіданні не досліджувались: індивідуальна особливість обвинуваченого, спосіб життя, стан здоров`я.
Посилається на постанову Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 166/1065/18 від 18.09.2019 року щодо щирого каяття.
Суд під час судового розгляду взагалі не досліджував матеріальний стан ОСОБА_16 і докази, що його підтверджують. Судовим рішенням зменшується розмір відповідальності АТ «СК «Мега-Гарант», що встановлена законом. Вважає, що суд безпідставно відмовив ОСОБА_11 у стягненні з AT «СК «Мега-Гарант» у рахунок відшкодування моральної шкоди 44 676,00 грн.
Зазначає заперечення на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.07.2019 року про відмову у призначенні експертизи, у зв`язку із наявністю протиріч між висновком судової автотехнічної експертизи № 669/18 від 04.07.2018 року та висновком комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи звуко- та відеозапису від 20.07.2018 року № 763/764/135/18. Усунення цих протиріч є важливим з точки зору призначення судом покарання та звільнення від покарання з випробуванням, оскільки порушення ПДР водієм мотоциклу ОСОБА_13 може бути розцінено судом як обставина, що пом`якшує покарання. Припущення експерта ОСОБА_17 щодо порушення ПДР України ОСОБА_13 , які виявились у перевищені ним допустимої швидкості руху у населеному пункті спростовуються також показаннями свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Експерт ОСОБА_17 , безпосередньо не оглянув мотоцикл ОСОБА_13 не встановив його технічний стан і у судовому засіданні повідомив, що дійсно він його не оглядав, оскільки вважав його технічно справним. Вважає, що експертом ОСОБА_17 не були проведені повні дослідження (не був оглянутий мотоцикл ОСОБА_20 ), і його висновок є необгрунтований та не об`єктивний.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілого на підтримку апеляційної скарги, прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, представника цивільного відповідача, які заперечували проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно дост. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У вироку суду першої інстанції відображено, що обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що у його знайомого ОСОБА_18 зламалася машина «Мерседес» та вони хотіли її відбуксувати на СТО. 06 червня 2018 року приблизно о 19 годині 30 хвилин він підігнав свій автомобіль «Газель» на проспект Льва Ландау, зачепив машину «Мерседес» на буксирований трос, на місце також приїхав його син на своєму автомобілі. Після чого, коли позаду на світлофорі всі машини зупинились на червоне світло, вони виставили знак аварійної зупинки, всі три машини ввімкнули аварійні сигнали, син від`їхав на своєму автомобілі на 30 метрів назад на середню смугу, щоб дивитись, щоб ніхто не проїхав. Перед початком руху він подивився назад та впевнився, що всі автомобілі позаду стоять на заборонений червоний сигнал світлофора, після чого з крайньої правої полоси вони почали розворот ліворуч. Відстань від його автомобіля до світлофора, що розташований позаду складала близько 150 метрів. Коли він пересікав ліву полосу в нього в лівий бік кабіни автомобіля на великий швидкості в`їхав мотоцикліст.
Швидкість його автомобіля складала 5 км/год, швидкість мотоцикла була більше 100 км/год. Побачив мотоцикл на відстані 5 метрів від себе коли його автомобіль «Газель» вже перебував в крайній лівій полосі руху. Після зіткнення він одразу ж зупинився.
Доведена в ході судового розгляду вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, сторонами судового провадження не заперечується.
Разом з тим, представник потерпілого, звертаючись з апеляційною скаргою, зазначив про незгоду із призначеним покаранням, з обсягом позовних вимог, які були задоволені судом першої інстанції частково, та висловив заперечення на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.07.2019 року про відмову в призначенні експертизи. Просить апеляційний суд дослідити вказані ним докази. Одночасно представник звернувся до апеляційного суду із клопотанням про призначення повторної додаткової комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи звуко- та відеозапису.
Щодо необхідності повторного дослідження висновків судових експертиз, матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та технічного запису судового засідання з приводу відношення обвинуваченого до вчиненого колегія суддів не вбачає достатніх для цього підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 21 січня 2016 року у справі № 5-249кс15, повнота дослідження судом апеляційної інстанції доказів щодо певного факту має бути забезпечена у випадках, коли під час апеляційного розгляду такий факт установлюється в інший спосіб, ніж це було здійснено в суді першої інстанції. З огляду на зазначене апеляційний суд відмовляє в задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів, на які вказує представник потерпілого, оскільки апелянтом не обґрунтовано в чому полягала неповнота чи порушення при дослідженні судом першої інстанції вказаних ним доказів.
Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання представника потерпілого про призначення повторної додаткової комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи звуко- та відеозапису.
Відповідно до вимог ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності. Слід зауважити, що призначення експертизи в порядку ст. 332 КПК України є правом, а не обов`язком суду.

Як на одну із підстав для призначення повторної додаткової комплексної експертизи представник потерпілого вказав на суперечність висновку судової автотехнічної експертизи № 669/18 від 04.07.2018 року та висновку комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи звуко та відеозапису від 20.07.2018 року № 763/764/135/18. Проте з таким твердженням неможливо погодитися, оскільки для проведення комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи звуко та відеозапису на дослідження був наданий диск з відеозаписом з відео-регістратора ДТП, що містився в матеріалах кримінального провадження, та висновки вказаної експертизи зроблені саме з урахуванням експертом даних, отриманих при перегляді вказаного відеозапису. Відповідно до висновку комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи звуко та відеозапису від 20.07.2018 року № 763/764/135/18 експертом було проведено покадровий перегляд відеозапису та зроблено скріншоти в приблизний момент початку маневру ліворуч автомобіля ГАЗ та в приблизний момент зіткнення автомобіля ГАЗ та мотоцикла, на підставі чого експертом за формулою здійснено розрахунок приблизного часу руху автомобіля ГАЗ з моменту початку маневру ліворуч і до моменту його зіткнення з мотоциклом, що складає 3,8 с. В суді першої інстанції експерт ОСОБА_17 пояснив, що визначити точний час руху у автомобіля «ГАЗ» не вдалось можливим. Визначений час не є припущенням, це визначений мінімальний час, при більш якісному відео цей час міг бути більшим. Як і висновком судової автотехнічної експертизи № 669/18 від 04.07.2018 року так і висновком комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи звуко та відеозапису від 20.07.2018 року № 763/764/135/18 було встановлено, що водій мотоцикла ОСОБА_13 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. При цьому, з урахуванням того, що при проведенні комплексної експертизи було використано відеозапис ДТП, виходячи з даних якого експерт провів відповідні розрахунки, висновок комплексної експертизи відрізняється від попередньої, лише уточнює її висновки, але жодним чином не суперечить їй, оскільки при проведенні вказаних експертиз у експертів був різний об`єм вихідних даних.

Допитаний місцевим судом експерт ОСОБА_17 показав, що водій мотоцикла шляхом своєчасного гальмування міг зупинити мотоцикл до місця зіткнення з автомобілем «ГАЗ», оскільки згідно Правил дорожнього руху України небезпека для руху це зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Крім того, на наданому на дослідження відеозаписі чітко видно, що водій автомобіля «ГАЗ» маневрує ліворуч, а не прямо чи кудись ще. Він рухається в бік смуги руху мотоцикла, при цьому відбулося ДТП, цей факт сам вказує, що було небезпечно, оскільки ця ситуація вимагала від водія мотоциклу гальмування, щоб запобігти зіткнення. Експерт також пояснив якими джерелами користувався для визначення формули та показників, які використовувалися у формулі, всі розрахунки проводились відповідно до максимально допустимої швидкості руху в населеному пункті, оскільки в попередньому пункті експертизи вказано, що з відеозапису не представляється можливим визначити швидкість руху мотоцикла.
Та обставина, що експерт не оглядав мотоцикл, не вказує на суперечність його висновків. Доводи представника потерпілого про те, що висновок експертизи грунтується на припущеннях є неспроможними.

Представник також вказує на невідповідність висновку експертизи показанням свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Відповідно до показань ОСОБА_18 з моменту руху до зіткнення пройшло десь 20-30 секунд. Проте час в 3.8 секунд, який розрахував експерт це час з моменту початку автомобілем ГАЗ саме маневру ліворуч і до моменту його зіткнення з мотоциклом, який було визначено на підставі відеозапису з відео-регістратора за формулою.

Безпідставними є доводи ОСОБА_7 про те, що водій мотоцикла ОСОБА_13 , рухаючись у крайній лівій смузі руху не міг та не повинен був відчувати небезпеку в той момент коли автомобіль ГАЗ почне свій маневр, а повинен був відчути небезпеку такого маневру, коли автомобіль ГАЗ не зупинився на середній смузі руху та продовжив маневр з виїздом на крайню ліву смугу. Такі твердження не вказують на помилковість висновків експерта, оскільки у будь-якому випадку водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміну. Крім того, з показань обвинуваченого вбачається, що вони виставили знак аварійної зупинки, всі три машини ввімкнули аварійні сигнали, син від`їхав на своєму автомобілі на 30 метрів назад на середню смугу, щоб дивитись, щоб ніхто не проїхав. Вказане підтверджується і показаннями свідків, ОСОБА_19 пояснив, що знак аварійної зупинки було виставлено на відстані 20-30 метрів від автомобіля «Мерседес» між правою та середньою смугою.
За наведених обставин не вбачається підстав вважати, що висновки експертиз є необґрунтованими чи такими, що суперечать іншим матеріалам справи або викликають інші обґрунтовані сумніви в їх правильності, у зв`язку з чим колегія суддів не встановила необхідності у задоволенні клопотання про призначення повторної додаткової комплексної судової експертизи, про що просить представник потерпілого.

З вказаних підстав необгрунтованими є заперечення представника потерпілого на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.07.2019 року про відмову в призначенні експертизи. (Т.1 а.с. 240-243)
Посилання представника потерпілого на те, що в судових дебатах не приймала участь потерпіла ОСОБА_14 , яка не була належним чином повідомлена, спростовуються матеріалами справи відповідно до яких у судовому засіданні 08.01.2019 року ОСОБА_14 просила проводити подальші судові засідання та судові дебати без її участі, що підтверджується журналом судового засідання від вказаної дати (Т. 1 а.с. 124). Крім того, відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, остання належним чином завчасно була повідомлена про дату судового засідання, призначеного на 11.11.2019 року (Т. 2 а.с. 4). В судових дебатах 11.11.2019 року приймав участь представник потерпілої ОСОБА_21 . Таким чином, порушень, на які вказує адвокат ОСОБА_7 , не встановлено.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. У відповідності до ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Судом першої інстанції при визначенні підсудному виду та розміру покарання враховано суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу підсудного, який раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, похилого віку, думку потерпілої ОСОБА_14 , яка на суворій мірі покарання не наполягала та при призначенні покарання просила застосувати звільнення від відбування покарання. У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_9 судом визнано щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено. Представник потерпілого наполягає на відсутності щирого каяття обвинуваченого, однак апеляційний суд не може погодитися з такими твердженнями, оскільки як зазначає сам представник в апеляційній скарзі ОСОБА_16 в судових дебатах просив вибачення. Посилання на те, що обвинувачений не намагався поговорити з потерпілим ОСОБА_11 та попросити вибачення особисто, є безпідставними, враховуючи те, що потерпілий ОСОБА_11 постійно проживає та працює на території іншої держави, що також підтверджується змістом його заяви від 21.11.2018 року. (Т.1 а.с. 119) Крім того, обвинувачений апеляційному суду повідомив, що сплатив потерпілій ОСОБА_14 10 000 гривень, що не спростовано іншими учасниками судового розгляду. Окрім цього, представник потерпілого вказує на те, що судом першої інстанції було враховано лише думку ОСОБА_14 щодо міри покарання, тоді як думка іншого потерпілого ОСОБА_11 не була врахована. Відповідно до заяви, що наявна в матеріалах справи, ОСОБА_11 просив призначити ОСОБА_9 покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами до трьох років (Т. 1 а.с. 119) Слід вказати, що думка потерпілих враховується судом при призначенні покарання в сукупності із обставинами, визначеними ст. 65 КК України, однак не є вирішальною при призначенні покарання судом. У зв`язку із викладеним суд першої інстанції правильно визначив вид та міру покарання 5 років позбавлення волі, яке не є мінімальним в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, та застосував додаткове покарання - позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Суд першої інстанції враховуючи, що злочин вчинено з необережною формою вини, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, характеру діяння, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема способу життя, його характеристику за місцем реєстрації, відповідно до яких останній зарекомендував себе з позитивної сторони, його вік, стан здоров`я, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, із урахуванням думки потерпілої ОСОБА_14 , дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого при призначенні покарання ст. 75, 76 КК України.
Колегія суддів звертає увагу на те, що призначення винній особі певного виду та розміру покарання є виключно дискреційним повноваженням суду. Зокрема Верховним Судом сформульовано правовий висновок щодо реалізації в судовій практиці поняття судової дискреції (судового розсуду), яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних проособу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Колегія суддів приймаючи до уваги дані, які характеризують особу обвинуваченого, який є пенсіонером, обставини за яких було вчинено вказане кримінальне правопорушення, а саме: в зазначеній дорожній обстановці водій ОСОБА_13 мав діяти відповідно до вимог 12.3 Правил дорожнього руху України, як повідомив обвинувачений вони виставили знак аварійної зупинки, всі три машини ввімкнули аварійні сигнали, син від`їхав на своєму автомобілі на 30 метрів назад на середню смугу, щоб дивитись, щоб ніхто не проїхав, що також підтвердили свідки, необережну форму вини даного кримінального правопорушення, відповідно до висновку медичного огляду ОСОБА_9 не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого перебував з 09.06.2018 року по 19.06.2018 року на лікуванні, враховуючи визнання вини та жаль з приводу того, що сталося, намагання відшкодувати потерпілій завдану шкоду, вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 можливо з застосуванням до нього положень ст. 75 КК України та покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. На переконання колегії суддів суспільна небезпечність обвинуваченого не є в даному випадку настільки високою, яка б вимагала ізоляції останнього від суспільства,
У контексті наведеного не можна вважати переконливими апеляційні вимоги представника потерпілого про ухвалення нового вироку та призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуттям, оскільки визначений судом іспитовий строк тривалістю 3 роки є максимальним за терміном та є достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.
Вирок суду в цій частині є законним та обгрунтованим.
Щодо цивільного позову, який судом першої інстанції задоволено частково, колегія зазначає наступне: Висновки суду про стягнення з АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_11 на відшкодування моральної шкоди 22 338 грн. є вмотивованими, оскільки відповідно до п. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. З урахуванням вказаних положень Закону підстав для стягнення зі страхової компанії на користь ОСОБА_11 всієї суми страхового відшкодування не вбачається.
Відповідно до матеріалів у справи потерпілою також є дружина ОСОБА_13 ОСОБА_14 , яка хоч і на час судового розгляду не заявляла цивільних вимог до страхової компанії, однак не позбавлена такого права отримати відшкодування. В уточненому цивільному позові представник потерпілого зазначає, що у зв`язку зі смертю ОСОБА_13 , його батько ОСОБА_11 зазнав сильних душевних та фізичних страждань. Після смерті сина у ОСОБА_11 значно погіршилися соціальні зв`язки, він втратив бажання спілкуватися з оточуючими, замкнувся в собі, став почувати себе не тільки психологічно, але і фізично набагато гірше. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з

урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи питання щодо цивільного позову в частині моральної шкоди, яку належить стягнути з ОСОБА_16 , суд не достатньо врахував характер і ступінь моральних переживань потерпілого, оскільки він в результаті ДТП втратив сина ОСОБА_11 ,що є невідворотною, непоправною втратою, яка позбавила ОСОБА_11 спілкуватися з сином в подальшому та спричинила душевні страждання через розуміння того, що він не зможе більше спілкуватися з сином.
Враховуючи, що внаслідок ДТП загинув син ОСОБА_11 , що є невідворотною, непоправною втратою, яка позбавила ОСОБА_11 спілкуватися з сином, визначений судом першої інстанції розмір відшкодування, що підлягає стягненню з ОСОБА_16 , не відповідає тяжкості моральних страждань ОСОБА_11 , у зв`язку із чим з ОСОБА_16 належить стягнути в рахунок відшкодування ОСОБА_11 моральної шкоди суму, що становить 150 000 гривень. Разом з тим, вимоги цивільного позову про стягнення з ОСОБА_16 2 955 324 гривень на відшкодування моральної шкоди не відповідають засадам розумності, виваженості та справедливості. У зв`язку із викладеним апеляційна скарга представника потерпілого в частині збільшення суми відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а вирок в цій частині зміні.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_9 змінити в частині вирішення цивільного позову, збільшивши суму відшкодування заподіяної моральної шкоди з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_11 з 50 000 гривень до 150 000 гривень.
У решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий -
Судді :