Дата документу Справа № 311/2938/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 311/2938/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/1913/20 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з Василівського районного суду Запорізької області,

адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з Василівського районного суду Запорізької області,

розглянула 2 грудня 2020року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 11 листопада 2020 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, в провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.ч.2,3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Вказане клопотання прокурор мотивує тим, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, якими обґрунтовувалося обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не зникли та не зменшились. Клопотання підтримує та просить задовольнити у повному обсязі за наведеними підставами.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 11 листопада 2020 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 строком до 9 січня 2021 року. Приймаючи таке рішення, суд зазначив, що для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_8 переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілу, необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки вказані ризики не зникли та не зменшилися, а застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу суду необґрунтованою та незаконною і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з наступним. Так, ризик переховування ОСОБА_8 від суду не існує, оскільки судом не наведені з цього приводу докази. Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення ОСОБА_8 не збирається, і протилежному також немає доказів. Ризик незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні не існує, оскільки належних, допустимих та достатніх доказів такого впливу сторона обвинувачення не надала. Звертає увагу, що немає законних підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 має намір тиснути на учасників кримінального провадження. Крім цього, в ухвалі суду в порушення вимог ст. 196 КПК України відсутні будь - які докази які б свідчили про те, що більш м`якший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст.177 КПК України. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді у вигляді особистого зобов`язання.

Позиції учасників судового провадження.
Адвокат підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційних скарг.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , суд першої інстанції обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Таке рішення суду має на меті досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.331, ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував, крім тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, репутацію обвинуваченого, який не працевлаштований, відсутність стійких соціальних зв`язків, в минулому наявність судимостей за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, судимість за яке не погашена та не знята в установленому законом порядку, а кримінальне правопорушення, в якому в рамках даного провадження обвинувачується ОСОБА_8 вчинений у період іспитового строку, що свідчить про високу імовірність порушення умов та ігнорування встановлених норм моралі в суспільстві, доказів щодо позитивної репутації та майнового стану обвинуваченого суду не надано, що дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

З огляду на попереднє притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, тяжкості вчиненого, очікуваного покарання, поряд із відсутністю даних про усталені, міцні соціальні зв`язки, та наявною інформацією щодо впливу на іншого співучасника злочину судова колегія знаходить ризики незаконного впливу на свідків та переховування доведеними.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили встановлені ризики негативної процесуальної поведінки.

Крім того, судова колегія зауважує, що зміст оскаржуваного рішення засвідчує застосування відносно ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, що буде діяти у разі внесення визначеного розміру, який не можна вважати непомірним, оскільки саме такий розмір застави, з огляду на тяжкість висунутого обвинувачення та репутацію ОСОБА_8 через негативні дані стосовно його особистості, достатньою мірою гарантуватиме виконання останньою покладених на неї процесуальних обов`язків.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо відсутності існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України відносно обвинуваченого є безпідставними.

На думку судової колегії, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та відсутність процесуальної необхідності застосування на даний час більш м`якого запобіжного заходу.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому ухвалу суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 11 листопада 2020 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до 9 січня 2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4