У Х В А Л А Справа № 932/7096/20

Ім`ям України Провадження № 1-кс/932/3968/20

01 липня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі клопотання слідчого по кримінальному провадженню № 0002570, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2020 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , що погоджене із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 , у якому той прохає накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та на частку нежитлового приміщення, площею 150 кв.м., що по АДРЕСА_2 , власницею яких є ОСОБА_6 .

Необхідність накладення арешту обґрунтовує наступним чином. СВ Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0002570 від 23.10.2019 року, що відкрито за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України. Так, досудовим розслідування встановлено, що 22 січня 1996 року ОСОБА_6 зареєструвалась у встановленому законом порядку, як фізична особа-підприємець, із основним видом діяльності - вантажний автомобільний транспорт. 01 лютого 2018 року, при реалізації своєї господарської діяльності, ОСОБА_6 уклала із КП «Місьавтопарк» ДМР договір № 319 ОП «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування». Відповідно до акту прийому-передачі від 01.02.2018 року, вона отримала у користування, за плату, майданчик для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований на бульварі Слави, в районі буд. №56, загальною площею 230,0 кв. м., з 20-ти машино місцями. В подальшому, після підписання договору, більш точної дати та часу слідством не встановлено, у ОСОБА_6 , при облаштуванні майданчику для паркування, згідно договору № 319 ОП «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування», виник злочинний умисел, спрямований на самовільне зайняття земельної ділянки, розташованої поруч, з метою особистого збагачення. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на самовільне зайняття земельної ділянки, ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення при облаштуванні земельної ділянки для паркування транспортних засобів, встановила будинок охорони та огородила залізобетонним парканом земельну ділянку, площею 0,2260 (га), в порушення вимог ст.ст. 123, 124 Земельного кодексу України, які визначають, що набуття права користування земельними ділянками, які перебувають у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування згідно з його повноваженнями, визначеними статтею 122 Земельного кодексу України, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди), шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки; вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, які передбачають, що право користування земельною ділянкою виникає з моменту державної реєстрації такого права, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування - Дніпровської міської ради, про передачу її у власність або передання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

Згідно результатів проведення комплексної судової економічної та земельно-технічної експертизи № 1999/2001/2002-20 від 26.05.2020 року, встановлено, що розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, становить 227 311,14 гривень.

Таким чином ОСОБА_6 , своїми умисними діями, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, площею 0,2260 (га), завдала інтересам територіальної громади в особі Дніпровської міської ради матеріальну шкоду на загальну суму 227 311,14 гривень, що складає 216 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, чим завдала значної шкоди.

На цей час Дніпровська міська рада готує цивільний позов для відшкодування спричиненої територіальній громаді м. Дніпра шкоди у розмірі 227 311 гривень 14 копійок.

Броваренко є власницею квартири АДРЕСА_1 та частки нежитлового приміщення, площею 150 кв.м., що по АДРЕСА_2 . З метою відшкодування шкоди, завданої злочином, виникла необхідність в арешті майна ОСОБА_6 .

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні його тексту. Додатково пояснив, що кримінальне провадження із обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_6 з 26 червня 2020 року перебуває у суді.

Представник власниці майна у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого. Зазначив, що на цей час обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 знаходиться у суді на розгляді.

Згідно із вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані до клопотання додатки, заслухавши пояснення слідчого в його обґрунтування та з`ясувавши думку представника власниці майна, приходжу до висновку про те, що воно не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що СВ ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області здійснювалось досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0002570, яке відкрито 23.10.2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України. Досудове слідство здійснюється за фактом самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,2490 (га), на якій фактично розташований майданчик для паркування транспортних засобів, що на бульварі Слави, в районі буд. № 56 та буд. № 52, наслідком чого стало завдання значної шкоди інтересам територіальної громади м. Дніпра.

17 червня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

26 червня 2020 року обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 скеровано до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

У зв`язку із тим, що досудове розслідування завершено 26 червня 2020 року, я, як слідчий суддя, втратив повноваження у цьому кримінальному провадженні із здійснення нагляду за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, в тому числі, шляхом розгляду клопотань органу досудового розслідування про застосування заходів забезпечення кримінального провадження. На цей час належним судом, який має право вирішити по суті клопотання про арешт майна, є той суд, яким розглядається обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 . Через це, у задоволенні клопотання слідчого відмовляю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0002570 відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб зо дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1