Провадження № 1-кс/643/4423/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк у кримінальному провадженні №0006656 від 24.12.2015,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк у кримінальному провадженні №0006656 від 24.12.20.
В обґрунтування скарги зазначив, що після смерті його матері, судом було задоволено його клопотання та винесено рішення Московським районним судом м. Харкова від 30.12.2014 про зобов`язання Московського ВП ГУНП в Харківській області прийняти необхідні міри до збереження майна засудженого ОСОБА_3 , а саме квартири АДРЕСА_1 , а також усього майна, яке знаходиться у вказаній квартирі. Після відбуття покарання та поверненні у квартиру за вказаною адресою 22.12.2015, заявник виявив, що вхідні двері відчинені та зникли речі і документи. За цим фактом ним було подано заяву про вчинений злочин до Московського ВП ГУНП в Харківській області, відомості якої внесені до ЄРДР за №0006656 від 24.12.2015.
До теперішнього часу проводиться досудове розслідування, однак на думку заявника слідчим взагалі не проводяться ніякі слідчі та розшукові дії, направлені на встановлення місця знаходження викраденого майна та документів, а також осіб причетних до скоєння вказаного злочину, у зв`язку з чим, він звернувся до слідчого судді із цією скаргою, в якій просив визнати невиконання Московським ВП постанови Московського районного суду м. Харкова від 30.12.2014 по охороні квартири та майна; визнати повну бездіяльність Московського ВП у розслідуванні кримінального провадження №0006656 від 24.12.2015; зобов`язати Московський ВП передати матеріали кримінального провадження №0006656 від 24.12.2015 територіальному управлінню Державного Бюро розслідувань в м. Полтава для проведення досудового розслідування у відношенні працівників поліції.
До початку судового засідання заявник подав заяву про розгляд скарги за його відсутністю, вимоги підтримав, просив скаргу задовольнити.
Прокурор, слідчий на судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд скарги за їх відсутності, до його початку від слідчого надійшли матеріали кримінального провадження №0006656 від 24.12.2015 - для огляду їх судом.
Слідчий суддя, ознайомившись зі скаргою та матеріалами кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Згідно положень ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у разі їх порушення діями, бездіяльністю та рішеннями слідчого на досудовому розслідуванні здійснюється, у тому числі, слідчим суддею (п.18 ч.1 ст.3 КПК України) та регламентовано положеннями ст.ст.303-307 КПК України.

За змістом ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано главою 26 КПК України.

Частиною 1 ст.303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а саме: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Так, визначені у ч.1 ст.303 КПК України положення щодо можливості оскарження конкретних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, не дають жодних підстав для різного (неоднозначного) їх тлумачення. Таким чином, ч.1 ст.303 КПК України наведено вичерпний перелік випадків оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Таким чином, в порядку п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, яку вони зобов`язані вчинити у відповідності до КПК України, і ця процесуальна дія має бути вчинена у строки, визначені КПК України.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що в порядку ст.308 КПК України може бути оскаржено недотримання розумних строків, слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування прокурору вищого рівня. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень Особа, яка подала скаргу невідкладно повідомляється про результати її розгляду.

Виходячи з вищевказаного, заявнику зі скаргою в порядку ст.308 КПК України необхідно звернутися до Харківської обласної прокуратури.

При цьому, як роз`яснив Європейський суд з прав людини у рішеннях по справах "Верітас проти України" та "Сокуренко та Стригун проти України", суд не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством.

За зазначеного вище, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами скарг на рішення дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора слідчим суддею може бути постановлена ухвала про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи вищевикладене, в задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 220, 290, 303-304, 306, 307, 309, 376, 395 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк у кримінальному провадженні №0006656 від 24.12.2015 - залишити без задоволення.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1