Справа № 128/3049/20
Провадження №11-кп/801/209/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці у режимі відеоконференції з ДУ "Стрижавська виправна колонія (№81)" апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 29 грудня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні заяви
засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Токмачка Оріхівського району Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, до засудження непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 раніше неодноразово судимого, про даній справі засудженого 19.05.2015 року вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.2, 186 ч.2, 187 ч.2, 70 ч.1, 71 КК України до 7 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 15.03.2016 року згідно ст.72 ч.5 КК України зараховано період перебування під вартою з 14.11.2014 року по 20.07.2015 року з розрахунку день за два,
про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до ст.81 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України, в якій він просить застосувати щодо нього ст.81 КК України, оскільки він добре характеризується, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має вісім заохочень. Дисциплінарні стягнення погашені та зняті в установленому законом порядку. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, не конфліктний. Вину у скоєному злочині усвідомив та кається.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав свою заяву та просив її задовольнити. Суду пояснив, що став на шлях виправлення, має багато заохочень, працював, на даний час не працює, оскільки мало платять за роботу.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 підтримав заяву засудженого ОСОБА_7 та вважав, що він може бути звільнений умовно-достроково.
Представник установи «Стрижавська ВК (№ 81)» ОСОБА_9 при вирішенні клопотання засудженого ОСОБА_10 поклався на розсуд суду.
Прокурор ОСОБА_11 в судовому засіданні вважав, що клопотання засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення відповідно до ст.81 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 29.12.2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення задовольнити.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала суду винесена без урахування показань ОСОБА_7 та даних про його заохочення. Оскільки ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, що підтверджено восьми заохоченнями.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 підтримав свою апеляційну скаргу подану в інтересах засудженого ОСОБА_7 в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини.
Засуджений ОСОБА_7 також підтримав апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 та просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану.
Представник Спостережної комісії при Вінницькій РДА для участі в розгляді апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в судове засідання не прибув, про поважність причини свого неприбуття суд не повідомив, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду.
Прокурор, засуджений та захисник не заперечували проти апеляційного розгляду у відсутність представника Спостережної комісії при Вінницькій РДА.
Письмових заперечень на апеляційну скаргу та клопотань про відкладення судового розгляду від учасників провадження до суду не надходило.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, вислухавши думку прокурора, захисника, засудженого, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

У відповідності до вимог ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Крім того, у п.п.2, 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових чинників: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.
Відмовляючи в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції встановив та виходив з того, що згідно з наданою характеристикою на засудженого ОСОБА_7 , останній відбуває покарання в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2015, яким його засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 7 (семи) років 7 (семи) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; строк відбування покарання обраховано з 14.11.2014 та задоволено цивільний позов на суму 4 049 (чотири тисячі сорок дев`ять) грн. Даний вирок набрав законної сили 20.07.2015 відповідно до ухвали Апеляційного суду Запорізької області. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 15.03.2016 ОСОБА_7 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 14.11.2014 по 20.07.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 14.11.2014; кінець строку відбування покарання 07.10.2021.
В Державну установу «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» ОСОБА_7 прибув 25.08.2015 з Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор». За час відбування покарання ОСОБА_7 має 18 дисциплінарних стягнень та 8 заохочень; на виробництві установи не працевлаштований за власним бажанням; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує дружні взаємовідносини із засудженими різної спрямованості; дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе; спальне місце та при ліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд; до майна і предметів установи, якими користується при виконанні дорученої роботи, ставиться байдуже, здійснювати за ними належний догляд не вбачає потреби; передбачені законом вимоги персоналу установи виконує тільки під контролем адміністрації; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, оволодівати новими навичками не бажає; роботи з благоустрою установи виконує, проте ініціативи не проявляє, виконує їх якісно під наглядом адміністрації установи; не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці; зарахований до програм диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком «Підготовка до звільнення», активної участі в її реалізації не приймає; в установі наявний виконавчий лист на суму 440182 грн. 69 коп., проте на даний час заборгованість не відшкодована; вину в скоєному злочині за вироком суду визнав частково; підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю шляхом проведення телефонних переговорів; на профілактичному обліку в установі не перебуває.
Зміні умов тримання в порядку ст. 101 КВК України за формальними ознаками ОСОБА_7 не підлягав.
Застосуванню ст. 82 КК України (заміні невідбутої частини покарання більш м`яким) за формальними ознаками ОСОБА_7 підлягав по відбуттю 1/2 частини строку покарання з 22.12.2017. Протоколом комісії № 35 від 26.12.2017 було відмовлено за заявою засудженого.
Застосуванню ст. 81 КК України (умовно-достроковому звільненню) за формальними ознаками ОСОБА_7 підлягав по відбуттю 2/3 частини строку покарання з 27.03.2019. Протоколом комісії № 9 від 02.04.2019 - відмовлено, як особі, що не довела свого виправлення.
Також суд першої інстанції виходив з того, що адміністрація установи вважає недоцільним застосовувати до засудженого ОСОБА_7 ст. 81 КК України (умовно - дострокове звільнення від відбування покарання), оскільки засуджений не працевлаштований, в своїх діях не має чіткої послідовності та стабільності, постійно змінює свої рішення, раніше чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності. За час відбування покарання застосовувалася ч. 5 ст. 72 КК України, що значно скоротила термін покарання, до закінчення строку покарання залишився великий термін, має значну заборгованість за виконавчими документами та не має наміру її відшкодовувати, а також не досяг ступеня виправлення відповідно ст. 81 КК України.
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 , оскільки останній хоч і відбув більше 2/3 строку покарання, однак своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, не проявив готовності до самокерованої і правослухняної поведінки, не досяг ступеня виправлення, визначеного вимогами ст. 81 КК України.
Колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він є законний та обґрунтований. В матеріалах провадження відсутні такі ґрунтовні дані про поведінку засудженого та його особу, які свідчать, що процес виправлення в дійсності досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

Разом з тим, апеляційний суд враховує також і те, що ОСОБА_7 є особою раніше неодноразово судимою та був засуджений за вчинення злочину, за який відбував реальну міру покарання та за вчинення злочину, за який його суд також звільняв від відбування покарання з випробуванням, проте, це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, внаслідок чого він знову вчинив умисний особливо тяжкий злочин, за який його було засуджено 19.05.2015 року вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.2, 186 ч.2, 187 ч.2, 70 ч.1, 71 КК України до 7 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, а ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 15.03.2016 року, згідно ст.72 ч.5 КК України було зараховано період перебування під вартою з 14.11.2014 року по 20.07.2015 року з розрахунку день за два. А тому, враховуючи те, що процес виправлення і виховання має бути стабільним та послідовним, підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 немає.
Також матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_7 в ДУ «Стрижавська ВК (№81)» та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

На думку колегії суддів, поведінка засудженого може свідчити лише про його намагання дотримуватися умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, оскільки наявність у засудженого вісім заохочень, є у даному випадку недостатнім для доведення ним свого виправлення.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання установи повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність достатніх ознак, які вказували б на виправлення засудженого.
Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані як судом першої, так і апеляційної інстанції при прийняті рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції повністю відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги захисника їх не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 29 грудня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до ст.81 КК України - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4