У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 18 червня 2020 року про повернення апеляційної скарги,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18 червня 2020 року клопотання представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про поновлення строку апеляційного оскарження вироку Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 вересня 2019 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.171 КК України залишено без задоволення, а апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 повернуто особі , яка її подала разом з додатками до неї.
У касаційній скарзі адвокатом викладено вимогу про скасування вказаної ухвали та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додану до неї копію судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов такого висновку.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Як убачається з оскаржуваного рішення суду, апеляційний суд повернув апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_6 особі, яка її подала, оскільки апеляційну скаргу на вказаний вирок подано лише 08 листопада 2019 року (29 жовтня 2019 року здано до поштового відділення), тобто з пропуском встановленого ст.395 КПК України строку апеляційно оскарження.
Як підставу для поновлення строку апеляційного оскарження представник потерпілої ОСОБА_4 зазначив те, що він та потерпіла ОСОБА_4 не були присутні під час проголошення вироку 20 вересня 2019 року, а копію вироку потерпіла отримала через поштове відділення тільки 01 жовтня 2019 року, яке було надіслано судом поштою 26 вересня 2020 року, тому він не знав про доводи та аргументи вироку, що унеможливило своєчасно подати апеляційну скаргу.
Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_4 про поновлення процесуальних строків апеляційного оскарження вироку стосовно ОСОБА_6 зазначив, що оскаржуваний адвокатом ОСОБА_5 вирок суду першої інстанції був постановлений та проголошений 20 вересня 2019 року, тому початком строку апеляційного оскарження вказаного вироку для потерпілої та її представника є день його проголошення, однак адвокат не був присутнім при проголошенні вказаного вироку і не зазначив жодної обставини, яка б перешкодила йому довідатись про прийняте рішення за наслідками розгляду кримінального провадження.
Нез`явлення захисника в день проголошення вироку за власним бажанням не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження вказаного вироку.
Доводи представника потерпілої ОСОБА_4 про те, що він не знав про доводи та аргументи вироку, що унеможливило своєчасно подати апеляційну скаргу є безпідставними.
Як убачається з ухвали апеляційного суду, представник потерпілої ОСОБА_4 протягом встановленого законом строку на подання апеляційної скарги вирок суду не оскаржив, а в доданому до апеляційної скарги клопотанні не навів жодних причин, які б свідчили про наявність у нього перешкод у реалізації права на апеляційне оскарження вироку суду.
Отже, несвоєчасне подання представником потерпілої апеляційної скарги у визначений законом строк не обумовлено об`єктивними причинами.
Таким чином, викладені в оскаржуваному рішенні суду мотиви повернення апеляційної скарги, є обґрунтованими. Свої висновки з цих питань, з якими погоджується колегія суддів, апеляційний суд належно обґрунтував.
Згідно з п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, а також із касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 18 червня 2020 року про повернення апеляційної скарги.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3