Провадження № 274/118/20
УХВАЛА Провадження № 1-кп/0274/5/20

30.07.2020 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі

секретаря судового засідання . . . . . . . . ОСОБА_2

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,

розглянувши підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадження щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівськ Перевальського району Луганської області, проживаючого до засудження в АДРЕСА_1 ,

за ст. 391 КК України,

в с т а н о в и в :
09.01.20 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 за ст. 391 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.19 за № 0001299.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, обвинувачений етапований для судового розгляду до слідчого ізолятору.

Підготовче судове засідання судового провадження призначено ухвалою від 13.01.20 (захисник у клопотанні вказала, що засідання не призначено судом, що суперечить дійсності).

Підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 КПК України, відсутні. Також, враховуючи положення ч. 4 ст. 314-1 КПК України, наявність у обвинуваченого статусу засудженого до позбавлення волі, відсутні підстави для складання досудової доповіді.

Прокурор вважає можливим призначити судовий розгляд кримінального провадження. Захисник заперечила проти призначення судового розгляду, вказавши, що свої доводи з даного приводу вона виклала у запереченні проти задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу.

Під час підготовчого судового засідання прокурором надано документи, інші матеріали кримінального провадження, які долучено до обвинувального акту. Під час підготовчого судового засідання прокурором, захисником надано документи, інші матеріали кримінального провадження, які долучено до обвинувального акту. Захисник заперечив проти долучення матеріалів, наданих прокурором, пославшись, що це може бути визнаним як обставина, що виключає неупередженість суду, норму права, яка б надавала підстави для відмови у прийнятті матеріалів, назвати не може. Відповідно до ч. 1 ст. 317 КПК України саме у підготовчому судовому засіданні долучаються до обвинувального акта документи, інші матеріали, які мають значення для цього кримінального провадження. Право надання таких матеріалів має кожна із сторін. Можливості неприйняття таких матеріалів суд відповідно до норми закону не має. Навпаки, відповідно до ч. 2 ст. 317 КПК України суд має обов`язок забезпечити учасникам судового провадження (в тому числі і тим, які не були учасниками на стадії досудового розслідування) можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, якщо вони заявлять про це клопотання. Таким чином відмова у прийнятті матеріалів провадження з наступним невиконанням обов`язку забезпечити можливість ознайомлення буде грубо порушувати ч. 2 ст. 19 Конституції України, оскільки суд в такому разі виконає дію, не передбачену законом, і не виконає дію, яка прямо передбачена законом, повноважень же на зобов`язання будь-якої сторони відкривати матеріали провадження, надавати можливість ознайомлення з такими матеріалами поза межами суду після відкриття матеріалів іншій стороні на підставі ст. 290 КПК України, суд не має. При цьому прокурором долучаються документи, в тому числі й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти наведених вище доказів на підтвердження фактів та обставин, що підлягають доказуванню, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у справі №753/11828/13-к з посиланням на практику ЄСПЛ, де у рішенні від 11 грудня 2008 року у справі "Мирилашвілі проти Росії" ЄСПЛ було зазначено, що у змагальному процесі мають розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ (довідник із застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на справедливий суд (кримінально-процесуальний аспект). Європейський суд з прав людини. Рада Європи) будь-яке кримінальне провадження, в тому числі його процесуальні аспекти, мусить мати змагальний характер і гарантувати рівність сторін між обвинуваченням і захистом: це є однією з основоположних складових права на справедливий судовий розгляд. Право на змагальний судовий розгляд у кримінальному провадженні передбачає, як для обвинувачення, так і для захисту, можливість ознайомитись із поданнями або доказами, наданими іншою стороною. Окрім того, стаття 6 § 1 вимагає, щоб органи кримінального переслідування повідомляли захисту усі наявні у них докази, як на обвинувачення, так і на виправдання. Право на розкриття доказів не є абсолютним. У певній кримінальній справі можуть бути присутні й конкуруючі інтереси, наприклад, національна безпека або необхідність захистити свідка, який може зазнати переслідування, або ж збереження у таємниці поліцейських методів розкриття злочинів, і ці інтереси необхідно врівноважити з правами обвинуваченого. У певних випадках може бути необхідно приховати від захисту певні докази, аби захистити основоположні права іншої особи або ж об`єкт особливого суспільного значення. В кожному випадку, з точки зору статті 6 § 1 правомірними є тільки ті заходи обмеження прав захисту, які є абсолютно необхідними. Недоведення доказової бази до відома захисту може загрожувати рівності сторін (а також праву на змагальний судовий розгляд). Рівність сторін може бути порушена і тоді, коли обвинувачений має обмежений доступ до матеріалів своєї справи або ж інших документів, що мають загальний інтерес (Row і Davis проти Сполученого Королівства, Van Mechelen проти Нідерландів, Kuopila проти Фінляндії, Matyjek проти Польщі). Таким чином, враховуючи права обвинуваченого, засудженого, захисника, в тому числі і такого, який може надавати правову допомогу в подальшому та не був учасником на стадії досудового слідства та судового розгляду в суді першої інстанції, в обсязі, необхідному для захисту на відповідній стадії, в тому числі мати доступ до доказів, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти інших досліджених доказів, хоча самі ці докази в ході судового розгляду не досліджувалися, судом докази долучено до матеріалів провадження.

Учасники судового провадження висловили свою думку про проведення судового розгляду у відкритій формі судового засідання.

Прокурор клопоче про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки строк відбуття ним покарання закінчується, водночас для забезпечення належної процесуальної поведінки потрібно застосування запобіжного заходу, а більш м`які запобіжні заходи гне зможуть забезпечити поведінку ОСОБА_5 .

Захисник та обвинувачений заперечили проти задоволення клопотання прокурора, захисник надала заперечення проти клопотання, вказавши, що клопотання є безпідставним, необґрунтованим; прокурор грубо порушує права людини, так як називає ОСОБА_5 винуватим, обвинуваченим, хоча суд ще не прийняв обвинувального акта; обвинувачений має постійне місце проживання; вона не погоджується з формульованим обвинуваченням; таке обвинувачення є неконкретним, заперечує проти посилання прокурора на обвинувальний акт, матеріали (при цьому залишає за собою право на таке посилання); прокурором не наведено ризиків; злочин, що інкримінується, є злочином середньої тяжкості; посилання що ОСОБА_5 є уродженцем та мешканцем Луганської області взагалі є недоречним та несправедливим; було порушено право на захист обвинуваченого; вона не встигла ознайомитися зі всіма матеріалами провадження.

Заслухавши думки учасників, дослідивши наявні матеріали, суд вбачає підстави для задоволення клопотання прокурора.

Так, встановлено, що в ході досудового розслідування до обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався у зв`язку з перебуванням ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі. Враховуючи тяжкість злочину, у разі визнання винним за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, відбуває покарання у виді позбавлення волі, за місцем відбування покарання характеризується вкрай негативно, не є мешканцем ні територіальної юрисдикції суду, ні навіть області чи найближчих областей, обставини споєння злочину, що інкримінується, відбування на час інкримінованих вчинків покарання у виді позбавлення волі, що навіть за умов посиленого контролю не забезпечило належної поведінки, суд приходить висновку, що ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити порушення, у якому обвинувачується 9на даний час також відбуває покарання за скоєння злочину, передбаченого ст. 391 КК України), перешкоджати кримінальному провадженню) більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, запобігти не можуть, тому вбачає підстави для задоволення клопотання прокурора. Прокурор, якщо він не впевнений у винуватості особи, не має права затверджувати обвинувальний акт та підтримувати обвинувачення. Статус обвинуваченого у особи з`являється з моменту надходження до суду обвинувального акта, а не з моменту призначення судового розгляду. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Саме вказані вимоги закону при складанні обвинувального акту в повній мірі дотримано, в направленому до суду обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими (є посилання на час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), є посилання на правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність, а саме на ст. 391 КК України, вказано, що обвинувачений вчинив умисні дії, які передбачені диспозицією даного закону України про кримінальну відповідальність. Сформульовано обвинувачення ОСОБА_5 . Решта піднятих у клопотанні питань відповідно до ст. 314 КПК України, в тому числі оцінка викладу фактичних обставин висунутого обвинувачення, вживання і тлумачення термінів і понять, спеціальні питання кваліфікації, можливі порушення слідчими вимог процесуального законодавства, не є предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні в частині оцінки наявності підстав для повернення обвинувального акту. Захисник була призначена на підставі ухвали суду ще 03.04.20, судом задовольнялося клопотання про надання можливості для ознайомлення, обов`язок суду для ознайомлення з безпосередньо матеріалами провадження з`являється лише на підставі ст. 317 КПК України після проведення підготовчого засідання по суті. Суд не може визначити розмір застави, оскільки на даний час ОСОБА_5 ще не відбув покарання у виді позбавлення волі і тому до нього може застосовано запобіжний захід лише у виді тримання під вартою, після відбуття покарання за клопотанням сторін судом буде визначено розмір застави.

Інших клопотань від учасників судового провадження не надійшло.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314-317, 315 ч. 2 п. 4), 150, 160, 331, 369, 372, 170-174, 176-199 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 за ст. 391 КК України, призначити на 14 год. 00 хв. 05 серпня 2020 року в залі судових засідань Бердичівського міськрайонного суду суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання викликати прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк дії запобіжного заходу - шістдесят днів, тобто до 27.09.20.

Головуючий