Справа №754/8631/20 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3358/2020 Суддя в II-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 27 липня 2020 року -
в с т а н о в и л а :
Засуджений ОСОБА_8 звернувся із клопотанням про виправлення вироку Апеляційного суду АР Крим від 26 січня 2004 року, яким його було засуджено до довічного позбавлення волі, та приведення його у відповідність до вимог закону шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 15 до 20 років. Ухвалою Київського апеляційного суду клопотання ОСОБА_8 направлене для розгляду до Деснянського районного суду міста Києва.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27 липня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_8 було відмовлено з огляду на те, що порушені у клопотанні питання знаходилися поза межами повноважень, якими наділений суд першої інстанції на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу указавши на його незаконність, необґрунтованість та невмотивованість. На переконання ОСОБА_8 ухвала судді місцевого суду підлягала беззаперечному скасуванню з огляду на те, що за своїм змістом вона суперечила загальним принципам правосуддя та верховенства права. Вважав нерелевантним у ході розгляду поданого ним клопотання посилання судді місцевого суду на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України». Натомість, вважав необґрунтованим неврахування судом першої інстанції рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пєтухов проти України» від 12.03.2019 року, на яке апелянт посилався як на джерело права у поданому клопотанні та яке констатує порушення ст.3 Європейської Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод у разі призначення покарання у виді довічного позбавлення волі з огляду на те, що довічно ув`язнені в Україні не мають перспективи звільнення, а існуючий в Україні механізм помилування не є передбачуваним. Положення ст.3 Конвенції кореспондуються із ст.28 Конституції України, відповідно до якої, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Просив ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
засудженого, який апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
захисника ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу ОСОБА_8 , підтримав та просив її задовольнити;
прокурора, який апеляційну скаргу засудженого вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а ухвалу судді без зміни;
вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до п.15 Перехідних положень КПК України, апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".
Як убачається із клопотання ОСОБА_8 , останній звернувся до суду із клопотанням про виправлення / приведення у відповідність вироку Апеляційного суду АР Крим від 26.01.2004 року, який було ухвалено у порядку КПК України 1960 року.
Наведене, з огляду на положення п.15 Перехідних положень КПК України дає підстави для висновку про те, що клопотання ОСОБА_8 повинно було розглядатися місцевим судом за правилами КПК України 1960 року.

Розгляд вказаного клопотання у порядку п.14 ч.1 ст.537 КПК України перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що указує на наявність істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, яке, відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.
Та обставина, що ОСОБА_8 у поданому клопотанні фактично сам послався на положення п.14 ч.1 ст.537, ст.539 КПК України, не може нівелювати допущеного судом істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Між тим, колегія суддів зважає на те, що посилання судді у мотивувальній частині ухвали на те, що засуджений ОСОБА_8 про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином та його неприбуття в судове засідання не перешкоджає проведенню судового розгляду, відповідно до положень ч.4 ст.539 КПК України, не ґрунтується на матеріалах судового провадження, із яких вбачається те, що ОСОБА_8 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань № 31», що позбавляє його фізичної можливості прибути у судове засідання на визначений час.
Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 27 липня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про виправлення вироку Апеляційного суду АР Крим від 26 січня 2004 року не може визнаватись законною, а тому вона підлягає скасуванню із поверненням справи на новий судовий розгляд у порядку КПК України 1960 року.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 27 липня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про виправлення вироку Апеляційного суду АР Крим від 26 січня 2004 року, яким його було засуджено до довічного позбавлення волі, та приведення його у відповідність до вимог закону шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 15 до 20 років скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд в порядку КПК України 1960 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

___________________________ _________________________________ ______________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4