Справа № 303/2844/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/387/20 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10. 06. 2020.
Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 та накладено арешт на вилучене в ході огляду місця події від 02. 06. 2020 майно, а саме: вантажний автомобіль (сідловий тягач - E) марки «DAF» моделі «TE 105 XF», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 ; напівпричіп тентований марки «Schwarzmuller» моделі «SPA-3E»», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 , в якому знаходиться вантаж : ландшафтний камінь масою 20 (двадцять) тон та товаро - транспортну накладну № 000637 від 02. 06. 2020, який поміщений на штраф майданчик Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, що знаходиться за адресою: м. Мукачево, вул. Добролюбова, 11, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Клопотання слідчого мотивоване тим, що 02. 06. 2020 до Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області надійшов рапорт інспектора сектору превенції Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 , про те, що 02. 06. 2020 близько 08 год. 38 хв. в м. Мукачево, по вул. Пряшівська - Об`їзна, було зупинено вантажний автомобіль марки «Даф» д.н.з НОМЕР_1 з напівпричепом «Шварцмюлер» д.н.з. НОМЕР_3 , водій якого надав товаро - транспортну накладну на вантаж, яка викликає сумнів у її справжності. Відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 214 КПК України внесено старшим слідчим СВ Мукачівського ВП ГУ НП капітаном поліції ОСОБА_7 , до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001153 від 02. 06. 2020, визначена правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 1 ст. 358 КК України. В ході проведення огляду місця події 02. 06. 2020 вантажний автомобіль (сідловий тягач - E) марки «DAF» моделі «TE 105 XF», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 та напівпричіп тентова ний марки «Schwarzmuller» моделі «SPA-3E»», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4
-2-

належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 , в якому згідно товаро - транспортної накладної № 000637 від 02. 06. 2020 знаходиться вантаж: ландшафтний камінь масою 20 (двадцять) тон, був затриманий та поміщений на штраф майданчик Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, який знаходиться за адресою: м. Мукачево, вул. Добролюбова, 11. Крім того, під час огляду місця події від 02. 06. 2020 було виявлено та вилучено товаро - транспортну накладну № 000637 від 02. 06. 2020.
У зв`язку з наведеним, на думку слідчого, накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю тимчасового позбавлення власника можливості відчужити, розпоряджатися будь яким чином та використовувати вищеперерахованого майна, оскільки на предметах зокрема: товарно - транспопртній накладній збереглися сліди вчиненого кримінального правопорушення, а також з метою належного документування вказаного кримінального правопорушення, а саме: з метою відшукання слідів вчинення кримінального правопорушення та в подальшому призначення ряду експертиз.
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям визначеним статтею 98 КПК України у кримінальному провадженні за №0001153 від 02. 06. 2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а тому з урахуванням необхідності збереження речових доказів, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатність підстав для накладення арешту на це майно, яке відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_5 , не оспорюючи ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на вантаж - ландшафтний камінь масою 20 (двадцять) т. та товаро - транспортну накладну №000637 від 02. 06. 2020, просить скасувати накладений ухвалою слідчого судді від 10. 06. 2020 арешт на : вантажний автомобіль марки «DAF» моделі «TE 105 XF», державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп тентований марки «Schwarzmuller» моделі «SPA-3E»», державний номерний знак НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 та повернути ОСОБА_6 зазначене майно. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. Вважає, що слідчий суддя постановив рішення без дотримання положень Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України та ст. ст. 2, 7, 170 КПК України. Зазначає, що при розгляді клопотання слідчим суддею проігноровані права власника майна ОСОБА_6 , який у даному кримінальному провадженні не являється особою, щодо якої таке здійснюється, оскільки такий надавав законні послуги з перевезення вантажу. Звертає увагу, що об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України є встановлений законодавством порядок ведення, обігу і використання офіційних документів, порядок документального посвідчення фактів, які мають юридичне значення, а предметом - посвідчення або інший документ, який надає права чи звільняє від обов`язків, відтак транспортний засіб та напівпричіп не стосуються вказаного складу злочину, а тому речовими доказами у даному кримінальному провадженні бути не можуть. Також просить врахувати здійснення ОСОБА_6 законної господарської діяльності з надання послуг по перевезенню вантажів, у зв`язку з чим безпідставне накладення арешту на належний йому транспортний засіб із напівпричепом унеможливлює його використання та призводить до обмеження правомірної господарської діяльності.
Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційна скарга розглядається у відсутності учасників процесу, які належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду, і які причини свого неприбуття не повідомили.
-3-

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 370, 372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 10. 06. 2020 не відповідає.

Як вбачається з клопотання, у провадженні СВ Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування №0001153 від 02. 06. 2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події від 02. 06. 2020, а саме: вантажний автомобіль (сідловий тягач- E) марки «DAF» моделі «TE 105 XF», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 ; напівпричіп тентований марки «Schwarzmuller» моделі «SPA-3E»», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 , в якому знаходиться вантаж : ландшафтний камінь масою 20 (двадцять) тон та товаро- транспортну накладну № 000637 від 02. 06. 2020 які, як зазначено у клопотанні, відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Із ухвали від 10. 06. 2020 вбачається, що приймаючи рішення про задоволення клопотання та накладення арешту на вказане у клопотанні майно, слідчий суддя виходив з положень ст. 170 КПК України і вважав, що необхідність арешту такого, є доведеною, оскільки існують достатні підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Однак, висновки слідчого судді щодо арешту частини цього майна, а саме: вантажний автомобіль (сідловий тягач - E) марки «DAF» моделі «TE 105 XF», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 та напівпричіп - тентований марки «Schwarzmuller» моделі «SPA-3E»», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 , і на яке також накладено арешт, колегія суддів вважає невірними.

-4-

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Зазначених вимог закону слідчий, який звернувся з клопотанням та слідчий суддя при його розгляді, не дотрималися.

Відповідно до вимог ст. 171 КПК у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до положень ст. 170 КПК України, повинен враховувати, що арешт на майно юридичної особи може бути накладений лише у випадку, коли щодо даної юридичної особи здійснюється провадження, у разі 1) збереження речових доказів та якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді 2) спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен

-5-

врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

З матеріалів судового провадження вбачається, що висновки слідчого судді про те, що вилучене в ході огляду місця події від 02. 06. 2020 майно, а саме: вантажний автомобіль (сідловий тягач - E) марки «DAF» моделі «TE 105 XF», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 та напівпричіп - тентований марки «Schwarzmuller» моделі «SPA-3E»», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 , відповідає критеріям, передбаченим ч.1 ст.170 КПК України, у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001153 від 02. 06. 2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, є поспішними і не підтверджуються матеріалами провадження.

Зі змісту клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідвань за №0001153 від 02.06. 2020 здійснюється за ч. 1 ст. 358 КК України, санкція якої не передбачає конфіскації майна, як додаткової міри покарання і на час слухання клопотання підозра нікому не висунута.

Апеляційним судом враховується і те, що об`єктом (предметом) кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань у цьому кримінальному провадженні, є офіційні документи, даних про призначення і проведення експертизи яких у матеріалах провадження немає, що ставить під сумнів доводи слідчого про достатність підстав для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Крім того, слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки не надано доказів, що майно, на яке просив накласти арешт, зокрема: вантажний автомобіль (сідловий тягач - E) марки «DAF» моделі «TE 105 XF», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 та напівпричіп - тентований марки «Schwarzmuller» моделі «SPA-3E»», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 , є предметом чи об`єктом протиправної діяльності, що розслідується у даному кримінальному провадженні та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

На переконання колегії суддів, за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення має вантажний автомобіль (сідловий тягач - E) марки «DAF» моделі «TE 105 XF», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_1 , та напівпричіп - тентований марки «Schwarzmuller» моделі «SPA-3E»», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_3 , які належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 , до розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, що свідчить про не доведення необхідності у накладенні арешту на вказане майно.

-6-

Поряд з тим, із наданих адвокатом ОСОБА_5 документів, зокрема, свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії ВОО №085133 вбачається, що ОСОБА_6 являється фізичною особою-підприємцем, і одним із видів його господарської діяльності є надання в аренду вантажних автомобілів.

Таким чином, при розгляді клопотання слідчим суддею не враховано здійснення ОСОБА_6 господарської діяльності у сфері надання в аренду вантажних автомобілів, відтак накладення арешту на належні йому вантажний автомобіль та напівпричіп, що були вилучені в ході огляду місця події 02. 06. 2020, буде перешкодою в господарській діяльності ОСОБА_6 , що не відповідає вимогам ч. 2 та ч. 4 ст. 173 КПК України щодо обов`язку слідчого судді враховувати наслідки арешту майна для інших осіб, а також застосування такого способу арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Таким чином, колегії суддів вважає, що вказане у клопотанні слідчого все майно не може бути використано, як доказ у кримінальному провадженні, на що посилається слідчий у своєму клопотанні, та не є речовим доказом у розумінні положень ст.98 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчий суддя помилково посилався на постанову про визнання предмету речовим доказом у кримінальному провадженні від 02. 06. 2020, доданої до матеріалів клопотання слідчим, згідно якої, належні ОСОБА_9 вантажний автомобіль (сідловий тягач - E) марки «DAF» моделі «TE 105 XF», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_1 , та напівпричіп - тентований марки «Schwarzmuller» моделі «SPA-3E»», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_3 були визнані речовими доказами та приєднані до кримінального провадження, оскільки мотивувальна частина цієї постанови не містить даних по яким саме критеріям зазначені об`єкти віднесені слідчим до речових доказів у кримінальному провадженні №0001153 від 02. 06. 2020.
Таким чином, висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати, що все майно, на яке накладено арешт, може бути предметом кримінального правопорушення, не вмотивовані, в ухвалі не вказано, які саме підстави для такого висновку слідчий суддя визнав достатніми.

Колегія суддів вважає, що постановляючи ухвалу про арешт вилученого в ході огляду місця події від 02. 06.2020 майна, слідчий суддя не дотримався вимог ч. 2 і ч.4 ст. 173 КПК, не врахував можливість використання цього майна як доказ у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, та не встановивши можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, незаконно наклав арешт на майно суб`єкта господарювання ОСОБА_6 , який не є учасником кримінального провадження №001153від 02. 06. 2020, що суттєво ускладнило його підприємницьку (господарську) діяльність.
Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, про яке ставить питання у клопотанні слідчого, колегія суддів враховує і усталену прецедентну практику ЄСПЛ на предмет відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Протокол і Конвенція), згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; 3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

-7-

Таким чином, хоча втручання держави в право володіння майном у даному кримінальному провадженні, на думку колегії суддів, й здійснено на підставі кримінального процесуального закону, однак без достатніх на те підстав та у спосіб, що суттєво обмежує правомірну підприємницьку (господарську) діяльність Товариства, а тому таке втручання не є виправданим, оскільки воно хоча і було здійснене з метою задоволення «суспільного інтересу» (перевірки заяви про вчинення злочину), але за відсутності об`єктивної необхідності в цьому.
Крім того, втручання у право власності було здійснено слідчим суддею без дотриманням принципу «пропорційності» «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами підприємства (власника майна ОСОБА_6 ), яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

На переконання колегії суддів, досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт її майна у встановлений спосіб, цілком можливо, а застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно майна є занадто надмірними і більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Таким чином, не дотримавшись вимог ст. ст. 131, 132, 170-173 КПК, не з`ясувавши і не дослідивши в достатньому обсязі всіх тих обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно особи, слідчий суддя допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При розгляді апеляційної скарги, колегія суддів, враховуючи положення кримінального процесуального закону, сприяла учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги ; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи, і те, що прокурор, не з`явившись на розгляд апеляційної скарги, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів клопотання про накладення арешту на майно.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При таких обставинах, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням апеляційним судом нової.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 412, 415, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити.

-8-

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10. 06. 2020 якою накладено арешт на вилучене в ході огляду місця події від 02. 06. 2020 майно, а саме: на вантажний автомобіль (сідловий тягач-E) марки «DAF» моделі «TE 105 XF», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 та напівпричіп тентований марки «Schwarzmuller» моделі «SPA-3E»», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 , в якому знаходиться вантаж: ландшафтний камінь масою 20 (двадцять) тон та товаро транспортну накладну №000637 від 02. 06. 2020, який поміщений на штраф майданчик Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, за адресою: м. Мукачево, вул. Добролюбова, 11 скасувати.
Клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001153 - задовольнити частково.
Накласти арешт на вилучене в ході огляду місця події від 02. 06. 2020 майно, а саме: вантаж ландшафтний камінь масою 20 (двадцять) тон та товаро - транспортну накладну № 000637 від 02. 06. 2020, що поміщені на штраф майданчик Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, за адресою: м. Мукачево, вул. Добролюбова, 11.
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001153 про накладення арешту на вилучене в ході огляду місця події від 02. 06. 2020 майно, а саме: вантажний автомобіль (сідловий тягач - E) марки «DAF» моделі «TE 105 XF», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 та напівпричіп - тентований марки «Schwarzmuller» моделі «SPA-3E»», з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 - відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: