Справа № 525/19/21
Провадження № 1-в/525/2/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.01.2021 селище Велика Багачка
Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
представника Великобагачанського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області матеріали подання відносно засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, засудженого 10.03.2020 вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 122 КК України до двох років обмеження волі, звільнений від відбування покарання згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком один рік, має статус учасника бойових дій,
про вирішення питання про скасування звільнення від покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання,
в с т а н о в и в:
Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10.03.2020 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік. У відповідності до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
11 січня 2021 року до суду надійшло подання начальника Великобагачанського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання, яке мотивоване тим, що 22.04.2020 засуджений з`явився до сектору пробації для постановки на облік. Цього ж дня його було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, про що відібрано підписку, заповнено анкету, відібрано пояснення, винесено постанову про встановлення днів явки на періодичну реєстрацію. Засудженому роз`яснено, що у випадку порушення умов будуть направлені матеріали до суду про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 78 ч. 2 КК України.
18.06.2020 до Великобагачанського РС філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області з Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області надійшла інформація за наявними обліками ІП «Адмінпрактика» ІП НПУ по Полтавській області, що у ІІ кварталі 2020 року засуджений ОСОБА_5 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.178 КУпАП 04.06.2020.
17.11.2020 засуджений ОСОБА_5 не з`явився на періодичну реєстрацію до Великобагачанського РС пробації, причину неявки не повідомив, на телефонні дзвінки не відповідав.
25.11.2020 ОСОБА_5 прибув до сектору пробації та надав пояснення, що не з`явився на реєстрацію 17.11.2020через хворобу, але до лікаря не звертався, довідки не надав, а тому причина неявки є неповажною.
05.01.2021 засуджений ОСОБА_5 повторно не з`явився на реєстрацію до Великобагачанського районного сектору пробації, про причини неявки не повідомив.
Таким чином, засуджений ОСОБА_5 ухиляється від контролю за його поведінкою та способом життя. Це може призвести до вчинення ним нових злочинів, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
У судовому засіданні 21.01.2021 представник Великобагачанського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 підтримав доводи подання відносно засудженого ОСОБА_5 і просив його задовольнити.
Прокурор Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 вважав, що подання задоволенню не підлягає, оскільки засуджений ОСОБА_5 за період іспитового строку нових злочинів не вчинив, виявлені порушення не мають ознаки систематичності, причини неявки не реєстрацію поважні.
Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що дійсно притягався до адміністративної відповідальності 04.06.2020 за ч.2 ст. 178 КУпАП, але обставини зазначені у постанові не відповідають дійсності, оскільки він з товаришем сидів на літній прощадці кафе, пив пиво. Щодо неявки для реєстрації, то дійсно 17.11.2020 він не з`явився, бо хворів, у нього була висока температура та кашель, до лікаря не звертався, оскільки немає підписаної декларації з лікарем, лікувався вдома. 05.01.2021 не з`явився, оскільки був зайнятий на роботі, працює неофіційно, просив не направляти його в місця обмеження волі.
Суд, заслухавши пояснення та доводи представника Великобагачанського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_5 , вивчивши матеріали справи та дослідивши особову справу №07/20 на засудженого ОСОБА_5 , приходить до висновку, що подання про скасування звільнення від покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.
Згідно ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до вимог ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другоюстатті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Згідно до вимог ч. 1ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно ч.2 ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно ч.5 ст.166 КВК України поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.
Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 N 7, згідно з ч. 2 ст.78 КК суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Пунктами 2, 3 розділу 3 Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом Мінюста від 29.01.2019 №272/5, який набрав чинності 29.01.2019,передбачено, що невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених). Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, є вчинення звільненим з випробуванням протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. У разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.
Поняття верховенства права та зміст розкрито у Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004. Так, як вказав Конституційний Суд України, верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема, у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним із проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу і рівність особи. Справедливість одна із основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (абзаци другий, третій, четвертий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини).
Судом встановлено, що вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10.03.2020 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік. У відповідності до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
ОСОБА_5 на облік Великобагачанського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області з питань пробації взято 14.04.2020. 22.04.2020 засуджений з`явився до сектору з питань пробації та був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, що підтверджується відповідною розпискою.
З матеріалів подання та особової справи вбачається, що дійсно, в період відбування покарання з випробуванням засуджений ОСОБА_5 притягався до адміністративної відповідальності один раз. 17.11.2020 та 05.01.2021 засуджений ОСОБА_5 не з`явився на реєстрацію до сектору пробації, у зв`язку з чим його 25.11.2020 було попереджено про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання. Судом встановлено, що причини неявки засудженого на реєстрацію були поважними, оскільки 17.11.2020 він не з`явився, у зв`язку з хворобою, про що надав відповідні пояснення органу пробації та в суді. 05.01.2021 засуджений ОСОБА_5 не з`явився на реєстрацію по причині зайнятості на роботі, де працює без офіційного оформлення.
Проте, з матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 пройшов заходи, передбачені пробаційною програмою. Згідно з оцінкою ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, визначено рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, як низький. Засуджений ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно.
Суд зазначає, що наведений у клопотанні органу пробації факт притягнення засудженого ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності та неявки на реєстрацію, з урахуванням наданих пояснень, не можуть свідчити про небажання засудженого стати на шлях виправлення та вважатися достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання.
Приймаючи до уваги вищезазначене, враховуючи те, що в клопотанні не міститься достатніх доказів того, що засуджений ОСОБА_5 умисно не виконує покладені на нього обов`язки та дійсно не бажає стати на шлях виправлення, зважаючи на відсутність доказів, які б свідчили про необхідність скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення останнього для відбування покарання, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного подання відносно засудженого ОСОБА_5 за обставин, які визначені в поданні.
На підставі викладеного та керуючись п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 N 7, ст.78 КК України, ст.ст.8,534,537,539 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
Відмовити в задоволенні подання начальника Великобагачанського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_6 відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, засудженого 10.03.2020 вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 122 КК України до двох років обмеження волі, звільнений від відбування покарання згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком один рік, про скасування звільнення і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1