ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 387/1084/20

№пр. 1-кп/384/13/2021

10 лютого 2021 року смт. Вільшанка

Вільшанський районний суд
Кіровоградської області
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Вільшанка Кіровоградської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000364 від 10 вересня 2020 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, не працюючого, освіта повна середня, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 24.01.2007 Московським районним судом м. Брест за ч.3 ст. 339 КК Білорусії до трьох років позбавлення волі;
- 24.12.2010 Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185 КК України строком на три роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки;
- 19.12.2012 Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України строком на чотири роки шість місяців позбавлення волі. 11 серпня 2016 року звільненого з Черкаської ВК №62 після відбуття строку покарання,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

09 вересня 2020 року близько 22 години громадянин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повертаючись додому знаходився на провулку Перемоги в м. Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області. В цей час, проходячи повз домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_5 , у ОСОБА_3 виник умисел на вчинення відкритого викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 зайшов до двору через хвіртку вищевказаного домоволодіння та підійшов до вхідних дверей житлового будинку. Розуміючи, що його дії є незаконними та йому ніхто не надавав права заходити до будинку, ОСОБА_3 поштовхом відчинив вхідні двері, після чого проник до будинку.

Потерпілий ОСОБА_5 , почувши шум у будинку, прокинувся, та увімкнув світло в спальній кімнаті, пройшов до приміщення веранди, де побачив ОСОБА_3 , який, продовжуючи свої протиправні дії почав вимагати у потерпілого гроші та телевізор.

Розуміючи, що відносно нього вчиняється злочин, потерпілий вирішив втекти з будинку та покликати на допомогу. Після чого вибіг із будинку та сповістив про дану подію ОСОБА_7 , жителя АДРЕСА_2 .

В свою чергу ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, скориставшись тим, що він залишився в будинку один, заволодів телевізором марки «Saturn ST - TV 21F2», вартістю 450,00 грн.; ТВ-тюнером із RS-232 входом, вартістю 509,15 грн.; радіоприймачем «Golon RХ-381», вартістю 197,76 грн., які виніс із будинку на подвір`я, однак з причин, що не залежали від його волі, не встиг ними розпорядитися на власний розсуд, так як був затриманий потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення не визнав та показав суду, що 08 вересня 2020 року в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , в якому він раніше проживав із співмешканкою ОСОБА_8 , яка на той час перебувала в лікарні, він побачив розбите скло вікон та безлад, і зрозумів, що помешкання відвідував ОСОБА_5 попередній співмешканець ОСОБА_8 09 вересня 2020 року до нього приїхав знайомий та попросив допомогти з будівництвом гаража для нового автомобіля. Весь день обвинувачений працював та ввечері, близько 21 години, він та його знайомий святкували придбання автомобіля та вживали спиртне. В ході розмови ОСОБА_3 розповів про ситуацію, яка склалася між ним, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , своєму знайомому, після чого останній вмовляв обвинуваченого залишити все як є. Повертаючись додому, обвинувачений згадав, що збирався зайти до потерпілого, щоб поспілкуватися з приводу його дій в будинку ОСОБА_8 .. Крім цього, напередодні між обвинуваченим та потерпілим відбувся конфлікт, в ході якого потерпілий пообіцяв повернути телевізор та інші речі, які він взяв із будинку, де проживала ОСОБА_8 . Близько 22 години 30 хвилин, зайшовши через хвіртку до домоволодіння ОСОБА_5 та наблизившись до вхідних дверей, обвинувачений помітив, що світло в будинку було вимкнене. Він постукав у двері, після чого потерпілий вийшов до нього з ліхтариком. Обвинувачений сказав йому, що хоче поспілкуватися. Потерпілий злякався та почав тікати, ОСОБА_3 зайшов до будинку та виніс телевізор з тюнером до веранди. В цей час до будинку прийшли потерпілий та свідок ОСОБА_7 і між ними сталася бійка. Обвинувачений захищався, однак опору не чинив, проте коли потерпілий схопив його за руки, а ОСОБА_7 бив по голові, обвинувачений вкусив ОСОБА_5 в область плеча. Коли ОСОБА_3 намагався втекти, ОСОБА_7 , вдарив його по ногам та повалив на землю, тоді ОСОБА_5 почав бити обвинуваченого. ОСОБА_7 сказав потерпілому припинити бити ОСОБА_3 та повідомив, що викличе поліцію. У той час як обвинувачений лежав, потерпілий зняв його рюкзак та, витрушуючи його, почав перевіряти, що в ньому знаходиться. ОСОБА_3 пояснив, що в рюкзаку було близько 200 грн. та робочий змінний одяг, зокрема, білі шорти та черевики, з іншого відділу рюкзака випав ніж. Після того як приїхала поліція, потерпілий вказав на ніж.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора.

Частиною 3 статті 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Тобто, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що він спав та прокинувся від шуму. Увімкнувши світло в приміщенні, він побачив обвинуваченого ОСОБА_3 , який знаходився у веранді. Двері до помешкання того дня потерпілий не зачиняв. Після короткої словесної перепалки обвинувачений наніс потерпілому удар по голові, внаслідок чого останній впав. Після цього обвинувачений взяв кочергу та погрожував нею, вимагав повернути гроші та телевізор, почав наносити удари руками, вкусив його в процесі боротьби. Потерпілий вибіг з помешкання та попрямував до будинку ОСОБА_7 за допомогою та розповів останньому про сутичку з ОСОБА_3 та разом з ним повернувся до свого будинку. В цей момент разом зі свідком ОСОБА_7 вони побачили як обвинувачений виносить з будинку телевізор та тюнер, радіоприймач знаходився біля хвіртки. ОСОБА_7 зробив зауваження обвинуваченому з приводу його дій, після чого останній спробував втекти, однак був затриманий. При цьому зазначив, що у обвинуваченого з собою був ніж у рюкзаку. Після затримання обвинуваченого він особисто відкрив рюкзак обвинуваченого і звідти випав ніж. Крім цього потерпілий пояснив, що телевізор придбав у 2019 році на спільні кошти разом з ОСОБА_8 , коли проживав разом з останньою по АДРЕСА_4 , радіоприймач придбаний ним за власні кошти, а тюнер йому подарував ОСОБА_7 . Телевізор переніс до свого житла за півтора місяці до того, як відбулася сутичка з обвинуваченим. Поряд з цим зазначив, що не пам`ятає чи погрожував йому кочергою обвинувачений, чи вдарив його.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона є власницею домоволодіння, яке знаходиться у АДРЕСА_3 , у якому проживав ОСОБА_5 . Пояснила, що восени 2020 року близько 1 години до неї приїхали працівники поліції для отримання дозволу на проникнення на територію вказаного помешкання. Коли вона прибула на місце події, на подвір`ї домоволодіння знаходилось троє свідків та троє працівників поліції, обвинувачений сидів під яблунею в крові. Потерпілий ОСОБА_5 надавав пояснення всередині помешкання та мав наляканий вигляд. Також пояснила, що до переїзду потерпілий проживав разом з ОСОБА_8 , до нового помешкання приїхав з однією сумкою. Як їй повідомив сам потерпілий, з колишнього помешкання він забрав телевізор та радіоприймач.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що до нього приїхали працівники поліції та запросили бути присутнім під час проведення процесуальних дій. Коли він прибув на місце події, то побачив обвинуваченого, який сидів на землі. Телевізор знаходився біля входу до помешкання. Видимих тілесних ушкоджень на потерпілому чи обвинуваченому свідок не бачив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що 09 вересня 2020 року близько 22 години до його домоволодіння прибіг переляканий потерпілий та просив допомоги. Повідомив, що до його помешкання прийшов обвинувачений ОСОБА_3 з ножем та вимагає гроші. Наблизившись до території домоволодіння потерпілого ОСОБА_5 , він побачив як обвинувачений з рюкзаком на плечі виносить з будинку телевізор та тюнер. Потерпілий окликнув обвинуваченого, після чого останній поставив речі на землю та спробував втекти. Потерпілий, взявши штахетину, одразу ж побіг за обвинуваченим. Особисто він у цей час залишався за парканом та не давав ОСОБА_3 покинути територію домоволодіння. На подвір`ї будинку між потерпілим та обвинуваченим зав`язалася бійка, однак що саме відбувалося свідок не бачив, оскільки було темно. Він сказав потерпілому не чіпати ОСОБА_3 та, взявши телефон у ОСОБА_5 , викликав поліцію. На деякий час сутичка припинилася, тоді потерпілий крикнув, що у обвинуваченого є ніж. Також свідок пояснив, що бачив у потерпілого тілесні ушкодження у вигляді подряпин та укусу. Сам особисто ножа в руках у обвинуваченого не бачив. Пояснив, що обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона та потерпілий ОСОБА_5 проживали разом близько двох років, за час спільного проживання ними був придбаний телевізор. Останнім часом, з травня по липень 2020 року свідок проживала разом з обвинуваченим ОСОБА_3 .

Також в судовому засіданні були дослідженні наступні докази.

Так, з протоколу огляду місця події від 09 вересня 2020 року вбачається, що при огляді території домоволодіння, яке розташовано в АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_9 , було виявлено та вилучено в житловому будинку: телевізор марки «Saturn ST TV 21F2»; радіоприймач «Golon RX-381», TV- тюнер із RS 232 входом; предмет у вигляді кухонного ножа з ручкою чорного кольору; рюкзак чорного кольору з надписом «Swissgeаr». Згідно з постановою т.в.о. начальника Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 10 вересня 2020 року вищевказані речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Радіоприймач «Golon RX-381», предмет у вигляді кухонного ножа з ручкою чорного кольору та рюкзак чорного кольору з надписом «Swissgeаr» поміщенні до камери зберігання речових доказів Добровеличківського відділу поліції. Телевізор марки «Saturn ST TV 21F2», TV- тюнер із RS 232 входом передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 . Відповідно до постанови т.в.о. начальника СВ Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_11 про визнання речовими доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 10 вересня 2020 року, відеофайли: «25305__0012А.MP4», «25305__0013А.MP4», «25305__0014А.MP4», проведення огляду місця події від 09.09.2020 по пров. Перемоги, 6 в м. Помічна, Добровеличківського району, визнано речовими доказами та долучено до матеріалів провадження.

Згідно з висновком експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 30 вересня 2020 року №3798/4273/4274/20-27 станом на 09 вересня 2020 року ринкова вартість не представленого на експертизу телевізора марки «Saturn ST TV 21F2», у технічно - справному стані, який був придбаний у б/у стані в листопаді 2019 року складала 450 грн. 00 коп., ринкова вартість радіоприймача «Golon RX-381», у технічно - справному стані, який був придбаний новим у березні 2018 року складала 197 грн. 76 коп., ринкова вартість TV- тюнера супутникового із RS 232 входом, у технічно - справному стані, який був придбаний у липні 2020 року складала 509 грн. 15 коп.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 23 листопада 2020 року, потерпілий ОСОБА_5 розповів та показав за яких обставин було вчинено відносно нього кримінальне правопорушення.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 23 листопада 2020 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_7 , останній розповів та показав за яких обставин було вчинено кримінальне правопорушення ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку судово-медичного експерта Новоархангельського міжрайонного відділення комунального закладу «Кіровоградського обласного бюро СМЕ» ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації ОСОБА_12 від 17 вересня 2020 року №95, у ОСОБА_5 , 1980 року народження, згідно даних медичної картки амбулаторного хворого виявлено тілесні ушкодження у вигляді: саден в ділянці лівого колінного суглобу, садна в ділянці реберної дуги зліва, чисельних саден на правому стегні, які згідно п.2.3.5 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 від 17.01.1995 року, мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Вищевказані тілесні ушкодження утворилися від локальної дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею (не менше 3-х травматичних впливів), давність утворення яких установити не можливо, так як не описаний морфологічний характер даних ушкоджень. Враховуючи локалізацію та морфологічний характер вищевказаних ушкоджень, вважає, що їх утворення при падінні з висоти власного росту малоймовірне.

Згідно з висновком судово-медичного експерта Вільшанського міжрайонного відділення СМЕ ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації ОСОБА_13 від 25 листопада 2020 року №129, механізм утворення тілесних ушкоджень, які були наявні на тілі потерпілого ОСОБА_5 , не протирічить механізму, на які вказав потерпілий ОСОБА_5 в наданому протоколі слідчого експерименту

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 вересня 2020 року, складеного черговим лікарем КНП «Добровеличківська ЦРЛ» ОСОБА_14 о 03 годині 55 хвилин, у ОСОБА_3 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння.

Поряд з цим, у судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заявила клопотання щодо визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 09 вересня 2020 року та решти доказів сторони обвинувачення, які є похідними від вказаного протоколу. У заявленому клопотанні захисник посилається на те, що зазначений процесуальний документ складений з порушенням вимог ст.ст. 233, 234, 237 КПК України, тобто без наявності ухвали слідчого судді. Тому вилучені предмети під час огляду домоволодіння та постанова про визнання їх речовими доказами є похідними доказами від протоколу огляду місця події, та є також недопустимими. Однак, суд не може погодитися з такою позицією захисника та вважає її безпідставною, зважаючи на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Згідно з ч.1 ст.233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Тобто, законодавцем окрім можливості проникнення до іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме, можливість проникнути до іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , був проведений на підставі згоди власника будинку ОСОБА_9 та за її участю, про свідчить її підпис у протоколі огляду місця події. При цьому сумнівів щодо добровільності такої згоди у суду немає, таких сумнівів під час судового слідства не встановлено. Більш того, ОСОБА_9 була допитана в судовому засіданні у якості свідка та підтвердила те, що вона надавала згоду на огляд вказаного домоволодіння і була присутня при проведенні огляду місця події. Оскільки згода власника житлового будинку на огляд була, то ніяких додаткових документів для вчинення цієї слідчої дії не потрібно. Вказана позиція узгоджується з висновками, викладеними в Постанові Великої палати Верховного суду від 16.10.2019 по справі №640/6847/15-к (провадження 13-43кс19), у зв`язку з чим огляд місця події від 09 вересня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , у ході якого було виявлено та вилучено: телевізор марки «Saturn ST TV 21F2»; радіоприймач «Golon RX-381» TV- тюнер із RS 232 входом; предмет у вигляді кухонного ножа з ручкою чорного кольору; рюкзак чорного кольору з надписом «Swissgeаr», проведений у встановленому КПК України порядку та не потребував в подальшому отримання ухвали слідчого судді. Скарг чи зауважень щодо проведення цієї слідчої дії від власника житлового будинку не надходило. Крім цього, у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12.02.2019 по справі №159/451/16-к у п.36 суд визнає, що встановлення наявності й добровільності згоди особи на проведення в її житлі або іншому володінні огляду є важливим для визначення допустимості доказів, отриманих у результаті такого огляду, оскільки за такої згоди немає потреби звертатися до слідчого судді в порядку частини третьої статті 233 КПК. Тому сторона, яка надає такі докази, має переконати суд у наявності такої згоди та її добровільності.

Тобто, суд констатує той факт, що протокол огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 , від 09.09.2020 є допустимим доказом, оскільки огляд проведений з дозволу власника житла, підстав визнати дану згоду не добровільною у суду немає, тому у слідчого, прокурора не було підстав для звернення до слідчого судді для узаконення проведеного огляду.

Отже, аргументи захисника про необхідність додаткового винесення ухвали слідчого судді про здійснення цієї слідчої дії судом відхиляються. Щодо доводів захисника обвинуваченого в судових дебатах про те, що слідчим ОСОБА_11 були порушені вимоги ч. 3 ст. 295 КПК України, а саме, не вручено у встановлений термін підозрюваному та його захиснику копію клопотання про продовження строку досудового розслідування та слідчим не було виконано вимоги ч.1 ст. 52 КПК України під час вручення повідомлення про зміну підозри ОСОБА_3 , суд наголошує, що такі дії або бездіяльність слідчого на стадії досудового розслідування можуть бути предметом скарги, поданої в порядку КПК України до слідчого судді та можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу. Посилання захисника на те, що досліджуваний висновок судового експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведеної судової товарознавчої експертизи не внесено до реєстру матеріалів досудового розслідування та її доводи про те, що під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні твердження щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки досліджувані висновки судово-медичних експертів у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні, суд визнає необґрунтованими з таких підстав . Відповідно до ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. Відповідно до п. 3.1 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6, результати судово-медичної експертизи оформляються документом, який має назву висновок експерта. Крім цього, згідно з п. 1.2, 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, одним з видів експертиз є товарознавча експертиза. Результати проведення експертизи викладаються у письмовому документі - висновку експерта . Враховуючи вищевикладене, а саме те, що висновок експерта складається експертом, а тому не є процесуальною дією, проведеною під час досудового розслідування, чи процесуальним рішенням слідчого або прокурора, чи видом заходу забезпечення кримінального провадження, які повинні бути зазначені у реєстрі досудового розслідування, суд доходить висновку, що відсутність відомостей про вказані висновки експертів у реєстрі матеріалів досудового розслідування не свідчить про не відкриття вказаного письмового доказу стороні захисту. При цьому, захисник та обвинувачений не зазначали в судовому засіданні про те, що вказані висновки екпертів не відкривалися стороні захисту при ознайомленні з матеріалами досудового розслідування, що свідчить про їх обізнаність з даними письмовими доказами. Більш того, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував, що між ним та потерпілим сталася бійка після того, як він виніс з будинку телевізор та тюнер. Щодо доводів захисника стосовно того, що слідчий експеримент за участі потерпілого та свідка ОСОБА_7 проводився без згоди власника домоволодіння, необхідно зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Окрім того, згідно з ч.5 ст. 240 КПК України, слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні особи. При цьому, зі змісту протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 вбачається, що вказана слідча дія проводилася на території домоволодіння ОСОБА_9 .. Відтворення дій та обставин події відбулось за участю двох понятих, статиста та потерпілого. Відповідно до вказаного протоколу, ОСОБА_9 надала добровільну згоду на проведення слідчого експерименту на території свого домоволодіння. Інші особи про порушення свого права не заявляли , а тому суд не може визнати протокол слідчого експерименту за участю потерпілого недопустимим доказом. Разом з цим, суд вважає, що відсутність скарг власника домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 свідчить про її добровільну згоду на проведення на території її домоволодіння слідчого експерименту 23 листопада 2020 року за участю свідка ОСОБА_7 , а тому дане твердження захисника є необґрунтованим . Крім того, вказані докази не є єдиними, що підтверджують вину обвинуваченого. Суд не приймає до уваги доводи захисника обвинуваченого щодо розбіжностей у показах свідка обвинувачення ОСОБА_7 , даних ним під час досудового слідства та судового розгляду, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Посилання захисника на те, що свідок ОСОБА_7 при наданні показів в судовому засіданні був нещирим та надавав покази надумані і можливо навіть неправдиві є припущенням сторони захисту, оскільки у суду немає підстав ставити під сумнів покази вказаного свідка, надані ним в судовому засіданні, оскільки він пояснив, що особисто сам бачив та що йому повідомив потерпілий ОСОБА_5 ..

Дослідивши та оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази у їх сукупності, суд доходить наступних висновків. Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди використовують практику суду як джерело права. Згідно з частиною 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішеннях «Коробов проти України від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту. Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

Однак, допитавши в судовому засіданні обвинуваченого, потерпілого, свідка ОСОБА_7 та дослідивши матеріали кримінального провадження, а саме: протокол огляду місця події, протоколи проведення слідчих експериментів та висновки судово-медичних експертів, суд доходить висновку про необхідність виключити з обвинувачення пред`явленого ОСОБА_3 таку кваліфікуючу ознаку, як «поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого», як таку, що не підтверджується об`єктивними доказами, виходячи з наступного. Суд критично оцінює покази потерпілого ОСОБА_5 , надані ним у судовому засіданні під час судового розгляду справи та під час проведення слідчого експерименту за його участі щодо застосування обвинуваченим ОСОБА_3 до нього погроз та насильства в будинку під час викрадення майна, оскільки вони є надуманими, плутаними, не щирими, непослідовними, суперечливими та не узгоджуються між собою. В судовому засіданні було встановлено, що між потерпілим та обвинуваченим склалися неприязні стосунки на ґрунті відносин з ОСОБА_8 , з якою спочатку проживав потерпілий, а потім з нею проживав обвинувачений. Враховуючи конфлікт потерпілого з обвинуваченим, суд розцінює такі покази потерпілого як спробу домогтися призначення обвинуваченому найсуворішого покарання. Такі покази потерпілого щодо застосування до нього насильства в будинку спростовуються наступним. При проведенні слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_5 пояснив та показав, що в правій руці обвинувачений тримав предмет зовні схожий на ніж, погрожував ножем та вимагав гроші. При цьому йому вдалося вибити у обвинуваченого з руки ніж. Після цього обвинувачений з пічної плити взяв металеву кочергу й наніс потерпілому один удар по лівій нозі. Впавши з ним на землю, вони почали боротися, і обвинувачений бив потерпілого кулаком правої й лівої руки, наносячи удари, в область тулуба. Крім цього, обвинувачений декілька раз вкусив потерпілого за ліву частину тулуба. Вирвавшись від обвинуваченого, потерпілий побіг до свого сусіда ОСОБА_7 за допомогою. Коли повернулися, побачили ОСОБА_3 , який в руках тримав викрадені речі, після чого хотіли затримати його та повалили на підлогу. Разом з цим, в судовому засіданні потерпілий суду пояснив, що після словесної перепалки обвинувачений наніс йому удар по голові, внаслідок чого останній впав. Після цього обвинувачений взяв кочергу та погрожував нею, вимагав повернути гроші та телевізор, почав наносити удари руками лежачому на підлозі, вкусив його в процесі боротьби. При цьому зазначив, що не пам`ятає чи погрожував йому кочергою обвинувачений, чи вдарив його, що є підставою вважати, що погроз та застосування насильства до потерпілого з боку обвинуваченого у будинку не було. При цьому, свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні суду показав, що 09.09.2020 року близько 22 години до його домоволодіння прибіг потерпілий та просив допомоги. Повідомив, що до його помешкання прийшов обвинувачений ОСОБА_3 з ножем та вимагає гроші. Аналогічні покази надав свідок ОСОБА_15 під час проведення слідчого експерименту за його участю. Отже про погрози та застосування насильства з боку обвинуваченого потерпілий свідку не повідомляв, а про ніж вигадав та сказав неправду. Поряд з цим, з пояснень потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 було встановлено, що після того, коли вони побачили як обвинувачений виносить з будинку телевізор та тюнер, намагалися затримати його, внаслідок чого між ними виникла бійка, в результаті якої потерпілий і отримав тілесні ушкодження. Більш того, зазначене підтверджується протоколами проведення слідчого експеримента за участі потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 , та показами обвинуваченого ОСОБА_3 , які надані ним в судовому засіданні. На підставі викладеного суд доходить висновку про те, що обвинувачений не здійснював цілеспрямованих дій, направлених на завдання тілесних ушкоджень потерпілому з метою відкритого викрадення майна. В той час, коли він вже отримав можливість розпоряджатися відкрито викраденим майном і застосовував насильство лише з метою звільнення від затримання, його дії не можуть вважатися насильницьким грабежем. Тому, на думку суду, кваліфікувати за вказаною ознакою дії обвинуваченого після того як майно вже було викрадено не можна. Аналогічна позиція висловлена також і в постанові Пленуму Верховного суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності». Тобто, в ході судового розгляду факт застосування насильства яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого при вчиненні відкритого викрадення майна не встановлено, що виключає наявність в діях обвинуваченого такої кваліфікуючої ознаки як «поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого».

Разом з цим судом встановлено, що тілесні ушкодження, зазначені у висновку судово-медичного експерта Новоархангельського відділення комунального закладу «Кіровоградського обласного бюро СМЕ» ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації ОСОБА_12 від 17 вересня 2020 року №95, виявлені у потерпілого ОСОБА_5 у вигляді: саден в ділянці лівого колінного суглобу, садна в ділянці реберної дуги зліва, численних саден на правому стегні, які згідно пункту 2.3.5 «Правил визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 від 17.01.1995, мають ознаки легких, могли бути спричинені йому обвинуваченим після вчинення останнім злочину, під час затримання його потерпілим у дворі домоволодіння, про що свідчать покази потерпілого, обвинуваченого, свідка ОСОБА_7 та протоколи проведення слідчого експерименту за участі потерпілого та свідка ОСОБА_7 ..

Крім цього, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ножа в руках обвинуваченого взагалі не було. З пояснень в судовому засіданні як потерпілого так і обвинуваченого вбачається, що після затримання обвинуваченого, потерпілий сам відкрив рюкзак обвинуваченого, звідки і випав ніж. Свідок ОСОБА_7 ножа у обвинуваченого взагалі не бачив, лише чув про нього від потерпілого.

Поряд з цим, суд критично ставиться до позиції сторони захисту про непричетність обвинуваченого до вчинення злочину, оскільки докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, поза розумним сумнівом, дають підстави зробити висновок про вчинення злочину саме ОСОБА_3 , оскільки показання обвинуваченого, потерпілого, свідка ОСОБА_7 узгоджуються із зібраними доказами. Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 , дані ним під час судового розгляду справи, щодо його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд розцінює як обрану ним форму захисту, спрямовану на уникнення відповідальності та справедливого покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, і тому не бере такі до уваги, оскільки вони спростовуються зібраними по справі вищезазначеними доказами. З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що аналіз доказів кримінального провадження свідчить про відсутність передбачених законом підстав для виправдання обвинуваченого ОСОБА_3 , як на тому наполягає сторона захисту. Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд доходить до переконливого висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежі), поєднаному з проникненням у житло доведена повністю, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст.186 КК України. Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує відповідно до ст.ст. 50, 65-67 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.186 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Пом`якшуючих покарання обставин відповідно до ст. 66 КК України для обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

У відповідності до ст. 67 КК України, обтяжуючою обставиною для ОСОБА_3 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з довідкою, виданою Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області 10 вересня 2020 року, ОСОБА_3 характеризується посередньо, проживає разом з матір`ю ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «Добровеличківська центральна районна лікарня» за №234/01-15 від 21.09.2020, ОСОБА_3 на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує всі обставини провадження та характеризуючі дані про особу, його вік та стан здоров`я, який вчинив умисний, корисливий злочин проти власності, що відноситься до категорії тяжких злочинів, офіційно не займається суспільно-корисною працею, за місцем проживання характеризується посередньо, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , складену Добровеличківським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як високий. За таких умов, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи позицію потерпілого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст. 186 КК України. При цьому суд вважає необхідним врахувати і те, що відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, а повинно служити запобіганням до вчинення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Конституційний суд України у рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_3 необхідно звільнити на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для досягнення мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів обвинуваченим ОСОБА_3 ..

Цивільний позов по справі не заявлений. Відповідно до ст.124 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 490 грн. 32 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України. Ухвалою слідчого судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2020 року відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 03 год. 00 хв. 10 вересня 2020 року до 03 години 00 хвилин 08 листопада 2020 року включно.

Ухвалою слідчого судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2020 року продовжено ОСОБА_3 строк тримання під вартою до 12 год. 20 хв. 07 грудня 2020 року.

Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2020 року продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_3 строком на шістдесят днів, тобто з 18 год. 00 хв. 04 грудня 2020 року до 18 год. 00 хв. 02 лютого 2021 року.

Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2021 року продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , строком на тридцять днів, тобто з 19 год. 30 хв. 01 лютого 2021 року до 19 год. 30 хв. 03 березня 2021 року включно.

З огляду на положення ст. ст. 368, 377 КПК України, застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки шість місяців. Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі, строк його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 10 вересня 2020 року по 10 лютого 2021 року, у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Застосований відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати. Звільнити ОСОБА_3 з - під варти негайно в залі судового засідання. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта у розмірі 490 (чотириста дев`яносто) грн. 32 коп.. Речові докази: радіоприймач «Golon RX-381», що знаходиться у камері зберігання речових доказів Добровеличківського відділу поліції, повернути потерпілому ОСОБА_5 , телевізор марки «Saturn ST TV 21F2», TV- тюнер із RS 232 входом, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити потерпілому ОСОБА_5 . Рюкзак чорного кольору з надписом «Swissgeаr», що знаходиться у камері зберігання речових доказів Добровеличківського відділу поліції повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .. Предмет у вигляді кухонного ножа з ручкою чорного кольору, що знаходиться у камері зберігання речових доказів Добровеличківського відділу поліції знищити. Відеофайли: ІНФОРМАЦІЯ_3 », «25305__0014А.MP4», проведення огляду місця події від 09.09.2020 по пров. Перемоги, 6, м. Помічна, Добровеличківського району, які долучено до матеріалів провадження залишити у матеріалах кримінального провадження. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Вільшанський районний суд Кіровоградської області. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1