Справа 288/1014/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року . смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
законного представника підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
представника служби у справах дітей Попільнянської РДА ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Попільня Житомирської області клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 від 14 квітня 2019 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, студент 1-го курсу Київського вищого професійного училища будівництва і архітектури, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, громадянина України, українця, раніше не судимий,
підозрюваного у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Попільнянського районного суду Житомирської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0000093 від 14 квітня 2019 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України.

Згідно клопотання, 13 квітня 2019 року, в період часу з 22 години по 22 годину 30 хвилин на території земельної ділянки, що по АДРЕСА_1 між неповнолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ґрунті тривалих неприязних стосунків виник словесний конфлікт. У ході даного конфлікту ОСОБА_4 рукою взяв за одяг ОСОБА_8 та, штовхаючи, почав відводити останнього в сторону. В цей час ОСОБА_8 дістав з-під верхнього свого одягу твердий предмет продовгуватої форми схожий на биту та ним наніс удар по правій руці ОСОБА_4 та відштовхнув останнього від себе. Після цього, у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел у вказаний час та місці, маючи можливість уникнути сутички, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_8 та повалив останнього на землю. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 вихопив з рук ОСОБА_8 твердий продовгуватий предмет схожий на биту та ним наніс не менше двох ударів в область голови ОСОБА_8 , який в цей час перебував на землі у положенні лежачи, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани голови, підшкірної гематоми голови та струсу головного мозку, що відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, ОСОБА_4 скоїв кримінальний проступок, передбачений частиною 2 статті 125 КК України.

У діях ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не працюючого, студента 1-го курсу Київського вищого професійного училища будівництва і архітектури, вбачаються ознаки кримінального проступку, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 125 КК України - умисне спричинення легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_4 в присутності законного представника ОСОБА_5 , зазначив, що усвідомлює протиправність своїх дій, підтвердив обставини, за яких вчинено кримінальний проступок спричинення легких тілесних ушкоджень, а також щиро розкаявся у вчиненому.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру відповідно до статті 105 КК України у виді передачі неповнолітнього під нагляд законного представника бабусі ОСОБА_5 строком до повноліття.
Законний представник ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 не заперечували проти застосування стосовно ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.
Представник служби у справах дітей Попільнянської РДА ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання підтримала.
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив клопотання розглядати без його участі.
Відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення частини 3 статті 349 КПК України роз`яснені судом в судовому засіданні учасникам судового провадження.
У зв`язку із повним визнанням ОСОБА_4 своєї вини в скоєнні дій, які підпадають під ознаки кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, визнання ним кваліфікації дій, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються за згодою учасників судового розгляду суд визнав недоцільним, обмежившись допитом особи, відносно якої вирішується питання про застосування заходів виховного характеру, показання якої відповідають фактичним обставинам, викладеним в клопотанні і нею не оспорюються, та дослідженням матеріалів, що її характеризують.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи неповнолітнім, вчинив кримінальний проступок, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 125 КК України, умисне спричинення легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Згідно паспорту громадянина України № НОМЕР_1 виданого 14.03.2018 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосовувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме. Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.
Згідно частини 1, 2 статті 497 КПК України, якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, необережного нетяжкого злочину без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду. Під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог статті 97 КК України, суд застосовує примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною 2 статті 105 КК України, до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України.
При цьому, як зазначено в абзаці 4 пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» № 2 від 15 травня 2006 року, нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж досягнення особою повноліття).

Пунктами 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» № 2 від 15 травня 2006 року визначено, що передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК ( 2341-14 ), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду.
Відповідно до частини 2 статті 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, прокурор, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
Враховуючи обставини та ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального проступку, особу ОСОБА_4 , який на даний час навчається в професійному училищі, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувався, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього підозрюваного під нагляд законного представника - бабусі ОСОБА_5 , про що йому оголосити.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Арешт на майно не накладався.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 97, 105 КК України, ст. ст. 497, 498, 499, 501 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 від 14 квітня 2019 року відносно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчинення кримінального проступку, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 125 КК України.
Застосувати до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не працюючого, студента 1-го курсу Київського вищого професійного училища будівництва і архітектури, примусових заходів виховного характеру передбачені п.3 ч.2 ст.105 Кримінального кодексу України, у виді передачі ОСОБА_4 під нагляд законного представника - бабусі ОСОБА_5 , до повноліття, про що йому оголосити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1