Справа № 145/684/20
Провадження №1-кп/145/135/2020
ВИРОК
Іменем України

"15" липня 2020 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт від 15.05.2020 року та угоду про примирення сторін від 15.05.2020 року у кримінальному провадженні, що 19.04.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гнівань Тиврівського району, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 , 18.04.2020, приблизно о 17 год. 40 хв., перебуваючи на території домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, шляхом вільного доступу, таємно, здійснив крадіжку бензопили марки "Husgvarna 435" в корпусі оранжевого кольору, яка належить ОСОБА_4 .

В подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріального збитку, згідно висновку експерта № 338 від 28.04.2020, на загальну суму 3166 грн. 67 коп.

Своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 збитків на загальну суму 3166 грн. 67 коп.
Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Під час проведення досудового розслідування 15.05.2020 року між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення у кримінальному провадженні №0000075, яка направлена до суду разом із обвинувальним актом і яка відповідає вимогам ст.471 КПК України.
З означеної угоди від 15.05.2020 року вбачається, що її сторони підозрюваний ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000075 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення; його правової кваліфікації за ч.1 ст.185 КК України, яка ніким не оспорюється; ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у вчиненому злочині; сторони угоди зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, зокрема, пом`якшуючі покарання ОСОБА_5 обставини - його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, зазначили про відсутність обтяжуючих покарання обставин; визначили розмір шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_4 внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 в сумі 3166,67 грн., узгодили призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (в редакції, що діяла на момент вчинення злочину), та надали згоду на його призначення.
Також, в угоді зазначено, що її сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.
У відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що він розуміє: надані йому законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про примирення; характер пред`явленого обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, який буде до нього застосований у разі затвердження угоди судом.
Обвинувачений ОСОБА_5 показав, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наполягає на затвердженні угоди про примирення та погоджується на призначене покарання, що зазначене в угоді, може реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, зокрема, щодо відшкодування судових витрат на проведення стороною обвинувачення експертизи в сумі 817,25 грн.
Також, обвинувачений ОСОБА_5 показав, що йому роз`яснено та зрозуміло, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, і що він має права, визначені в п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також, зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, просить затвердити угоду та призначити покарання, узгоджене із потерпілим в угоді про примирення.
Потерпілий ОСОБА_4 , що є стороною угоди про примирення, в підготовчому судовому засіданні показав, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, що її укладення є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, викрадену бензопилу марки "Husgvarna 435" йому повернуто, а також він погоджується на призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, що вказане в угоді у виді штрафу в сумі 850 грн., і просить затвердити угоду. Шкода йому відшкодована, претензій до ОСОБА_5 він не має.
Прокурор ОСОБА_3 вважає, що угода відповідає нормам КПК України та КК України, а тому є підстави для затвердження угоди про примирення між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 гривень.
Вислухавши сторони угоди про примирення обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_4 , думку прокурора ОСОБА_3 , перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам чинного КПК України та КК України, суд прийшов до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).
Згідно із ч.3 ст.469 КПК України (в редакції, що діяла на момент вчинення злочину), угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається із обвинувального акту та угоди про примирення, дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, які, відповідно до ст.12 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення злочину), класифікуються як злочин середньої тяжкості.
Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (ч.5 ст.469 КПК України).
Відповідно до вимог ч.1 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.
Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження (ч.2 ст.474 КПК України).
Зміст угоди про примирення від 15.05.2020, укладеної між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 , відповідає вимогам, встановленим в ст.471 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.
Зокрема, у угоді зазначені: її сторони; формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням частини статті Кримінального кодексу України; істотні для даного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.
Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, що і обвинувачений, і потерпілий ОСОБА_4 розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.
Таким чином, суд вважає, що укладена угода між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 відповідає вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого, що виразилися у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вірно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 наявні, узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст.65 КК України, зокрема, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі винного.
При цьому, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Так, суд враховує обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, тобто, щире каяття, виходячи з правового висновку Верховного Суду у справі №756/4830/17-к від 09.10.2018 року, який суд враховує відповідно до вимог ч.ч.5, 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», якими передбачено, що висновки для застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Так, з вказаного вище правового висновку вбачається, що щире каяття це психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчинення інших дій, спрямованих на розкриття злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину.
Суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки упродовж досудового розслідування та підготовчого судового засідання обвинувачений визнав вину, добровільно надав показання про факти та обставини вчинення злочину, що свідчить про наявність належної критичної оцінки обвинуваченим своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Також, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.66 КК України, суд враховує таку обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, як активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений впродовж досудового розслідування та в підготовчому судовому засіданні визнав вину, надавав показання щодо своєї злочинної діяльності, механізму вчинення злочину, що свідчить про наявність активного сприяння розкриттю злочину.
Крім того, суд враховує відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_5 обставин.
При цьому, суд вважає, що покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення, є необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_5 і попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З наведених вище підстав, вивчивши угоду про примирення, суд прийшов до висновку, що означена угода, укладена між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 , підлягає затвердженню відповідно до процедури, встановленої КПК України (в редакції, яка діяла на момент вчинення злочину), а саме: на підставі п.1 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому судовому засіданні.
Такий висновок суду ґрунтується на наступному.
Так, ч.1 ст.5 КПК України встановлено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Частинами 1, 2, 3 ст.5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Підпунктами 5, 6 п.4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» встановлено, що обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України; у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, що на день набрання чинності цим Законом призначені до судового розгляду чи перебувають на його розгляді, судовий розгляд здійснюється судом на загальних підставах з урахуванням вимог статей 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України.
Означене кримінальне провадження про злочин, який визначено як кримінальний проступок, на день набрання чинності вказаним вище Законом перебуває на розгляді суду, у зв`язку із чим судовий розгляд здійснюється на загальних підставах.
Крім того, редакція у вказаному вище Законі абзацу другого частини першої статті 185 КК України посилює кримінальну відповідальність по штрафу як виду покарання, а тому, в силу вимог ст.5 КК України, не має зворотної дії в часі.
Також, враховуючи, що підстав для відмови у затвердженні угоди немає, то повернення обвинувального акту та угоди про примирення прокуророві в порядку, встановленому підпунктом 5 п.4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» погіршуватиме як становище обвинуваченого та порушить його право на захист, так і порушить права потерпілого, які примирилися, досягли згоди щодо обставин кримінального правопорушення.
З огляду на аналіз вище наведеного законодавства, обвинуваченому слід призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Крім того, відповідно до вимог ст.314 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників підготовчого судового засідання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.
Зокрема, експертом Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру проведена 28.04.2020 року товарознавчу експертизу і надано висновок за №338, вартість експертизи становить 817 грн. 25 коп.
Таким чином, ці процесуальні витрати в сумі 817,25 грн. на залучення експерта з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 .
Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.122, 124, 373-376, 471, 473-475 КПК України (в редакції, що діяли на момент вчинення злочину), ст.ст.65-67, ч.1 ст.185 КК України (в редакції, що діяли на момент вчинення злочину), суд
ухвалив:
Затвердити угоду від 15.05.2020 року, що укладена у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075 19.04.2020 року, про примирення між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не застосовувати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тиврівського районного суду від 24.04.2020 року на бензопилу марки "Husgvarna 435" в корпусі оранжевого кольору, скасувати.

Речовий доказ: бензопилу марки "Husgvarna 435" залишити у власності законного володільця потерпілого ОСОБА_4 .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами Вінницького НДЕКЦ МВС: 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 25 копійок за проведення судово -товарознавчої експертизи № 338 від 28.04.2020 року.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1