Справа: № 148/2167/20
Провадження №1-кс/148/620/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Тульчин

Слідчий суддя Тульчинського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,-
ВСТАНОВИВ:
До Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області 14.12.2020 надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого, за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що протягом тижня з 04.12.2020 по 11.12.2020 невідома особа проникла до території домоволодіння по АДРЕСА_2 , що перебуває під наглядом заявника, звідки вчинила крадіжку виробів з металу.
До ЄРДР внесено відомості за № 0000380 від 14.12.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено особу, що вчинила злочин - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий, за адресою: АДРЕСА_1 , який видав працівникам поліції: дві чавунні плити від печі твердого опалення; емальовану миску ємністю 10 л.
Постановою слідчого від 22.12.2020, вилучені об`єкти визнано речовими доказами, які приєднано до кримінального провадження.
Зазначене майно є речовим доказом у даному кримінальному провадження та на нього на думку слідчого поширюється правовий режим тимчасово вилученого майна, у зв`язку з чим, з метою встановлення обставин вчинення злочину слід застосувати заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
Слідчий у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, заявлені вимоги підтримує і просить задовольнити.
Неявка сторін кримінального провадження у судове засідання, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду даного клопотання.
Таким чином, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

На підставі частини 2 цієї ж статті, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

На підставі ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на вищенаведене слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити зокрема застосувавши заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту на майно вказане у клопотанні, оскільки воно є доказами, які необхідні для встановлення істини у кримінальному провадженні і проведення належного досудового розслідування.

На підставі викладеного і керуючись ст. 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони використання і розпорядження на дві чавунні плити від печі твердого опалення; емальовану миску ємністю 10 л, які вилучено у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого, за адресою: АДРЕСА_1 .
Вилучене майно зберігати у камері речових доказів Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області та при матеріалах кримінального провадження.
Визначити строк дії ухвали щодо зберігання вказаного майна до вирішення питання в порядку визначеному КПК України.
Виконання ухвали доручити слідчому Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 .
Роз`яснити, що власник майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту.
Ухвала слідчого судді щодо накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1