Ухвала
Іменем України
28 серпня 2020 року

м. Київ

Справа № 552/1088/20
Провадження № 51-3988 ск 20
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 11 березня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 14 травня 2020 року,
встановила:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 11 березня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001339, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 Кримінального кодексу України (далі КК).
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14 травня 2020 року зазначену ухвалу слідчого судді залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушив питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу та судові рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

Обмеження права на касаційне оскарження ухвали слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку та ухвали апеляційного суду за результатом такого перегляду визначено законодавцем і прямо передбачене процесуальним законом. Таке обмеження відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України).

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення ("Кромбах проти Франції").
З касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень вбачається, що оскаржувана ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 була переглянута в апеляційній інстанції по суті та по ній винесено вмотивоване рішення.
Згідно з п. 1ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала апеляційного суду не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 428 КПКсуд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 вказаної статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам ст. 427 цього Кодексу.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 11 березня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 14 травня 2020 року.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3