Справа № 211/1234/20
Провадження № 1-кп/211/458/20
У Х В А Л А
іменем України
01 жовтня 2020 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000026 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться вказане кримінальне провадження.

Прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження строку застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор послалася на те, що до спливу продовженого строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дане кримінальне провадження не може бути завершене, а обвинувачений який раніше судимий та обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, залишаючись на волі може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти продовження тримання під вартою та просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Керуючись приписами ч.3 ст.331 КПК України, приймаючи до уваги те, що до спливу продовженого строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дане кримінальне провадження не може бути завершене, суд вважає за доцільне продовжити щодо обвинуваченого дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки вважає, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, даних про те, що він офіційно працевлаштований суду не надано, тому має місце ризик ухилення його від явки на виклики до суду, вчинення ним інших правопорушень, що унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Крім того, продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Вищевказані обставини, на думку суду, є достатнім приводом для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 ..
При цьому, суд вважає, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Суд також бере до уваги, що тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами.
При цьому, відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, суд не вбачає підстав для визначення йому розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд , -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраний йому під час досудового розслідування, на 60 днів, а саме до 29 листопада 2020 року.
Копію ухвали надати сторонам та направити для виконання начальнику Державної установи «Криворізька установа виконання покарань» №3.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1