ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1194/20 Справа № 187/1039/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000462, щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , останній раз судимого:
- 14 грудня 2016 року Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України частково приєднано 1 місяць за вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2013; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України часткового приєднано 5 місяців позбавлення волі за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ від 25.08.2016 та Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09.09.2016 до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 22.08.2019 по відбуттю покарання,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7
в режимі відеоконференції
прокурора ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року задоволено клопотання слідчого Петриківського відділення поліції Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, з 17 серпня 2020 року до 15 жовтня 2020 року до 17.00.
Слідчий суддя врахував особистість підозрюваного ОСОБА_5 характер і тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, а також зібрані під час досудового розслідування докази в сукупності суд прийшов до висновку, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
В апеляції:
- підозрюваний ОСОБА_5 , не погоджуючись з рішенням слідчого судді, зазначив, що не вчиняв інкримінованого злочину. Також вказав, що має велику травму голови.
Заслухавши, підозрюваного, який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, позицію захисника, який підтримав апеляційну скаргу підозрюваного, просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти апеляції підозрюваного, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів, вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи підозрюваного, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.
За матеріалами долученими до клопотання, 06 серпня 2020 року до ЄРДР за № 0000462 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
12 серпня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а саме нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, що зазнала нападу, з проникненням до житла.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується, зокрема: заявою ОСОБА_10 про вчинення відносно неї кримінального правопорушення; висновком експерта № 174 від 07.08.2020, Царичанського відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» на ім`я ОСОБА_10 , на основі якого у потерпілої виявлено тілесні ушкодження; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що 05.08.2020 о 22:00 годині двоє невідомих їй раніше осіб, яких вона зможе опізнати, за попередньою змовою, проникли до будинку АДРЕСА_3 , де з метою заволодіння її майном, погрожуючи їй викруткою та заволоділи майном, а саме: грошовими коштами у сумі 5 000 гривень, ювелірними виробами та мобільними телефонами марки «Нокіа» та «Самсунг»; протоколом огляду місця вчинення кримінального правопорушення від 05.08.2020 за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого виявлено та вилучено сліди папілярних ліній на пляшці з надписом «Наша Марка» об`ємом 0,250 мл та сама пляшка; два сліди папілярних ліній з чашки червоного кольору; три чашки та 2 скляні чарки; кухонний ніж; два сліди папілярних ліній з поверхні дверей холодильника; протоколом впізнання особи за фотознімком, під час впізнання потерпіла ОСОБА_10 на одному з фото пред`явлених для впізнання впізнала особу ОСОБА_5 та зазначила, що саме цей чоловік під час нападу погрожував їй викруткою, а також іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого, які вказують на високу ймовірність причетності підозрюваного до вчинення ним інкримінованого злочину.
Перевіряючи доводи апеляції на наявність ризиків, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України, зважає на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Також встановлено, що ОСОБА_5 має непогашену судимість за вироком Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 за ч. 3 ст. 185 КК України, але продовжує вчиняти кримінальні правопорушення і перебуваючи на волі може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, крім цього, йому відома адреса потерпілої ОСОБА_10 , що свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілу. Підозрюваний не працює, має не погашену судимість, не визнає своєї участі в нападі на потерпілу, яка упізнала його як одного із нападників 05 серпня 2020 року.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Посилання підозрюваного на те, що інкримінованого злочину він не вчиняв, колегія суддів вважає передчасними, оскільки слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Посилання підозрюваного на наявність у нього травми голови, колегія суддів вважає такими, які достатньо не впливають на необхідність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки належних доказів які б свідчили про неможливість підозрюваного у зв`язку з його станом здоров`я знаходитися в установі в умовах тримання під вартою не надано і апеляційним судом не встановлено.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу підозрюваного слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу підозрюваного залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарження не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4