Житомирський апеляційний суд
Справа №294/164/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000324 за апеляційною скаргою заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_8 на вирок Чуднівського районного суду Житомирської області від 04 червня 2020 року яким

ОСОБА_7 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великі Коровинці Чуднівського району Житомирської області, який має неповну загальну середню освіту, не працює, розлучений, має одну малолітню дитину, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , згідно зі ст.89 КК України не судимого, -
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі статті 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.
Визначено обвинуваченому ОСОБА_7 іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 на час іспитового строку обов`язки:
- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Контроль за виконанням вироку покладено на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у розмірі 2512,16 грн. (дві тисячі п`ятсот дванадцять гривень шістнадцять копійок).
Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 15.11.2019 року на майно обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме: автомобіль «ВАЗ-21043» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання Чуднівського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області.
Речовий доказ: автомобіль «ВАЗ-21043» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернуто власнику - ОСОБА_7 , -
в с т а н о в и в:
За обставин встановлених судом та зазначених у вироку, 30.10.2019 року, приблизно о 17:30 год., ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21043» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), перевозив пасажира ОСОБА_9 . Рухаючись вказаним транспортним засобом в напрямку с. П`ятка Чуднівського району Житомирської області, між населеними пунктами с. Рачки та с. П`ятка на відстані близько 650 метрів від автодороги П`ятка-Вакуленчук, ОСОБА_7 , діючи необережно, проявив неуважність до дорожніх умов та їх змін, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості рухався зі швидкістю, яка не дала йому змогу зупинити свій автомобіль в межах видимості дороги, в результаті чого допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини дороги в кювет, де відбувся удар транспортного засобу об поверхню ґрунту.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівого стегна в нижній третині, закритого перелому правого стегна в середній третині, поперечного перелому грудини між 2 і 3 ребрами, крововиливу в середостіння, корені легенів, перелому 2-3-4-5-6 ребер ліворуч по середньо-підпахвинній лінії, що ускладнилось розвитком травматичного шоку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, утворились прижиттєво та знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю останнього.

За вказаних обставин ОСОБА_7 всупереч вимогам ПДР, визначених п 2.3 «б» (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі) п. 1.10 «Дорожні умови», «Дорожня обстановка» п.12.2 (У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги) затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, порушив їх, що стало причиною та умовою настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали в результаті ДТП.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Житомирської області ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин скоєння злочину, встановлених судом, кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладанням обов`язків, передбачених п.1 та п.2 ч.1 ст. 76 КК України. Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції не навів мотивів не застосування додаткового покарання. Вказує, що не застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не сприятиме досягненню мети покарання та свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом першої інстанції було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників процесу не оспорювалися. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції не було, йому роз`яснено, що у даному випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та ніким з можливих апелянтів не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується матеріалами кримінального провадження, які були перевірені судом першої інстанції та яким була надана належна оцінка.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання судом першої інстанції враховано характер і ступень тяжкості злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого.
Так, судом зазначено, що обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав повністю, має неповну загальну середню освіту, не працює, розлучений, має на утриманні одну малолітню дитину, за місцем проживання характеризується добре, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, згідно зі ст.89 КК України не судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції не встановлено.
Враховуючи наведене, особу обвинуваченого, пом`якшуючу обставину та відсутність обтяжуючих обставин, суд першої інстанції вважав за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України без позбавлення права керувати транспортними засобами та дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.
З врахуванням наведеного, колегія судді погоджується з призначеним судом першої інстанції основним покаранням обвинуваченому ОСОБА_7 та вважає, що воно буде достатнім для перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, з урахуванням пом`якшуючої обставини.
Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись із незастосуванням судом першої інстанції додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Наведене свідчить про те, що рішення суду щодо застосування чи не застосування додаткового покарання повинно бути належним чином мотивовано у вироку.

Проте, зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції взагалі не навів мотивів щодо не застосування додаткового покарання.

Колегія суддів враховує, що порушення Правил дорожнього руху України, допущені обвинуваченим ОСОБА_7 , знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її тяжкими наслідками, а саме - смертю людини, та вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що не призначення обвинуваченому ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, тобто, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з наведених мотивів з ухваленням нового вироку у вказаній частині.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Чуднівського районного суду Житомирської області від 04 червня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування основного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.
Визначити засудженому ОСОБА_7 іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Покласти на засудженого ОСОБА_7 на час іспитового строку обов`язки:
- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: