ВИРОК
іменем України
27 січня 2021 рокуСправа №451/3/21
Провадження № 1-кп/451/117/21

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

Справа № 451/3/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів матеріали кримінального провадження № 0000246 від 16.12.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

захисту - захисник ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

учасники провадження - потерпілий ОСОБА_6

за участю прокурора, захисника, обвинуваченого

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, зокрема: - постановою Радехівського районного суду Львівської області від 04.06.2020 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП; - постановою Радехівського районного суду Львівської області від 02.10.2020, визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП; - постановою Радехівського районного суду Львівської області від 02.12.2020 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 Конституції України, згідно якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно на грунті неприязних відносин, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до свого батька ОСОБА_6 , з яким проживає в одному помешканні, що призвело до психологічних страждань, погрозах фізичною розправою та погіршення якості життя потерпілого.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 23.11.2020 року близько 20:30 год. за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив психологічне насильство над батьком ОСОБА_6 , переслідуючи при цьому умисну мету на заподіяння психологічного страждання на грунті неприязних відносин, а саме чіплявся та нецензурно висловлювався у сторону потерпілого ОСОБА_6 , що призвело до психологічних страждань і погіршення якості життя останнього.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо батька, з яким винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі. Показав, що дійсно систематично вчиняв домашнє насильство по відношенню до батька, з яким спільно проживає, підтвердив той факт, що останній перебуваючи в квартирі, зачиняється від обвинуваченого на замок. Щиро розкаявся у вчиненому та обіцяє більше до батька не чіплятись.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, 12.01.2021 року подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, оскільки за станом здоров`я не може з`явитись до суду; щодо виду покарання, то покладається на розсуд суду.

Судом з`ясовано, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає. Прокурор та захисник, в свою чергу також не оспорювали фактичні обставини, при яких вчинено кримінальне правопорушення, сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.

В судовому засіданні учасники судового провадження не заперечили проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, сторонам було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому суд за даних обставин визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому проступку ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, і тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості, а також на досліджених матеріалах кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо батька, з яким винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань доведена повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття, яке в свою чергу знайшло прояв у тому, що обвинувачений дійсно жалкує про вчинене і готовий понести призначене судом покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння (висновок судово-психіатричного експерта № 576 від 23.12.2020 року).

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, характеристику з місця проживання, те що він згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку в нарколога не перебуває, в той же час перебуває на диспансерному обліку в лікаря-психіатра, висновок судово-психіатричного експерта № 576 від 23.12.2020 року, не одружений, безробітний.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ст.126-1 КК України у виді арешту, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки обвинуваченому неодноразово призначалось покарання за вчинення адміністративних правопорушень однак, відбуваючи такі, обвинувачений на шлях виправлення не став, а продовжував вчиняти неправомірні дії.

Цивільного позову не було заявлено.

Речових доказів та процесуальних витрат не має.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, не застосовувались.

Керуючись ст. 349, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Початок строку відбування покарання обраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Радехівський районний суд Львівської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддяОСОБА_1