Справа № 525/1121/20
Провадження № 1-кс/525/190/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.09.2020 селище Велика Багачка
Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:
cлідчого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого (члена групи слідчих) ОСОБА_4 ,
володільця майна ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка клопотання начальника Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за №0000274 від 10.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
в с т а н о в и в:
Начальник Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з клопотанням про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000274 від 10.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
В обґрунтування клопотання посилався на те, що слідчим відділом Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000274 від 10.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.09.2020 року близько 02 години 10 хвилин на 265 км. + 150 м. автодороги М-03 зі сполученням «Київ-Харків-Довжанський» неподалік с. Широке Великобагачанського району Полтавської області водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи власним транспортним засобом легковим автомобілем ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 не впорався з керуванням та допустив наїзд на бетонне огородження автодороги, та в подальшому перекидання транспортного засобу.

Внаслідок ДТП водій автомобіля ОСОБА_5 та пасажирка вказаного автомобіля ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до КНП «Великобагачанська ЦРЛ».

У ході проведення огляду місця ДТП 10.09.2020 року було оглянуто пошкоджений, внаслідок ДТП легковий автомобіль ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 , який по завершенню огляду було поміщено на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області (вул. Шевченка, 103, сел. Велика Багачка Полтавської області).

10.09.2020 року за постановою слідчого вказаний транспортний засіб легковий автомобіль ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0000274 від 10.09.2020 року.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 22.09.2019 року, легковий автомобіль ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час проведення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на легковий автомобіль марки ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України даний транспортний засіб є предметом, який зберіг на собі сліди злочину та має суттєве значення для встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні. Арешт вказаного майна є необхідним для забезпечення його зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій, а його повернення може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження.
Посилаючись на те, що вилучений автомобіль може бути речовим доказом у справі, прокурор просить накласти арешт з метою збереження речових доказів (а.с.1).
Начальник Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав повністю, пояснив, що на даний час легковий автомобіль марки ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000274 від 10.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. З метою збереження речових доказів просив клопотання задовольнити.
Слідчий СВ Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області член групи слідчих ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав доводи клопотання про арешт майна та просив його задовольнити у повному обсязі.
Власник майна (легкового автомобіля марки ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_5 не заперечував проти накладення арешту на транспортний засіб легковий автомобіль марки ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 , що перебуває у його володінні, пояснивши, що автомобіль пошкоджений і відновленню, на його думку, не підлягає.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення начальника Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого (члена групи слідчих) СВ Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , детально дослідивши матеріали внесеного клопотання про арешт майна, приходить до висновку про можливість задоволення відповідного клопотання про арешт майна, виходячи з наступного.
Як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчим відділом Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000274 від 10.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.2).
Відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 10.09.2020 та схеми до нього, в ході проведення огляду місця ДТП 10.09.2020 року було оглянуто пошкоджений внаслідок ДТП легковий автомобіль ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 , який по завершенню огляду було поміщено на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області (вул. Шевченка, 103, сел. Велика Багачка Полтавської області) (а.с.а.с.6-10,11).
10.09.2020 за постановою слідчого вказаний транспортний засіб, а саме легковий автомобіль марки ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000274 від 10.09.2020 (а.с.12).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 22.09.2019 року, легковий автомобіль ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).
Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч.1 ст.131 КПК України).
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. За своєю юридичною суттю та змістом, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Правовою підставою для накладення арешту на майно у межах поданого клопотання є забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку, відповідно до положень Закону слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Положеннями статті 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України.
У відповідності до п.1 та п.2 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.
Тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч.1 і 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З урахуванням викладених положень КПК України, а також сукупності досліджених матеріалів клопотання вбачається, що в даному кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України є всі підстави вважати, що виявлений та вилучений на місці події легковий автомобіль ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України, є речовим доказом по конкретному кримінальному провадженні, тому слідчий суддя вважає за необхідне вжити заходи забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вищезазначене майно, в т.ч. і з метою його належного збереження.
Сукупність досліджених матеріалів клопотання про накладення арешту на майно дає підстави вважати, що слідчим та прокурором відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України доведено: підстави та мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Отже, системний аналіз наявних у клопотанні матеріалів та доказів, у даному конкретному випадку дає підстави об`єктивно вважати, що легковий автомобіль ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 є предметом, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення (злочину) і визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню №0000274 від 10.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в даний час в органу досудового розслідування є об`єктивна потреба встановлення обставин, причин та механізму ДТП, для чого необхідним є проведення ряду слідчих (процесуальних) дій, тому, виходячи з вищевикладеного та з метою досягнення дієвості конкретного кримінального провадження (положення ч.1 ст.131 КПК України), а також враховуючи положення розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне, в даний час, на стадії досудового розслідування кримінального провадження вжити заходів забезпечення кримінального провадження в межах внесеного клопотання прокурором, шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене майно легковий автомобіль ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 з тимчасовим позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт щодо транспортного засобу, оскільки не застосування арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та слідів кримінального правопорушення (злочину).
При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що власники або володільці майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано» (ст.174 КПК України).
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 170, 172, 173 ,376 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
Клопотання начальника Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню за №0000274 від 10.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України про накладення арешту на рухоме майно - задовольнити.
Накласти арешт на транспортний засіб - легковий автомобіль ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 22.08.2019 року зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з тимчасовим позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт щодо вказаного транспортного засобу.
Транспортний засіб, на який накладено арешт: легковий автомобіль ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_1 - залишити для зберігання на території майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.
Копію ухвали негайно вручити прокурору, слідчому, власнику майна. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали, надіслати їм копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1