Номер провадження: 11-кп/813/1016/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 20.12.2019 року відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новоселівка Саратського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, працюючий комплектовщиком в «Прораб», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
29.04.2016 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, звільнений 29.03.2019 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001430 від 25.06.2019 року,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Вироком Київського районного суду м. Одеси від 20.12.2019 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та йому призначено покарання у вигляді у вигляді позбавлення волі строком на 9 (дев`яти) років, з конфіскацією майна. Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, залишено без змін до набрання вироку законної сили. Суд вирішив строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу фактичного затримання з 12.07.2019 року та зарахувати в строк відбування ним покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме з 12.07.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 39 287 гривень, та моральну шкоду у розмірі 30 000 гривен. Також вироком вирішено питання речових доказів.
Згідно оскаржуваного вироку, 24.06.2019 року приблизно о 03:30 годині, обвинувачений ОСОБА_7 з метою власного збагачення, маючи намір на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, визначив об`єктом свого злочинного посягання майно на дитячому майданчику, біля № 24 по проспекту Академіка Глушко в м. Одесі.
Надалі, обвинувачений ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний намір, 24.06.2019 року о 03:50 годині, знаходячись на дитячому майданчику біля будинку АДРЕСА_2 , з метою власного збагачення та досягнення свого наміру направленого на заволодіння майном шляхом розбійного нападу, належним потерпілому ОСОБА_9 , підійшов до останнього, та із застосуванням насилля, небезпечного для здоров`я особи, що виразилось, в нанесенні удару ліктем лівої руки, в зігнутому положенні, в область правої скроневої кістки голови потерпілого ОСОБА_9 , що призвело, згідно висновку експерта № 1758, до лінійного перелому піраміди правої скроневої кістки, забою головного мозку, забою м`яких тканей в правій завушній області, та супроводжувалось крововиливом в праву барабанну порожнину, що відноситься до критерій тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, згідно п. 2.1.3 «а», «б» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року.
В подальшому, в результаті отриманих перелічених тяжких тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_10 , впав до землі, біля лавки, на дитячому майданчику, за вказаною адресою, обвинувачений ОСОБА_7 досягаючи свого злочинного посягання, направленого на заволодіння майном належним потерпілого ОСОБА_9 , скористався безпорадним станом останнього, так як позбавив його змоги та можливого бажання чинити опір, витягнув з кармана безпорадного потерпілого ОСОБА_9 , належний йому мобільний телефон марки «Meizu M3 Note», в панелі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 930 гривень, з сім картами оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», за № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , загальною вартістю 100 гривень та з правого його плеча, зняв рюкзак чорного кольору марки «Ponasoo», вартістю 170 гривень, всередині якого знаходився мобільний телефон марки «Samsung Duos», в панелі сірого кольору, вартістю 1400 гривень, з сім картою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», вартістю 25 гривень, 3200 гривень, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Opel Astra» НОМЕР_5 (болгарська реєстрація), водійське посвідчення та паспорт на ім`я заявника, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , лазерна рулетка «Tekhmann», вартістю 870 гривень, портмоне чорного кольору зі шкіри, вартістю 200 гривень, МР3-плеєр «Tesla», вартістю 400 гривень.
Після скоєння розбійного нападу обвинувачений ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, що надало йому реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 7295 гривень.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.
В апеляційній скарзі обвинувачений, посилаючись на незаконність вироку, просить його скасувати.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилається на наступне:
- з початку моменту його затримання і до постановлення оскаржуваного вироку, було грубо порушено його право на захист, а саме: не роз`ясненні прав, фізичного та психологічного тиску з боку працівників поліції;
- захисник ОСОБА_12 взагалі його захист не здійснювала та не вчиняла жодних дій щодо збору доказів його невинуватості;
- з матеріалами досудового розслідування та судового розгляду він ознайомлений не був;
- матеріали провадження органом досудового розслідування були сфабриковані, оскільки інкримінованого йому злочину він не скоював, а лише вдарив потерпілого;
- потерпілий звернувся за медичною допомогою лише на наступний день, що на думку обвинуваченого вказує на невідповідність отриманих тілесних ушкоджень, зазначених у висновку експерта.

Захисник обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі вказує про його незаконність та необхідність скасування з огляду на наступне:
- стороною обвинувачення не доведено, що насильницькі дії обвинуваченого були небезпечними для здоров`я та життя потерпілого;
- в діях обвинуваченого відсутній склад інкримінованого йому злочину, оскільки у нього не було умислу на вчинення розбійного нападу (під час розмови потерпілий образив обвинуваченого ОСОБА_7 , у відповідь обвинувачений його вдарив, після чого забрав речі потерпілого та пішов);
- під час події потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння та такі тілесні ушкодження міг отримати і після того, як обвинувачений пішов з місця їх суперечки;
- судом не в повному обсязі надана правова оцінка доказів, наданих стороною обвинувачення, докази досліджено не повно, що стало підставою для ухвалення незаконного та необґрунтованого обвинувального вироку;
- сума заявлених позовних вимог взагалі потерпілим не доведена, а судом необґрунтована.
На підставі цього, захисник обвинуваченого просить вирок відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Позиції учасників судового розгляду стосовно поданих апеляційних скарг.
В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений та його захисник неодноразово змінювали вимоги поданих ними апеляційних скарг та остаточно просили змінити вирок, перекваліфікувавши дії обвинуваченого на ч.2 ст.186 КК України.

Заслухавши: доповідь судді-доповідача; доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги змінених апеляційних скарг та просили їх задовольнити; виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається зі змісту вироку суду першої інстанції, він відповідає приписам ст.370 КПК України.

Так, встановивши вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, суд першої інстанції обґрунтовано послався на досліджені ним докази, а саме:

- покази допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що 24.06.2019 року приблизно о 23:00 годині, він вийшов з дому на вул. Планетна в м. Одесі та поїхав на маршрутці №150 до площі Дерев`янко, через деякий час, приблизно о 03:30 годині, зустрів обвинуваченого та його товариша, вони спитали чи є гроші на пиво. На дане питання, відповів, що є пиво та дістав з рюкзака пиво, вжили його. Вони ще попросили але, він, відмовив їм. Обвинувачений був одягнутий в яскраві кросівки, сіру футболку та темного кольору шорти. Обвинувачений почав його бити кулаками та ліктем в голову, від отриманих ударів одразу впав на асфальт та вдарився головою, на спині був рюкзак, на якісь час втратив свідомість, коли обвинувачений знімав рюкзак отямився, але опору чинити не міг, також бачив, як обвинувачений витягував телефон з карману. В той час коли обвинувачений почав наносив удари, його товариш пішов. Через де який час, він прийшов до тями та пішов додому, вдома брату ні чого не сказав, була блювота, запаморочення. Від отриманих ударів на потилиці був поріз, гематома та він втратив слух на праве вухо. Коли прийшов додому, брату не розповідав ні чого, прокинувся в обід і розповів брату, що його побили та пограбували. Повернули тільки рюкзак та ключі, інші речі не повертали. Цивільний позов підтримав в повному обсязі.

- покази допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що він влітку проходив неподалік відділення поліції, працівники поліції запропонували йому прийняти участь в якості понятого при проведенні впізнання. В кабінеті роздали номерки і потерпілий впізнав обвинуваченого, як особу яка вчинила відносно нього напад та забрав його речі.

- витяг з ЄРДР №0001430 від 25.06.2019 року;

-рапорт оперативного чергового Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 24.06.2019р., зареєстрованого в журналі під №11455, з якого вбачається, що відносно ОСОБА_9 скоєно напад біля магазину «Копійка» в м. Одесі по проспекту Академіка Глушко, 17, вдарили по голові, забрали рюкзак (паспорт на ім`я заявника, техпаспорт на авто Опель, посвідчення водія на ім`я заявника, паспорт брата на ім`я ОСОБА_11 , гроші приблизно о 3000 гривні, ключі, від авто, квартири, два телефони марки Самсунг, телефон Мейзу чорного кольору). Нападників було двоє, один високий, одягнутий був у червону футболку, другий по нижче, одягнутий в сіру футболку;

-рапорт оперативного чергового Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 24.06.2019р., зареєстрованого в журналі під №11455, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 скаржиться на неналежне реагування з боку працівників поліції на його заяву;

-протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 24.06.2019 року від ОСОБА_9 ;

-протокол огляду місця події від 24.06.2019 року з якого вбачається, що огляд проводиться на майданчику за адресою м. Одеса, проспект Академіка Глушко, 26, поруч з зазначеною адресою виявили металоконструкцію з назвою «Кориця-Кунжут», на якій встановлені зовнішні камери відео спостереження;

-довідку КУ «Міська клінічна лікарня №1» від 25.06.2019 року з якої вбачається, що ОСОБА_9 звертався в приймальне відділення, та йому встановлено діагноз: ОЧМТ, забій головного мозку, лінійний перелом правої скроневої кістки;

- ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2019 року, з якої вбачається, що надано доступ до відеозаписів за період з 00:30 годин до 07:00 годин 24.06.2019 року з камер відео спостереження, які знаходяться у власності магазину пекарні «Кориця - Кунжут» розташований по проспекту Ак. Глушка буд. 24/3;

-опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 25.07.2019 року з додатком DVD-диском;

-протокол огляду предмету від 25.07.2019 року, з якого вбачається, що на відео зображені троє молодих людей, чоловік №1 у світлій футболці з рюкзаком, чоловік №2 у світлій футболці, чоловік №3 у темні футболці, знаходяться на дитячому майданчику за адресою: м. Одеса, проспект Академіка Глушко, 26, сідають на лавку та спілкуються. Через деякий час чоловік №1 встає з лавки, чоловік №2 також встає і наносить удар чоловіку №1 в голову, від якого останній падає на землю, чоловік №2 бере рюкзак і йдуть разом з чоловіком №3. Згодом повертається чоловік №2 до чоловіка №1 та повертає рюкзак;

-постанову про визнання речового доказу та його передачу на зберігання від 25.07.2019 року, з якої вбачається, що DVD R диск з відеозаписом, визнати речовим доказом у кримінальному провадженні №0001430 від 25.06.2019 року;

-протокол огляду предмету від 05.07.2019 року, з якого фактично вбачається аналогічна інформація, яка зазначена в протоколі огляду предмету від 25.07.2019 року;

-постанову про визнання речового доказу та його передачу на зберігання від 05.07.2019 року;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.07.2019 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 впізнає особу під №2, обвинуваченого ОСОБА_7 , який 24.06.2019 року приблизно о 03:00 годині скоїв на нього напад та заволодів його рюкзаком та речами;

-протокол огляду місця події від 12.07.2019 року з фото таблицею, з якого вбачається, що у обвинуваченого ОСОБА_7 було виявлено та вилучено наступні речі: мобільний телефон «Meizu M3 Note», в панелі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , мікро сім карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» з написом « НОМЕР_6 », чорні шорти з емблемою «Nike» білого кольору та надписом « AIR», футболку білого кольору з емблемою «Х» сірого кольору; пара кросівок синьо оранжевого кольорів;

-протокол огляду предмету від 12.07.2019 року з фото ілюстрацією;

-постанову про визнання речового доказу та його передачу на зберігання від 12.07.2019 року;

-квитанцію про отримання на зберіганні речових доказів №000731;

-ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16.07.2019 року;

-ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 12.07.2019 року;

-протокол проведення слідчого експерименту від 15.07.2019 року з додатком DVD-диском, з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 24.06.2019 року в період часу 03:00-04:00 часу на зупинці «Океан» по проспекту Академіка Глушко в м. Одесі, з товаришем на ім`я ОСОБА_14 та з малознайомим йому чоловіком вживали алкоголь (пиво), після чого виник конфлікт і він вдарив ліктем лівої руки вдарив чоловіка в голову, від удару остатній впав на землю. Потім з шиї чоловіка зняв рюкзак та витягнув з його кишені телефон, після чого разом з товаришем пішов. Через де який час повернувся до цього чоловіка та повернув йому лише рюкзак та ключі, інші речі залишив собі;

-ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24.07.2019 року;

-висновок експерта № 1758 від 12.08.2019 року, з якого вбачається, що на підставі судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_9 , 1991 р.н., та даних наявної медичної документації на його ім`я, у ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: лінійний перелом піраміди правової скроневої кістки, черепно-мозкова травма в формі забою головного мозку, забій м`яких тканей в правій завушній області. Вказані ушкодження утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. Враховуючі дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 24.06.2019 року. Відкрита проникаюча черепно-мозкова травма, в єдиний комплекс якої входять: лінійний перелом піраміди правої скроневої кістки, забій головного мозку, забій м`яких тканей в правій завушній області супроводжувались кров оливом в праву барабану порожнину і згідно з п. 2.1.3 «а», «б» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Вказаний в медичній карті стаціонарного хворого діагноз «Закритий перелом 9-го ребра справа» не може бути врахований при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, тому він не підтверджений об`єктивними відомостями і не підлягає судово-медичній оцінці, передбачений п. 4.9 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Ушкодження у постраждалого могли утворитися при вказаному ним механізмі. Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень слід вважати, що вони не характерні для утворення в умовах падіння з положення стоячи на площині.

-заяву ОСОБА_9 від 21.08.2019 року;

-протокол огляду предмету від 21.08.2019 року з фото таблицею;

-постанову про визнання речового доказу та його передачу на зберігання від 21.08.2019 року;

-розписку потерпілого ОСОБА_9 від 21.08.2019 року про отримання на відповідальне зберігання речей;

-звіт про вартість майна, згідно якого загальна вартість викраденого майна, а саме: мобільного телефонна марки «Meizu M3 Note» в панелі чорного кольору, рюкзак марки «PONASOO» чорного кольору, мобільний телефон марки «Samsung Duos» в панелі сірого кольору, лазерної рулетки «Tekhmann», гаманець шкіряний чорного кольору, НОМЕР_7 -плеєр «Tesla», 2-х сім карт мобільного зв`язку мобільного оператора «Київстар», 1 сім карта мобільного оператора «Лайф», складає 7 295 гривень.

Крім того, в судовому засіданні було проведено перегляд відео запису, яким підтверджується факт нападу обвинуваченим ОСОБА_7 на потерпілого ОСОБА_9 .

Суд обґрунтовано вважав, що посилання захисника та покази в частині отримання потерпілим тілесних ушкоджень в іншому місті або не відповідність локалізації ушкоджень є надуманими та не відповідають дійсності, тому як з відео фіксації камер спостереження вбачається, що особа зовнішнє схожа на ОСОБА_7 наносить множині удари в область голови особі з рюкзаком зовнішнє схожа на потерпілого ОСОБА_9 . Крім того дані обставини підтверджуються висновком експерта № 1758 від 12.08.2019 року та довідкою КУ «Міська клінічна лікарня №1» від 25.062019 року. Захистом протягом судового розгляду не надано жодного доказу, які б могли підтвердити не винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 .

Враховуючі покази обвинуваченого ОСОБА_7 данні їм у судовому засіданні, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та після дослідження доказів які підтверджують його вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість в інкримінованому йому злочині, на думку суду, підтверджується встановленими та перевіреними під час судового розгляду доказами, а саме: показами потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_13 , та зазначеними у вироку письмовими доказами та дослідженими в судовому засіданні відеозаписами.

Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд першої інстанції вважав встановленим, що ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.187 КК України за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, при цьому достатніх допустимих доказів не винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованого йому злочину в ході судового розгляду не встановлено і можливість збирання доказів вичерпані, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, який з`ясувавши обставини кримінального провадження та давши належну оцінку зібраним та дослідженим доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченому ч.4 ст.187 КК України.

При обранні виду та міри кримінального покарання обвинуваченому суд першої інстанції враховав характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії особливо тяжких злочинів, взяв до уваги обставини вчинення злочину, характер і ступень суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , обставини щодо судимостей обвинуваченого, які свідчать про сформованість стійкої направленості особистості ОСОБА_7 на вчинення злочинів корисливого характеру і про підвищений ступінь його суспільності небезпечності, обставини вчиненого злочину, характер і ступень суспільної небезпеки скоєного, не відшкодування збитків потерпілому, поведінку обвинуваченого в судовому засіданні, яка свідчить про відсутність будь якого каяття за вчинене, те, що він не усвідомлює суспільну небезпеку свого діяння, та обґрунтовано вважав, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і йому слід обрати покарання, пов`язане з позбавленням волі з при значенням додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, яке необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні заявленого потерпілим цивільного позову, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що він підлягає задоволенню, оскільки в наслідок вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 заподіяна майнова шкода в розмірі 39 287 гривень, яку обвинувачений в судовому засіданні визнав в повному об`ємі. Таким чином, суд дійшов вірного висновку про задоволення цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди у повному обсязі.

В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 30 000 гривень на користь потерпілого ОСОБА_9 , суд першої інстанції дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до п. 4 зазначеної Постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001року № 5).

Враховуючи обставини справи, суд обґрунтовано вважав, що неправомірними діями ОСОБА_7 цивільному позивачу ОСОБА_9 була заподіяна моральна шкода, яка полягає в часткової втраті слуху, тривалих душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях з приводу отриманих ушкоджень; у порушенні звичного способу життя ОСОБА_9 та необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, а також враховуючі стан здоров`я, матеріальне становище потерпілого, який в молодому віці частково втратив слух. Дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд дійшов вірного висновку, що внаслідок вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України потерпілому ОСОБА_9 була завдана моральна шкода, та підлягає відшкодуванню в повному обсязі, тому позовну вимогу щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди слід задовольнити в повному обсязі в розмірі 30 000 гривень.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає, що вони спростовують доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого стосовно того, що сума заявлених позовних вимог потерпілим не доведена, а судом необґрунтована.
Апеляційний суд відхиляє доводи обвинуваченого стосовно того, що порушено його право на захист оскільки зазначене спростовується матеріалами кримінального провадження, згідно яких всі слідчі дії під час досудового розслідування проводились за участі захисника, що підтвердив в судовому засіданні захисник обвинуваченого.
Доводи обвинуваченого стосовно того, що захисник ОСОБА_12 не здійснювала його захист та не вчиняла жодних дій щодо збору доказів його невинуватості спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається, що захисник ОСОБА_12 здійснювала активні дії для захисту обвинуваченого, а саме надавала заперечення, висловлювалась щодо клопотань сторони обвинувачення, приймала активну участь у допиті потерпілого.
Посилання обвинуваченого на те, що з матеріалами досудового розслідування та судового розгляду він ознайомлений не був, були спростовані самим обвинуваченим та його захисником, які в судовому засіданні апеляційного суду підтвердили факт ознайомлення сторони захисту з матеріалами справи.
Також суд відхиляє посилання обвинуваченого на застосування до нього фізичного та психологічного тиску з боку працівників поліції, оскільки наявність такого тиску жодними доказами не доведена, з пояснень обвинуваченого в судовому засіданні, він не звертався з повідомленням щодо такого тиску а ні під час досудового розслідування, а ні під час судового розгляду у суді першої інстанції. Крім того, у суді апеляційної інстанції обвинувачений зазначив, що як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду він давав однакові покази, тобто впливу на надання ним показів не було.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає посилання обвинуваченого на застосування до нього фізичного та психологічного тиску з боку працівників поліції спробою обвинуваченого уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.
Крім того, апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту щодо недоведеності вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та те, що у обвинуваченого не було умислу на вчинення розбійного нападу, оскільки це спростовуються вищезазначеними доказами, належним чином дослідженими під час судового розгляду, які у своїй сукупності свідчать про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Апеляційний суд наголошує на тому, що та обставина, що у судовому засіданні апеляційного суду сторона захисту просила перекваліфікувати дії обвинуваченого на ч.2 ст.186 КК України (грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства) та визнання факту нанесення удару потерпілому, в сукупності з іншими дослідженим доказами та висновками експертизи спростовує версію сторони захисту щодо отримання тілесних ушкоджень потерпілим після того, як обвинувачений пішов з місця їх суперечки
Так, згідно висновку експерта № 1758 від 12.08.2019 року, у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження, які утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. Враховуючі дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 24.06.2019 року. Такі тілесні ушкодження відноситься до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Ушкодження у постраждалого могли утворитися при вказаному ним механізмі. Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень слід вважати, що вони не характерні для утворення в умовах падіння з положення стоячи на площині.

Таким чином, версія сторони захисту щодо обставин подій та невинуватості обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення спростовується сукупністю обставин справи, встановлених під час судового розгляду на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які виключають будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину, стороною обвинувачення, на переконання апеляційного суду, поза розумним сумнівом доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що будь-яких клопотань щодо призначення повторної або додаткової судової експертизи, допиту експерта судом, стороною захисту не було заявлено.
Отже, перевіривши доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними та необґрунтованими, адже вони спростовуються дослідженими судом доказами, аналіз яких наведений вище.
За результатами апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що аналіз доказів кримінального провадження свідчить про відсутність передбачених законом підстав для скасування вироку суду першої інстанції.
Отже, апеляційний суд вважає оскаржуваний вирок законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарги захисника обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення.
Відповідно до припису п.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.
Керуючись ст. 370, 404, 405, 407, 418, 420, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив

Апеляційні скарги ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 20.12.2019 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4