Справа № 645/162/16-к
Провадження №1-кп/645/21/20
У Х В А Л А
Іменем України

29 грудня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі колегії:
Головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченню ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова знаходиться вказана кримінальна справа.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 02.11.2020 р. відносно ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 31.12.2020 р.
У зв`язку з неможливістю закінчення судового розгляду до вказаного строку прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшились.
Обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання про зміну обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на інший, більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою. Просив врахувати наявність у нього постійного місця проживання та матері похилого віку, яка страждає на певні захворювання.
Захисники ОСОБА_12 та ОСОБА_7 посилались на розсуд суду.
Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 .
Судова колегія, вислухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
При розгляді питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні-злочину, у вчиненні якого він обвинувачується. Крім того, наявні ризики переховування від суду та тиску з боку ОСОБА_8 на свідків, які не допитані.
Приймаючи до уваги, що судове провадження не завершене, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який, та про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 днів.
Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 372 КПК України, судова колегія
П о с т а н о в и л а:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 26 лютого 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в іншій частині ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:
Судді: