УХВАЛА

04 грудня 2020 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні,-
В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, у якому просить частково скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області 10.12.2019, вилученого в ході проведення обшуку 07.12.2019 за місцем проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 повністю підтримав клопотання та просив його задоволити з підстав викладених у ньому.
Слідчий в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання, просила відмовити у його задоволенні за безпідставністю.
З урахуванням заяв учасників судового розгляду, відповідно до ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що СУ ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000410 від 05.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

У рамках кримінального провадження, 10.12.2019 ухвалою слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області задоволено клопотання заступника начальника СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 та накладено арешт на вилучене майно в ході проведення обшуку 07.12.2019 за місцем проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , а саме: купюри номіналом 100 грн. в кількості 22 шт.; купюри номіналом 500 грн. в кількості 9 шт.; купюри номіналом 200 грн. в кількості 142 шт.; кобуру із утримувачами; металеву каску із номером 5355 та жилет для розгрузки (камуфляжний) із номером 17494; магазини до автомата в кількості 8 шт. із наступним маркуванням №16 - 3 шт., №20 - 1 шт., № 24 - 1 шт., №72 - 1 шт., №38 - 1 шт., №40 - 1 шт.; патрони калібру 9 мм. із маркуванням 270/02 у кількості 8 шт.; патрони калібру 5.45 мм. із маркуванням 270/95 в кількості 61 шт.; патрони калібру 5.45 маркуванням 270/81 в кількості 29 шт.; патрони калібру 5.45 мм. з маркуванням 270/92 в кількості 175 шт.; патрони калібру 5.45 мм. з маркуванням 270/94 в кількості 33 шт.; патрони калібру 5.45 з маркуванням 270/96 в кількості 29 шт.; картонну коробку із надписом «г.Ровно скляр №4 Пастушок Александр Васильевич»; поліетиленовий пакет із камінням світло коричневого кольору різної фракції; банківський чек «Приватбанк»; кросівки марки «Reebok»; черевики чорного кольору марки «UGG»; кросівки марки «bugatti»; предмет зовні схожий на автомат «Калашникова-74» на затворі якого наявне цифрове позначення «354» до нього ПББС пристрій безшумної та безполум`яної стрільби сірого кольору марки «СТРЕЛА к:5.45/223 м: 24х1.5; гвинтівку «ТОЗ-8 1957 р.в.» з номером « НОМЕР_1 » та затвор до неї із номером « НОМЕР_1 »; дерев`яну коробку із надписом «Буквеные клейма» у кількості 28 шт.; розкомплектовану гладкоствольну рушницю із номером НОМЕР_2 із маркуванням виробника «DREYSE SOMMERDA;, гільзи в кількості 3 шт. із маркуванням «184 - ГНО», «204-184с», «204».

Згідно вимог ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Згідно з п. 7 ч. 2ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку і огляду.

Відповідно до ч. 7 ст.237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 1 ст. 100 КПК України, визначено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (тимчасовий доступ до речей і документів), 170-174 (арешт майна) КПК України.

Відкповідно до п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.
Під час судового розгляду встановлено недостатність одного лише посилання слідчого на те, що майно є речовим доказом по даному кримінальному провадженні, а тому таке майно підлягає арешту.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").
Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).
Враховуючи вищевикладене, тривалість досудового розслідування, яке триває із 05.12.2019, а також те, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України не пред`явлено, по вилучених в ході проведення обшуку 07.12.2019 речах та предметах жодної експертизи чи будь-яких інших слідчих (розшукових) дії у період з 10.12.2019 по час звернення із даним клопотанням до слідчого судді не призначалось та не проводилось, у зв`язку з чим, суд вважає за доцільне частково скасувати арешт на майно, зокрема на купюри номіналом 100 грн. в кількості 22 шт.; купюри номіналом 500 грн. в кількості 9 шт.; купюри номіналом 200 грн. в кількості 142 шт.; кросівки марки «Reebok»; черевики чорного кольору марки «UGG»; кросівки марки «bugatti», не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
На підставі викладених обставин, враховуючи норми Конституції України, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст.170,171,174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженнізадовольнити частково.
Частково скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області 10.12.2019, вилученого в ході проведення обшуку 07.12.2019 за місцем проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , а саме: купюри номіналом 100 грн. в кількості 22 шт.; купюри номіналом 500 грн. в кількості 9 шт.; купюри номіналом 200 грн. в кількості 142 шт.; кросівки марки «Reebok»; черевики чорного кольору марки «UGG»; кросівки марки «bugatti».

Зобов`язати старшого слідчого ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 повернути ОСОБА_5 вилучене в ході проведення обшуку 07.12.2019 в АДРЕСА_1 майно, а саме: купюри номіналом 100 грн. в кількості 22 шт.; купюри номіналом 500 грн. в кількості 9 шт.; купюри номіналом 200 грн. в кількості 142 шт.; кросівки марки «Reebok»; черевики чорного кольору марки «UGG»; кросівки марки «bugatti».

Ухвала остаточна оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1