Справа №359/6602/20
Провадження №1-кс/359/1785/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2020 р м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду клопотання адвоката ОСОБА_3 подане в інтересах володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 про скасування арешту на майна,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з вказаним клопотанням, в якому просить скасувати арешт майна, накладеного ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.06.2020 року по справі за №359/4779/20, на автомобіль «Audi» модель «А4» із прикріпленим державним номерним знаком НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та ключ запуску двигуна до вказаного автомобіля, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Власник майна та його представник в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином. Адвокат ОСОБА_3 подав клопотання у якому просив справу розглянути у його відсутності

Старший слідчий Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, направив суду заяву в якій просить розглянути клопотання про скасування арешту майна без його участі, у задоволенні клопотання просив відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали суд прийшов до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частина 3. ст. 170 КПК України говорить, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В розумінні даної норми автомобіль «Audi» модель «А4» із прикріпленим державним номерним знаком НОМЕР_1 та ключ запуску двигуна до вказаного автомобіля, не є речовим доказом, так як не є знаряддям вчинення злочину, не містить на собі сліди злочину, не є об`єктом правопорушення. Крім того, даний транспортний засіб належить ОСОБА_4 , який в свою чергу не є підозрюваний у кримінальному провадженні №0001164 внесеного до ЄРДР 26.05.2020.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ЕСНК 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Зегіез А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Під час розгляду клопотання встановлено, що в проваджені слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження №0001164 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування з метою збереження речових доказів ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.06.2020 року на автомобіль «Audi» модель «А4» із прикріпленим державним номерним знаком НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , але фактичним володільцем якого є ОСОБА_4 , ключ запуску двигуна до вказаного автомобіля, шкіряну чоловічу сумочку типу клатч чорного кольору марки «Fuerten», набір відмичок в кількості 28 штук, навісну сумку сірого кольору марки «logicfox», тканинну сумочку чорного кольору, шкіряний гаманець чорного кольору, будівельні рукавиці чорного кольору, мобільний телефон марки «Samsing» моделі «G 510 H/DS», IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , сім-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_5 , мобільний телефон «ARK Benefit U 182» IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , пластилін та нитку жовтого кольору, пластикову карту «Книжный клуб семейного досуга» на ім`я ОСОБА_7 , парфум чоловічий марки «Bies the scent», диск CD-R із записом на поверхні « ОСОБА_8 15.06.2020 року», ювелірну прикрасу ланцючок із кулоном, був накладений арешт.

Зі змісту ухвали вбачається, що арешт накладався з метою збереження речових доказів та з метою використання їх як доказу фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що у органу досудового розслідування було достатньо часу для огляду транспортного засобу та фіксації відомостей про нього у відповідних процесуальних протоколах, а формальне визнання того чи іншого предмету речовим доказом в кримінальному провадженні не може виправдовувати безпідставне обмеження конституційного права свободи власності.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя у відповідності до вимог чинного законодавства, з метою забезпечення спів розмірності права власника на майно прийшов до переконання скасувати арешт на автомобіль «Audi» модель «А4» із прикріпленим державним номерним знаком НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та ключ запуску двигуна до вказаного автомобіля, накладений ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.06.2020 та зобов`язати уповноважену особу Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області повернути автомобіль фактичному володільцю ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 16, 100, 170,173-174, 309, 376 КПК України , слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 подане в інтересах володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 про скасування арешту на майна задовольнити.

Скасувати арешт на автомобіль «Audi» модель «А4» із прикріпленим державним номерним знаком НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та ключ запуску двигуна до вказаного автомобіля, який накладений згідно ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.06.2020 року у справі №359/4779/20 в рамках кримінального провадження № 0001164 зареєстрованого 26.05.2020 року, фактичним володільцем якого є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді остаточна та апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді проголосити 23.10.2020 року о 12 год.50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1