ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1308/250 Номер провадження 11-сс/814/810/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за клопотанням по кримінальному провадженню № 0000350 від 14.08.2020 за апеляційною скаргою ОСОБА_8 , поданою в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 14.08.2020,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою клопотання слідчого СВ Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, задоволено.
Обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Рівне, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня - спеціальна, розлученого, маючого на утриманні малолітню доньку 2015 року народження, охоронника ТОВ «ОА «Професіонал-2010», не депутата, учасника бойових дій, не військовозобов`язаного, раніше судимого:
27.06.2008 Рівненським міським судом за ч. 2 ст.185 ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі 1 рік 2 місяці. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки;
-30.03.2009 Рівненським міським судом за ч. 2 ст.
185,ч. 2 ст. 190, ч. З ст. 185, ч. 1 ст. 187, 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано частину не відбутого покарання за вироком Рівненського міського суду від 27.06.2008 та визначено остаточне покарання 4 роки 2 місяці позбавлення волі. 27.01.2012 умовно - достроково звільнений з місць позбавлення волі Рівненським районним судом на невідбутий строк 10 місяців;
-05.12.2012 Ківерцівським районним судом Волинської області за ч. 2,3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі;
-18.06.2018 Рівненським міським судом за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, 70 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців. 13.11.2018 звільнився по відбуттю строку покарання;
-
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» у межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України - 60 діб, який вказано обчислювати з часу затримання ОСОБА_7 , тобто з 16 години 00 хвилин 14 серпня 2020 року до 16 годин 00 хвилин 14 жовтня 2020 року.

Одночасно визначено розмір застави у межах 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень 00 копійок у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали. Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки: з`являтись на виклики до слідчого СВ Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , не відлучатись за межі населеного пункту, де він проживає.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 16 години 00 хвилин 14жовтня 2020 року.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)». У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Вказано, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п. п. 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: те, що підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину в якому він підозрюється і те, що підозрюваний розлучений; має на утриманні малолітню доньку 2015 року народження; є охоронником ТОВ «ОА «Професіонал-2010»; з 10.06.2020 відповідно до ухвали Дубенського міськрайонного суду Рівненської області оголошений в розшук, раніше судимий, відсутність даних про перебування обвинуваченого на ОСОБА_10 обліку у лікарів нарколога та психіатра; негативну характеристики ДОП Відділу превенції Рівненського відділу поліції ГУ НП поліції в Рівненськиій області.

При визначенні застави в розмірі передбачених ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, а саме 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, слідчий суддя врахував матеріальне становище підозрюваного, тяжкість злочину, у якому ОСОБА_7 підозрюється, вказавши, що внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду від 14 серпня 2020 року про обрання підозрюваному ОСОБА_7 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою - скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Свої вимоги мотивує тим, що слідчим, а в подальшому і слідчим суддею, не спираючись на будь-які докази, зроблено припущення про наявність ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Також захисник просить врахувати, що свідки допитані, потерпіла не має претензій, всі докази вилучені, підозрюваний має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований в ТОВ АО "Професіонал-2010. Окрім цього, апелянт зазначає, що прокурором, слідчим та в подальшому слідчим суддею не спростовано неможливість застосування до підозрюваного, більш м`якого запобіжного заходу. На думку апелянта, суд при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , фактично виходив із тяжкості вчиненого злочину та не в повній мірі врахував поведінку підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, думку прокурора, який, посилаючись на законність оскаржуваного рішення слідчого судді просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 колегія суддів дійшла наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні СВ Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження № 0000350 від 14.08.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 14 серпня 2020 року приблизно 00:30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи з дозволу власника квартири ОСОБА_11 , АДРЕСА_3 користуючись тим, що потерпіла заснула, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу з жіночої сумки в спальній кімнаті вчинив крадіжку грошових коштів в сумі 10032 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 , матеріальних збитків на вказану суму.

14.08.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому потворно (а.с.17-19).

14 серпня 2020 року слідчий СВ Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області лейтенант полції ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Карлівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_12 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , мотивуючи тим, що у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 , після вчинення вказаного вище злочину, з метою уникнення відповідальності одразу намагався втекти з місця злочину, що підтверджується протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 . До того, ж на даний час на розгляді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області перебуває обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 0000166 від 12.02.2018 по обвинуваченню ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за яким останнього 10.06.2019 оголошено в розшук, що підтверджується вимогою про судимість ОСОБА_7

- незаконно впливати на потерпілу, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчиняти тиск на потерпілу, а це вплине на достовірність її показань у ході судового розгляду;

- вчинити кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 неодноразово судимий за вчинення корисливих тяжких злочинів, що підтверджується вимогою про судимість, яка долучена до матеріалів кримінального провадження та не зважаючи на це на правильний шлях не став та може вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Тому, беручи до уваги те, що ОСОБА_7 раніше був неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів, а тому будучи обізнаним в кримінально-процесуальному законодавстві розуміє, що за вчинення інкримінованих йому злочину передбачене покарання, яке полягає в ізоляції його та поміщення на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, з цього можна зробити висновок, що він може переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Окрім цього, слідчий в клопотанні зазначає, що з вказаних підстав неможливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання чи домашнього арешту. В зв`язку з відсутністю осіб, які могли взяти підозрюваного ОСОБА_7 на поруки, відсутність коштів для внесення застави тому не можливо застосувати і запобіжні заходу у вигляді особистої поруки та застави.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 42040 грн. із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою слідчий суддя врахував наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п. п. 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: те, що підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину в якому він підозрюється

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема даними:

- протоколу допиту потерпілої ОСОБА_11 від 14.08.2020 згідно яких остання підтверджує обставини вчинення відносно неї таємного викрадення майна 14.08.2020 підозрюваним ОСОБА_7 (а.с. 13);

- протоколу огляду грошових коштів, згідно яких підозрюваний для огляду добровільно видав працівникам поліції грошові кошти (а.с. 10);

- протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 14.08.2020 відповідно до якого останній розповідає про обставини вчинення ним злочину щодо потерпілої ОСОБА_11 (а.с. 21).

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.

Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності наявності у даному кримінальному провадженні зазначених ризиків, передбачених пунктами 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: незаконно впливати на потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 злочину та дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі, який просить апелянт: домашній арешт.

Одночасно, застосувавши підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя з урахуванням матеріального становища підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється визначив заставу - 42040 грн. З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки визначений розмір застави здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, покладених на нього обов`язків.

Доводи апеляційної скарги про те, що всі свідки вже допитані, потерпіла не має претензій, всі докази вилучені, підозрюваний має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, добровільно видав кошти, проживає фактично з співмешканкою, яка на час апеляційного розгляду надасть погодження щодо забезпечення його постійної присутності за місцем проживання не спростовують висновків слідчого судді про неможливість запобігти ризикам, передбаченим п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

З огляду на вказане підстав для скасування ухвали слідчого судді щодо підозрюваного ОСОБА_7 як про це вказується в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.376,405,407,422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 14.08.2020 щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4