Провадження №11-кп/801/1187/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

законного представника обвинуваченої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_11 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.09.2020 року, якою ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та кримінальне провадження № 0001164 відносно неї закрито,

в с т а н о в и в:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001164, по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно нього, ОСОБА_9 обвинувачується за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), а саме в тому, що в лютому 2017 року, точної дати та часу під час досудового розслідування не встановлено, неповнолітня ОСОБА_9 , перебуваючи в одній з житлових кімнат квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_11 , помітила на підвіконні скриньку з прикрасами, а саме: два браслети із жовтого металу без вставок, золоту каблучку з вставками, золотий браслет із вставками, золоту каблучку із вставками, золоту каблучку із вставками, золотий підвіс із вставками та каблучку із вставками. В цей час у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 , підбурювана жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, непомітно для власника майна та інших осіб, таємно, шляхом вільного доступу вчинила крадіжку особистого майна, що належить ОСОБА_11 , а саме: золотої каблучки з вставками, вагою 5,92 гр., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3156-3164/17-21 від 11.07.2017, ринкову вартість якої не встановлено, золотого браслету з вставним камінням «Олександрит», вагою 21,58 гр., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3156- 3164/17-21 від 11.07.2017, ринкову вартість якого не встановлено, золотого браслету без вставок, вагою 6,94 гр., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3156-3164/17-21 від 11.07.2017, ринкова вартість якого становить 8511,62 грн., золотої каблучки із вставками, вагою 4,05 гр., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3156-3164/17-21 від 11.07.2017, ринкову вартість якої не встановлено, золотої каблучки із вставками, вагою 4,82 гр., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3156-3164/17-21 від 11.07.2017, ринкову вартість якої не встановлено, золотого браслету без вставок, вагою 34,59 гр., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3156-3164/17-21 від 11.07.2017, ринкова вартість якого становить 42 423,00 грн., золотого підвісу із вставками, вагою 7,09 гр., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3156-3164/17-21 від 11.07.2017, ринкову вартість якого не встановлено та золотої каблучки із вставками, вагою 9,0 гр., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3156-3164/17-21 від 11.07.2017, ринкову вартість якої не встановлено. Привласнивши викрадене, ОСОБА_12 з місця злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдала ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 50 934,62 грн.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності.

Суд першої інстанції, розглянувши клопотання, з`ясувавши думку в учасників судового розгляду щодо нього, звільнив ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрив кримінальне провадження № 0001164 відносно ОСОБА_9 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою матеріали кримінального провадження № 0001164 від 24.03.2018 року повернути судді Вінницького міського суду для продовження судового розгляду в загальному порядку. У разі відмови у задоволенні п. 2 прохальної частини апеляційної скарги просить суд скасувати ухвалу Вінницького міського суду від 14.09.2020 року в частині залишення без розгляду цивільного позову потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_11 та ухвалити нову, якою позов ОСОБА_11 задовольнити повністю, стягнути солідарно з ОСОБА_10 та ОСОБА_14 завдану матеріальну шкоду внаслідок вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою особою ОСОБА_9 та завдану моральну шкоду в сумі 50000 грн.

В разі відмови у задоволенні п.п. 2,3 прохальної частини апеляційної скарги, просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду від 14.09.2020 року в частині залишення без розгляду цивільного позову потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_11 та призначити в цій частині новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд не мав права звільняти обвинувачену ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закривати кримінальне провадження, враховуючи, що з 01.07.2020 року кримінально-карне діяння за ч. 1 ст. 185 КК України є кримінальним проступком. Також зазначає, що захисник мав звернутись до суду із письмовим клопотанням про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та мав би додати письмову згоду обвинуваченої на звільнення від кримінальної відповідальності.

Також зазначає, що суд залишив цивільний позов без розгляду, грубо порушуючи права потерпілої на відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням шкоди, але мотивів і підстав прийнятого рішення щодо залишення позову без розгляду та положень норм закону, якими суд керувався в ухвалі не навів.

Заслухавши доповідь судді, думку представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу; думку прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_9 , її захисника - адвоката ОСОБА_7 , законного представника обвинуваченої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , які заперечили проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Інкриміновані обвинуваченій дії, за які передбачена відповідальність за ч.1 ст.185 КК України, на час судового розгляду відповідно до ст.12 КК України (в редакції Закону №2617-VІІІ від 22.11.2018 року) віднесені до категорії кримінального проступку, що згідно ст.5 КК України є поліпшенням правового становища особи та має зворотню дію у часі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України (в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

В роз`ясненнях, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» передбачено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.

Отже, суд вірно встановив, що строки притягнення обвинуваченої ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, передбачені ст.49 КК України закінчилися, так як з дня вчинення нею злочину минуло більше трьох років.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_7 звернувся з таким клопотанням до суду в судовому засіданні, яке судом було невідкладно розглянуто, як того вимагає закон.

Відповідно до ч.3 ст.285 КПК України обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Ці вимоги закону роз`яснено повторно ще й в апеляційному суді, на що ОСОБА_9 повідомила, що вони їй зрозумілі і вона не бажає здійснення судового розгляду в загальному порядку з метою доведення в суді своєї невинуватості. Те, що провадження закрито з нереалібітуючих підстав, обвинуваченій відомо.

Згідно до п.1 ч. 2 ст. 284КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 щодо безпідставності залишення без розгляду цивільного позову, колегія суддів наголошує на наступному.

Як регламентовано статтею 129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Отже, приймаючи рішення про залишення цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 без розгляду, суд першої інстанції, на думку колегії суддів діяв у рамках закону, оскільки був позбавлений законодавчої можливості вирішення вказаного цивільного позову.

Така позиція суду першої інстанції кореспондується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2019 року по справі № 185/442/16-к, відповідно до яких у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, натомість може бути переданий для розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, доводи апелянта щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить законних підстав для задоволення апеляційної скарги.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, ухвалу суду слід залишити без змін, як законну, обґрунтовану та вмотивовану, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_11 ,- без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_11 - залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.09.2020 року, якою ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі п.2 ч. 1 ст. 49 КК України, зв`язку із закінченням строків давності та кримінальне провадження № 0001164 відносно неї закрито залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 3 (трьох) місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4