Справа № 203/1578/20
Провадження № 1-кп/0203/714/2020
У Х В А Л А
02.09.2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
захисника- ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000636 від 23.03.2020 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, має на утриманні малолітню дитину 2018 року народження, раніше судимого 07.09.2018 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання до 6 років позбавлення волі, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, немає міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, що дає обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений знаходячись на волі може переховуватися від суду, та вчиняти інші кримінальні правопорушення, зокрема з метою матеріального збагачення, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ризики прокурором не доведені, ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, на утриманні має малолітню дитину, до затримання працював неофіційно, просив змінити на домашній арешт в певний період доби.
Обвинувачений підтримав доводи захисту.
Заслухавши учасників підготовчого провадження, вивчивши клопотання, приходжу до наступного.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2020 року, обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії вказаного запобіжного заходу закінчується 03 вересня 2020 року.
При вирішенні питання щодо заявлених клопотань, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.
По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані ( рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І. А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).
При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства (суду) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).
В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.
Суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуває під вартою з 25.03.2020 року, при цьому тривалий час прокурором не забезпечується явка потерпілого в підготовче судове засідання, також суд враховує міцні соціальні зв`язки ОСОБА_5 , який має постійне місце реєстрації, на утриманні має малолітню дитину, мати похилого віку, до затримання працював без офіційного оформлення.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з триманням під вартою на домашній арешт в певний період доби, із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 314 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити без задоволення.
Клопотання захисника та обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 - задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в період з 22 години до 6 години наступного дня строком на 2 місяці, тобто до 02 листопада 2020 року, звільнивши з під варти негайно в залі суду.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 протягом вказаного строку: прибувати до суду за першою вимогою; не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 22 години до 6 години наступного дня, крім випадків звернення за медичною допомогою, запобігання надзвичайним ситуаціям, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, в`їзд в Україну, утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Виконання ухвали покласти на відділення поліції за місцем проживання ОСОБА_5 .
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і набирає законної сили в момент ухвалення.

Суддя Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1