Справа № 640/5303/19
н/п 1-кп/953/308/20
"18" грудня 2020 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2, 5 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, -
У провадженні суду знаходиться вказане кримінальне провадження.
Судовий розгляд вказаного кримінального провадження триває.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 враховуючи, що на його думку продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, які були враховані слідчим суддею при обранні відносно ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та судом при продовженні строку запобіжного заходу, просив суд щодо продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою до 60 днів, про що надав письмову промову.
Прокурор ОСОБА_6 підтримав заявлене клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому заперечували, вважали, що ризики перестали існувати взагалі, при цьому обвинувачений має міцні соціальні зв`язки.
Відповідно до ст. 331 ч.3 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Так, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.
Так, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості переховування ОСОБА_7 від суду, підтверджується відомостями, відображеними в обвинувальному акті стосовно останнього, оскільки кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується передбачають в тому числі покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Більш того, звільнення від кримінальної відповідальності чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, за вчинення цього злочину КПК України не передбачено, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.
Щодо ризику про вчинення іншого кримінального правопорушення, то суд також погоджується з прокурором, що цей ризик продовжує існувати, оскільки з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 раніше судимий, на день затримання не був працевлаштований, до Київського районного суду м. Харкова надійшов ще один обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , що свідчить про існування підстав вважати, що останній продовжить свою злочинну діяльність чи вчинить інше кримінальне правопорушення.
Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
При цьому суд вважає, що доводи захисників, які вони навели у судовому засіданні як підставу для зміни запобіжного заходу, існували на час обрання запобіжного заходу обвинуваченому та його продовження та були враховані судом, а тому за своїм змістом не є новими обставинами, які можуть вплинути на висновки суду. Наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, на які він посилається, хоча і заслуговують на увагу, проте суттєво ризики у кримінальному провадженні не зменшують. Більш того, обвинувачений у суді підтвердив, що на теперішній час вже розлучений.
Отже, на переконання суду, єдиним можливим запобіжним заходом з урахуванням встановлених судом ризиків, майнового стану, особистості ОСОБА_7 , має бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до положень ч.1 ст.183, ч.5 ст.176 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 про продовження строку тримання його під вартою, оскільки останнього обвинувачують у в тому числі у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень.
Керуючись ст.177, 178, 182, 331, 372 КПК України, суд,-
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», продовживши строк цього запобіжного заходу до 60 днів, тобто до 15 лютого 2021 року включно.
Встановити строк дії даної ухвали з 18 грудня 2020 року по 15 лютого 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення, обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3