Справа № 288/876/20
Провадження № 1-кп/288/97/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000139 від 15 травня 2020 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженка міста Сумгаїт, Азербайджан, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка України, українка, неодружена, на утриманні має одну малолітню дитину, освіта середня, не працює, раніше не судима,
що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2020 року близько 17 години 00 хвилин у ОСОБА_4 , яка перебувала за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, стався словесний конфлікт з ОСОБА_5 . У ході даного конфлікту у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, у вказаний день, час та місці ОСОБА_4 підійшла до ОСОБА_5 , внаслідок чого остання впала на підлогу. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 ногами нанесла близько 3 ударів по тілу ОСОБА_5 , спричинивши останній тілесне ушкодження у вигляді закритої тупої травми правої нижньої кінцівки - синець правого стегна, закритий перелом зі зміщенням великого вертлюга правої стегнової кістки, що відносяться до категорії тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як таке, що не є небезпечним для життя, але призвело до тривалого розладу здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України визнала повністю і дала покази, які відповідають змісту обвинувачення та погодилась на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, відносно міри покарання покладається на розсуд суду.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачена визнала фактичні обставини вчинення злочину, не оспорювала їх, позиція її є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку згідно ст. 349 КПК України.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченої доведеною повністю та кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною 1 статті 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах цього обвинувачення.
Обираючи обвинуваченій міру та вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, згідно статті 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, згідно статті 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що вона не працює, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Згідно результатів досудової доповіді про обвинувачену у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , складеної Попільнянським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області № 33/19/1385-20 від 30 липня 2020 року, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, та подолання виявлених криміногенних потреб, таких як: контроль над поведінкою та мисленням. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

При визначенні міри покарання обвинуваченій, суд приймає до уваги положення статей 1, 50 КК України, згідно яких Кримінальний кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, а також запобігання злочинам. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, при призначенні покарання, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно статті 12 КК України, форму вини, а також особливості конкретного злочину.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд призначає покарання обвинуваченій ОСОБА_4 в межах санкції частини 1 статті 122 КК України у виді позбавлення волі. Разом з тим, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, особу винної, пом`якшуючі покарання обставини та обтяжуючу обставину, позицію прокурора, думку потерпілої, досудову доповідь органу пробації, інші обставини справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не є суспільно-небезпечною, а її виправлення й перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тому на підставі статті 75 КК України звільняє її від відбування покарання з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, передбачені ч. 1 п.п. 1, 2 статті 76 КК України, оскільки таке покарання буде законним, справедливим, а також достатнім для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства в частині виправлення засудженої, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами.
Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для застосування щодо обвинуваченої запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись статтями 349, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 122 КК України і призначити ОСОБА_4 покарання за частиною першою статті 122 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року іспитового строку, якщо вона протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи та навчання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення. З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1