ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/703/20Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Справа № 707/1606/20 Категорія: застосування заходів медичного характеру Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого

суддів

за участю секретаря ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 20 серпня 2020 року, якою до

ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси Черкаської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 ; раніше не судимої;

застосовано заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання спеціалізованої психіатричної допомоги зі звичайним наглядом і лікування в примусовому порядку за вчинення в стані неосудності суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.125 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_9 не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Прокурор Черкаської місцевої прокуратури звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з клопотанням про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом та лікування в примусовому порядку за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Згідно рішення суду, ОСОБА_9 16 червня 2020 року близько 11 години 00 хвилин, будучи неосудною, перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, вийшла з території домоволодіння та, перебуваючи неподалік домоволодіння АДРЕСА_1 , нанесла потерпілому ОСОБА_8 , 1974 року народження, один удар кухонним ножем в область правого стегна, внаслідок чого спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани правого стегна, яка згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-01/554 від 23 червня 2020 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Ухвалою місцевого суду клопотання прокурора задоволено, застосовано до ОСОБА_9 , яка у стані неосудності вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.125 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання спеціалізованої психіатричної допомоги зі звичайним наглядом і лікування в примусовому порядку.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду захисник вказує на грубе порушення вимог КПК України щодо безпосередності дослідження доказів. Районний суд зобов`язав сторону обвинувачення, зокрема прокурора, оголосити докази в кримінальному провадженні, однак сам ці докази не досліджував. В судовому рішенні перелічені докази на підтвердження факту суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_9 , однак їх зміст жодним чином не розкривався. Тобто, суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваної ухвали не досліджені безпосередньо докази, що є беззаперечною підставою для скасування вироку та закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора який заперечив проти апеляційної скарги захисника, доводи захисника адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_9 , який підтримав подану апеляційну скаргу, потерпілого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Ці вимоги закону судом дотримані в повному обсязі.

Дії ОСОБА_10 судом кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України вірно.

Відповідно до вимог ст.513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я підтверджується фактичними обставинами справи та наведеними в ухвалі доказами, які досліджені судом першої інстанції повно та об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання, судом досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника в інтересах ОСОБА_9 на те, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме безпосередньо не дослідив докази та лише перелічив їх, не розкрив їх зміст не заслуговують на увагу та спростовуються наступним.

Відповідно до вимог ст.94 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.23 КПК суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим кодексом.

Як установлено вимогами ст.95 КПК, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст.225 цього кодексу.

Відповідно до журналу та звукозапису судового засідання від 20.08.2020 року був встановлений порядок дослідження доказів. Був допитаний потерпілий ОСОБА_8 , який надав покази про обставини, які мали місце 16 червня 2020 року. Після цього головуюча-суддя запропонувала прокурору оголосити письмові докази на підтвердження, яких обставин були долучені вказані докази.

Прокурор не лише перелічив їх, а детально розкрив зміст кожного доказу, які встановлюють наявність фактів та обставин причетності ОСОБА_9 до вчинення нею суспільно-небезпечного діяння за ч.2 ст.125 КК України.

Таким чином, оголошення доказів прокурором не є істотним порушенням норм КПК України, як про це наголошує захисник, тому колегія суддів вважає, що в даному випадку судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст.23 КПК України щодо безпосередності дослідження доказів.

Крім того, апеляційні вимоги про те, що місцевий суд не розкрив зміст доказів, а лише навів їх перелік, не є істотним порушенням, що тягне за собою безумовне скасування рішення.

Мотивуючи висновки про вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, районний суд обґрунтовано послався на покази потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що 16 червня 2020 року, близько 11 години 00 хвилин, зустрів однокласника ОСОБА_11 , який співмешкає зі ОСОБА_9 . На його запрошення прийшов додому до останніх, де уже перебували дві особи, яких він знає лише на ім`я. Всі знаходились у стані алкогольного сп`яніння. Сіли за стіл. В цей час ОСОБА_9 стала до нього чіплятися, говорити, що любить, ревнує, а тому він вирішив залишити домоволодіння. Відійшовши на 70-80 метрів, почув крик ОСОБА_9 , яка наздоганяла його та кричала, що уб`є, після чого нанесла йому удар ножем у праву ногу. У зв`язку з цим він звертався за наданням швидкої медичної допомоги, де йому зашили рану та відпустили додому, на стаціонарному лікуванні не перебував. На уточнююче запитання прокурора відповів, що бачив ніж, яким був нанесений удар, та зазначив, що довжина його леза становила близько 25 см. До цього даний ніж бачив на столі у домі ОСОБА_9 . У відповідь на запитання захисника пояснив, що жодних відносин у нього із ОСОБА_9 не було, лише віталися, пригощав цигарками.

Також вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння підтверджується й іншими доказами, а саме:

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 16 червня 2020 року про прийняття усної заяви від ОСОБА_8 щодо того, що ОСОБА_9 16 червня 2020 року близько 11:00 нанесла йому ножем удар в праве бедро ноги;

- даними протоколу огляду місця події від 16.06.2020 року з фото таблицею до нього, про те, що оглядом місця являється відрізок дороги по вул..Чмиренкам в с.Білозір`я Черкаського району на впроти домоволодіння АДРЕСА_2 на землі вияволені сліди речовини бурого кольору. В 15 см від виявлених слідів бурого кольору під деревяним тином домоволодіння № 79 з правої сторони виявлено пакет синього кольору в якому мається ніж з рукояткою білого кольору на якому наявні сліди речовини бурого кольору;

- даними протоколу слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_8 , який вказав на місце, а саме на дорогу по вул..Чмиренка на впроти домоволодіння АДРЕСА_1 , де 16.06.2020 року близько 11 години наздогнала його знайома ОСОБА_9 та правою рукою, а саме лезом ножа нанесла йому один удар лезом ножа;

- даними висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №02-01/536 від 17 червня 2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 мали місце ушкодження: колото-різана рана правого стегна. Вказані ушкодження виникли від дії гострого предмету та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- даними висновку експерта №02-01/554 від 22.06.2020 року відповідно до якого у ОСОБА_8 мали місце ушкодження: колото-різана рана правого стегна. Вказані ушкодження виникли від дії гострого предмету та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Тілесне ушкодження не могло виникнути внаслідок падіння з положення стоячи на тверду поверхню;

- даними протоколу огляду предмету від 15.07.2020 року. В ході огляду паперового конверту білого кольору було встановлено, що в середені даного конверту знаходиться два марлевих тампони зі слідами речовини бурого кольору. В ході огляду поліетиленового сейф пакету № 3066892 виявлено наступне: поліетиленовий пакет синього кольору та кухонний ніж з пластиковою ручкою білого кольору зі слідами речовини бурого кольору;

- даними висновку судово-психіатричної експертизи № 276 від 21.07.2020 року згідно якого ОСОБА_9 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих ОСОБА_9 дій, та на теперішній час ОСОБА_9 виявляла та виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді помірної розумової відсталості в ступені імбецильності (IQ

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності та прийшов до обгрунтованого висновку, що докази в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ст.404 КПК України, апеляційна скарга перевіряється судом апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі вище наведеного, апеляційна скарга захисника не містить будь-яких аргументів для безумовного скасування рішення місцевого суду.

Колегія суддів вважає, що районний суд при розгляді клопотання про застосування заходів медичного характеру в повному обсязі дотримався вимог кримінального кодексу України та кримінального процесуального закону, а тому відсутні підстави для скасування ухвали районного суду, таким чином апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 405,407, 503, 508 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 20 серпня 2020 року, якою застосовано до ОСОБА_9 , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.125 КК України в стані неосудності примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді