Провадження №11-сс/801/85/2021
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження

28 січня 2021 року м. Вінниця

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Вінницького апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Вишенського ВП ГУНП у Вінницькій області від 18.07.2020 про відмову у визнанні речовим доказом втраченого примірника заповіту ОСОБА_3 від 16.04.1991 за р. 2-1375 у кримінальному провадженні №0004246 від 05.09.2017 та зобов`язання слідчого визнати вказаний заповіт речовим доказом,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Вишенського ВП ГУНП у Вінницькій області від 18.07.2020 про відмову у визнанні речовим доказом втраченого примірника заповіту ОСОБА_3 від 16.04.1991 за р. 2-1375 у кримінальному провадженні №0004246 від 05.09.2017 та зобов`язання слідчого визнати вказаний заповіт речовим доказом відмовлено. Роз`яснено, що ухвала слідчого судді є остаточною та скарженню не підлягає.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2020 р. як таку, що прийнята з метою приховати речовий доказ в рамках кримінального провадження 0004246 від 05.09.2017 р., а скаргу потерпілого, щодо незаконності постанови слідчого від 18.07.2020 р. про відмову у визнанні речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження, засвідченої копії заповіту ОСОБА_3 - направити на повторний неупереджений, об`єктивний розгляд в суд першої інстанції.
Дослідивши зміст апеляційної скарги, приходжу до висновку, що у відкритті провадження за даною апеляційною скаргою слід відмовити, виходячи з наступного.
В офіційному тлумаченні ч.2 ст.55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до положень ст.24 КПК України, кожному громадянину гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
В частинах першій та другій статті 309 КПК України міститься вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку.
Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 КПК України, про скасування повідомлення про підозру чи відмову в задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа №646/5552/17) та від 28 лютого 2019 року (справа №161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження)».
У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.
Положенням частини 4 статті 399 КПК України визначено, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.
Таким чином, оскаржувана ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року не підлягає оскарженню в порядку апеляційної процедури, тому у відкритті вказаного апеляційного провадження слід відмовити.
Керуючись ч.4 ст.399 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Вишенського ВП ГУНП у Вінницькій області від 18.07.2020 про відмову у визнанні речовим доказом втраченого примірника заповіту ОСОБА_3 від 16.04.1991 за р. 2-1375 у кримінальному провадженні №0004246 від 05.09.2017 та зобов`язання слідчого визнати вказаний заповіт речовим доказом.
Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Дана ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя ОСОБА_1