Ухвала
9 вересня 2020 року

м. Київ
Справа № 229/354/17
Провадження № 51-2474 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 22 квітня 2020 року,
в с т а н о в и в:
Як убачається з касаційної скарги засудженої ОСОБА_4 , ухвалою Донецького апеляційного суду від 22 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні її клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Дружківського міського суду Донецької області від 1 листопада 2017 року.
Засуджена ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, мотивуючи це тим, що суд апеляційної інстанції не врахував її доводи щодо перебування її на лікуванні, яке потребувало хірургічного втручання в медичній установі, де вона відбуває покарання. При цьому засуджена вказує, що вона є юридично необізнаною та не має захисника.
Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність ст. 427 КПК України встановлено, що її подано без додержання вимог зазначеної статті.
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
При цьому відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 цього Кодексу.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, та обґрунтувати свої доводи.

Проте наведених положень процесуального закону скаржницею не дотримано. Так, у касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 не вказує на конкретні порушення закону, які, на думку засудженої, допустив апеляційний суд, та не наводить належного обґрунтування для скасування ухвали апеляційного суду при розгляді справи в суді касаційної інстанції з огляду на положення ст. 438 КПК України.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Всупереч вказаній нормі закону, засуджена не долучає копію судового рішення, що позбавляє касаційний суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог ст. 424 КПК України та переглянути судове рішення в порядку, передбаченому главою 32 КПК України.
Оскільки касаційна скарга засудженої не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
При повторному зверненні до суду скаржницею має бути підтверджено, що нею не пропущено строк для усунення допущених недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 22 квітня 2020 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржниці.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3