Єдиний унікальний номер 722/1143/20
Номер провадження 1-в/722/153/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2020 року Сокирянський районний суд Чернівецької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
представника СВК №67 ОСОБА_4
та засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-
В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним клопотанням, в якому просив на підставі ст.81 КК України звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та з наведених у ньому підстав просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 та представник ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували щодо клопотання та просили у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, а тому застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не заслуговує.
Голова спостережної комісії при Сокирянській райдержадміністрації Чернівецької області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про проведення судового розгляду без його присутності, вирішення клопотання засудженого ОСОБА_5 покладає на розсуд суду.
Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.
Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03.04.2018 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 05.06.2018 року, ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.186, ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, до покарання у виді 3-х років 1-го місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховується з 29.03.2018 року.
Згідно розпорядження Глибоцького районного суду Чернівецької області вирок суду відносно засудженого ОСОБА_5 набрав законної сили 05.06.2018 року.
Кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 29.04.2021 року.

Пунктом 2 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

У відповідності до ст.12 КК України, ОСОБА_5 засуджений за вчинення умисних злочинів, один з яких є нетяжким злочином (ч.2 ст.185 КК України), а інший тяжким злочином (ч.3 ст.186 КК України).
Враховуючи визначений засудженому початок строку відбування покарання станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув станом на час розгляду клопотання більше двох третин строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного тяжкого злочину.
Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до ч.1 ст.102 КВК України режим у виправних і виховних колоніях це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків тощо.

Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Як вбачається із матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 29.03.2018 року. В державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» засуджений відбуває покарання з 20.11.2019 року.
Згідно матеріалів особової справи та довідки про заохочення і стягнення, складеної начальником дільниці карантину, діагностики в розподілу ОСОБА_7 , під час перебування в слідчому ізоляторі м.Чернівці ОСОБА_5 за порушення вимог режиму в одному випадку притягувався до дисциплінарної відповідальності, дане стягнення погашено у встановленому законом порядку, у двох випадках заохочувався. У січні 2020 року був етапований до лікувального закладу при державній установі «Шепетівська виправна колонія (98)», під час перебування в даній установі стягнень та заохочень не мав. За час відбування покарання в державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» в жодному випадку не заохочувався, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.
Частиною 1 ст.118 КВК України передбачено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати.
Засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості (ч.2 ст.118 КВК України).
Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день (ч.5 ст.118 КВК України).
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №197 від 26.08.2020 року та матеріалів особової справи встановлено, що після розподілу з дільниці карантину, діагностики і розподілу по грудень 2019 року засуджений був працевлаштований різноробочим їдальні, з постановленими завданнями намагався справлятися. Після повернення з ДУ «Шепетівська виправна колонія (98)» відповідно до вимог ч.2 ст.94 КВК України утримується в дільниці карантину, діагностики і розподілу, до оплачуваних робіт тимчасово не залучається.
Із дослідженої характеристики, затвердженої в.о. начальника установи 28.08.2020 року та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 по відношенню до персоналу установи тактовний, у взаємовідносинах із засудженими не конфліктний, дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості, намагається утримувати в чистоті і порядку своє спальне місце та при ліжкову тумбочку, дотримується правил санітарії й особистої гігієни, роботи із самообслуговування та з благоустрою установи виконання покарання виконує, заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, подав заяву на участь у програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт», «Правова освіта», згідно вироку суду вину у скоєному злочині визнав.
Із пояснень в судовому засіданні представника СВК-67 ОСОБА_4 встановлено, що засуджений ОСОБА_5 , після повернення з лікування до виправної колонії, розпочав навчання у навчальному центрі, який функціонує при установі, однак активної участі у даній програмі диференційованого виховного впливу не приймає, відвідує молитовний дім на території установи, однак регулярності такого відвідування не помічається. Враховуючи те, що засуджений відбуває покарання у виправній колонії відносно невеликий термін, позитивних зрушень у його поведінці та ставленні до праці він не вбачає.
Як встановлено із довідки медичної частини №212 від 26.08.2020 року засуджений ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку у лікаря терапевта. В теперішній час стан здоров`я засудженого задовільний.
Як вбачається із довідки №106, виданої бухгалтерією ДП «Сокирянська виправна колонія (№67)», станом на 26.08.2020 року виконавчих листів щодо засудженого ОСОБА_5 в установі на виконанні не перебуває.
Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до виписки з протоколу засідання комісії ДКДІР з оцінки ступеню виправлення засуджених №2 від 17.08.2020 року, засуджений ОСОБА_5 станом на 17.08.2020 року дотримується вимог режиму.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).
З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.
Оцінюючи встановлені в ході судового розгляду клопотання обставини в частині ставлення засудженого до праці, суд вважає не переконливими доводи ОСОБА_5 щодо незалучення до виконання оплачуваних робіт внаслідок тривалої неможливості його етапування з лікувального закладу до виправної колонії, оскільки як встановлено із особистих пояснень засудженого та матеріалів особової справи, останній з дня повернення до установи (12.08.2020 року) і по даний час із заявою про бажання працевлаштуватися до адміністрації колонії не звертався.
Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності та особу засудженого, суд вважає, що як поведінка ОСОБА_5 , так і його відношення до праці протягом всього часу відбування покарання, не були достатньо сумлінними, а тому останній, на думку суду, на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, як «довів своє виправлення».
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.
На підставі ст.81 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1