ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1169/20 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Справа № 643/7612/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 18 травня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001789 від 01.04.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 18 травня 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001789 від 01.04.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.
Відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб з моменту затримання, з 15-35 години 18.05.2020 до 16.07.2020., з визначення застави в сумі 126120,00 (то двадцять шість тисяч сто двадцять), при внесенні якої, ОСОБА_6 вирішено з під варти звільнити та покласти на нього обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Не погодившись із ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 18 травня 2020 року та обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування апеляційних вимог посилався на відсутність підстав для обрання ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу та недоведеність зазначених в клопотанні слідчого ризиків. Зазначив, що підозрюваний не переховувався від слідства, завжди з`являвся на виклики слідчого та не має наміру в подальшому переховуватись. Він має соціальні зв`язки: постійне місце проживання, де мешкає разом з матір`ю і низку хвороб, в тому числі хронічний гепатит, як наслідок необхідність в постійному медикаментозному лікуванні та лікарському нагляді. Враховуючи наведене, вважає, що до підозрюваного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з тримання під вартою.
Сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання. На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 18 травня 2020 року за відсутності сторін, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки вона підтверджена зібраними під час досудового розслідування відомостями, які маються в матеріалах справи і вважав встановленими ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Рішення слідчого судді цілком узгоджується з вимогами, передбаченими п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів , передбачених ч.3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа та заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах. Фактичні обставини справи свідчать про схильність підозрюваного до вчинення злочинів, особливо злочинів проти власності, враховуючи, що він раніше судимий шість разів за корисливі тяжкі злочини, вчинив умисний тяжкий корисливий злочин, за який кримінальним законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, не працює, а тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо доведеності ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження спростовують апеляційні доводи про недоведеність вказаний в клопотанні слідчого ризиків. З огляду на можливе покарання за вчинений підозрюваним злочин, ймовірний ризик переховування від органів досудового розслідування або суду. Також йомвірне знищення або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, в тому числі підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 із вклеєною до цього паспорта фотокарткою ОСОБА_6 . Оскільки підозрюваний вчинив цілий ряд умисних корисливих кримінальних правопорушень, не має постійного джерела доходів, є підстави вважати, що єдиним його джерелом доходу є протиправна діяльність, а саме вчинення кримінальних правопорушень, тому можливий ризик вчинити підозрюваним інше кримінальне правопорушення. Враховуючи, що на даний час не встановлені досудовим розслідуванням, можливі співучасники кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, перебуваючи на волі, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в тому числі шляхом впливу на невстановлений досудовим розслідуванням осіб та впливати на потерпілого, свідків кримінального правопорушення.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінується підозрюваному, а саме того, що вони вчинені проти власності, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, що не виключає можливість підозрюваним вчинити інший злочин проти власності, враховуючи схильність його до злочинів проти власності.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Твердження в апеляційній скарзі адвоката щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання, а також матері, як показника міцних соціальних зв`язків, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки, ця обставина існувала на час вчинення правопорушення і не стала стримуючим фактором для підозрюваного від противоправних дій.

Доводи апеляційної скарги пов`язані з неможливістю підозрюваного перебувати під вартою внаслідок наявності низки хвороб, в тому числі гепатиту, захворювання на яку виключає застосування такого запобіжного заходу, повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи, щодо проведення якої підозрюваний має процесуальне право заявляти клопотання слідчому. Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє процесуальної можливості суд апеляційної інстанції враховувати зазначені доводи, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, колегія суддів погоджується зі слушністю висновків суду першої інстанції щодо існування ризиків, передбачених п.п.1-5 ч. 1 ст. 171 КПК України, оскільки застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ч.2 ст. 376,ст.ст. 392, 404, 405, 407 ч. 3 п.1, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 зашити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 18 травня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді