ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/4876/19 (1-кс/646/376/20) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1415/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: бездіяльність слідчого, прокурора
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
підозрюваного - ОСОБА_6 ,
адвоката - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 червня 2020 року, якою відмовлено в відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора під час здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0001782, № 0002575 та відмовлено у задоволенні клопотань,-
В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 червня 2020 рокувідмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора під час здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0001782, 60002575 та відмову у задоволенні клопотань.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 просить скасувати вказану ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою задовольнити скаргу щодо бездіяльності прокурорів під час досудового розслідування кримінальних проваджень №0001782, 60002575.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 зазначив, що ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.10.2019 зобов`язано уповноважених осіб Основ`янського відділу поліції внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 , однак відомості внесені слідчим та прокурором в ЄРДР №0002575 не мають нічого спільного з заявою ОСОБА_6 . Стверджує, що на клопотання про внесення відомостей до ЄРДР відповідно до заяви про злочин та ухвали слідчого судді від 11.10. 2019 прокурори відповідали, що у витягу зазначені всі необхідні реквізити, передбачені порядком про ведення ЄРДР і не звертали уваги на зміст фабули ЄРДР №0002575, який не відповідав заяві та ухвалі. Крім того, вважає безпідставним твердження слідчого судді про те, що у поданій скарзі заявник не ставив перед судом вимогу про зобов язання розглянути подані клопотання, зі змісту скарги вбачається, що заявник просить надати йому письмові відповіді у строки та порядку, передбаченому ст. 220 КПК України, тобто розглянути його клопотання від 24.12.2019 і 11.01.2020.

В судове засідання апеляційного суду прокурор будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги, не з`явився, причин неявки суду не повідомив.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 червня 2020 року за відсутністю прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення заявника підозрюваного та його захисника ОСОБА_7 , колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши ухвалу, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, 20.01.2020 адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова зі скаргою, в якій просив внести відомості до фабули ЄРДР у кримінальному провадженні №0002575, відповідно до ухвали слідчого судді від 11.10.2019, тобто виконати вказане рішення. Надати витяг із зміненою фабулою ЄРДР №0002575 на адресу заявника в строк, передбачений ст. 220 КПК України. Провести слідчі та процесуальні дії, про які заявляла сторона захисту у своїх клопотаннях від 25.11.2019 та 11.01.2020, у кримінальних провадженнях №0001782 та №0002575. Долучити отримані матеріали до кримінальних проваджень №0001782 та №0002575. Надати письмові відповіді заявнику у строки та порядку, передбаченому ст. 220 КПК України.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 , слідчий суддя мотивував таке рішення тим, що зі змісту скарги вбачається, що заявник звернувся до суду з вимогами, що не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено КПК України. Крім того, постанови про відмову в задоволенні клопотань від 24.12.2019 та 11.01.2020 відсутні.

Судова колегія погоджується з таким висновком слідчого судді з наступних підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Згідно з ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Дане положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Конкретні випадки подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст.303 КПК України. Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним. З огляду на це, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь - яку бездіяльність, рішення чи дії слідчого прокурора, а лише перелік яких та строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Фактично зміст скарги містить доводи з посиланням на п.7 ч.1 ст. 303 КПК України щодо оскарження рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником, а також на п.1 ч.1 ст. 303 КПК України щодо бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання зави чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Висновки суду першої інстанції щодо посилання на п.7 ч.1 ст. 303 КПК України, колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки скаржником не наведено відомостей про наявність будь-якого рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотань.

Стосовно посилань на п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, з доводів скарги вбачається, що слідчим внесено відомості в ЄРДР, але скаржник не погоджується з кваліфікацією дій та фактичних обставин, які стали підставою для внесення відомостей в ЄРДР.

Вказане свідчить про відсутність підстав для звернення зі скаргою саме за п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, тобто внаслідок бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

При цьому захиснику належить роз`яснити, що подолання подібної процесуальної ситуації можливо шляхом подання нової заяви з чіткою вказівкою дати вчинення злочину та фактичних обставин щодо можливої кваліфікації, для їх внесення в ЄРДР, в порядку ч.1 ст. 214 КПК України.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права с принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judiсаtа, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У рішенні у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якою є право доступу до суду (рішення у справі Gоldеr v. The United Kingdom від 21 лютого 1975 року, серія А №18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 законним і обґрунтованим. Відповідно, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 ч.3 п.1, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 червня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -