У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000116 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2019 року, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка, Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, працюючого вантажником в ФГ «Бджілка», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_7
захисник ОСОБА_9

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник потерпілої просить ухвалу суду скасувати. Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Короткий зміст заперечень на апеляційну скаргу

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду кримінальне провадження №0000116 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України закрито. Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України з передачею його на поруки трудовому колективу Фермерського господарства «Бджілка» за умови, що він протягом року з дня передачі його на поруки виправдає довіру трудового колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадський порядок.
Роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до ч.2 ст. 47 КК України у разі порушення ним умов передачі на поруки він буде притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин.
Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляд. Повернуто ОСОБА_5 сплачений нею при зверненні до суду з цивільним позовом судовий збір згідно з квитанцією №13254798 від 13.05.2019 року в розмірі 1950 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) гривень. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник потерпілої вказує, що обвинувачений не надавав кошти на лікування потерпілої ОСОБА_5 , а вона сама купувала ліки. Після нагадування останньої, кошти в розмірі 4500грн. надала мати обвинуваченого. З чого, апелянт робить висновок, що обвинувачений не бажав добровільно відшкодувати завдані потерпілій збитки, що підтверджується також запереченнями на позовну заяву потерпілої.
Зауважує, що залишилися не допитаними бармен, в барі якого в ніч з 10 на 11 березня 2018 року «відпочивав» обвинувачений та потерпілі.
Вважає, що суд хибно трактував норми матеріального права та обґрунтування про щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 , та про те, що потерпіла має право на відшкодування від страховика в той час коли цивільний кодекс чітко визначає відповідача особу, яка завдала шкоду, джерелом підвищеної небезпеки. Звертає увагу на те, що суд не перевірив інформацію щодо ФГ «Бджілка», а саме щодо невідповідності протоколу делегованих працівників, та те, що там працює лише один працівник.

Узагальнені доводи заперечення на апеляційну скаргу

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор вважає, що судом належним чином оцінено встановлені під час судового розгляду кримінального провадження обставини та обґрунтовано прийнято рішення про наявність щирого каяття, як однієї з підстав для застосування положень ст. 47 КК України.

Вказує, що під час судового розгляду були досліджені всі надані стороною обвинувачення письмові докази. Під час допиту обвинуваченого та потерпілої з`ясовувалися всі обставини кримінального правопорушення.
Вважає, що доводи апелянта про наявність підстав для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, які визначені п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є безпідставними, оскільки порушень, які їх утворюють та визначені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 410, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 413 КПК України, судом допущено не було.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 11 березня 2018 року близько 01.00 год. водій ОСОБА_7 керуючи технічно справним автомобілем марки «Geely CK-2», номерний знак НОМЕР_1 , у салоні якого перебували пасажири ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , у темний час доби, при нормальній оглядовості, рухався по автодорозі сполученням с. Михайлівка с. Новофедорівка Казанківського району Миколаївської області в умовах ожеледиці зі швидкістю близько 70 км/годину зі сторони с. Новофедорівка в напрямку с. Михайлівка Казанківського району Миколаївської області.
Під час руху в напрямку знаку «Вас вітає Новофедорівська сільська рада» водій ОСОБА_7 , грубо порушуючи вимоги пп. 2.3.б, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність в даній дорожній обстановці, не обрав безпечну швидкість руху керованого транспортного засобу в умовах вказаної дорожньої ситуації, рухаючись проїзною частиною в умовах ожеледиці, своєчасно не знизив швидкість свого руху до безпечної в умовах вказаної дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, в результаті чого втратив керування над автомобілем та допустив його з`їзд з проїзної частини на узбіччя праворуч з подальшим виїздом в кювет та контактуванням передньою центральною та задньою правою частинами автомобіля з деревом.
В результаті зіткнення пасажир автомобіля ОСОБА_10 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді травматичного вивиху правого плеча, перелому великого бугорка правого плеча зі зміщенням, а пасажир ОСОБА_5 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді неускладненого уламкового перелому тіла 1, 3 грудних хребців, компресійно-уламкового перелому тіла 2 грудного хребця, перелому поперечного відростку 7 шийного хребця справа.
Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2019 року кримінальне провадження №0000116 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України закрито. Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України з передачею його на поруки трудовому колективу Фермерського господарства «Бджілка» за умови, що він протягом року з дня передачі його на поруки виправдає довіру трудового колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадський порядок.
При прийнятті вищезазначеного рішення, суд вказав, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, є не судимим, щиро покаявся у вчиненому, працює в ФГ «Бджілка», колективом якого заявлено клопотання про передачу обвинуваченого на поруки, вважав доцільним кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 закрити, звільнивши останнього від кримінальної за ст. 47 КК України з передачею його на поруки трудовому колективу ФГ «Бджілка».

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді про зміст оскаржуваної ухвали, думку обвинуваченого, його захисника які вважали ухвалу законною та обґрунтованою, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги представника потерпілої, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Згідно положень ч. 1 ст. 47 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності регулюються розділом IX Кримінального кодексу України, а також постановою Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності».

Відповідно до роз`яснень п. 5 зазначеної постанови ВСУ звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України можливе лише за клопотанням колективу підприємства, установи чи організації, членом якого є особа, про передачу її на поруки за умови, що вона вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Підставою для такого звільнення є щире розкаяння особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку.

За наявності зазначених вище обставин суд вправі звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки трудовому колективу.

Виходячи з наведених положень закону, питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки є правом, а не обов`язком суду і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї передбачених законом України про кримінальну відповідальність заходів примусу.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості, є не судимим, щиро покаявся у вчиненому, одна з потерпілих ОСОБА_10 заявила про відсутність матеріальних вимог до обвинуваченого, щодо вжиття заходів обвинуваченим до відшкодування завданої шкоди потерпілій ОСОБА_5 , згідно показань останньої в суді першої інстанції, обвинувачений купував для неї ліки та перераховував кошти на її банківську картку.

Згідно матеріалів кримінального провадження, голова ФГ «Бджілка», де працює вантажником обвинувачений ОСОБА_7 , звернувся з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки трудовому колективу ФГ «Бджілка», оформленим належним чином та протоколом загальних зборів трудового колективу. Колектив зобов`язується здійснювати заходи виховного характеру, спрямовані на недопущення вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 нових злочинів, його перевиховання й виправлення шляхом залучення до активної роботи організації, проведення заходів з підвищення кваліфікації, участь у громадських рухах та профілактичної роботи.

При цьому протокол зборів та клопотання трудового колективу містять усі необхідні реквізити, а їх зміст відповідає вимогам ст. 47 КК України.

Жодних застережень щодо застосування положення передбаченого ст. 47 КК України судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про відсутність щирого каяття з боку обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину є неспроможними, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 , будучи допитаним під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, повністю визнав себе винним у скоєному злочині, щиро розкаявся у вчиненому, про що свідчить визнання ним своєї вини протягом досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, його негативна оцінка вчиненого ним злочину, засудив свої дії та пообіцяв не вчиняти надалі будь-яких протиправних дій, частково відшкодував шкоду потерпілій ОСОБА_5 .

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно лише часткового відшкодування шкоди потерпілій, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на ту обставину, що у кримінальному провадженні не ухвалювався обвинувальний вирок, а тому суд першої інстанції обґрунтовано, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України, залишив без розгляду цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , роз`яснивши потерпілій право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Інші посилання апелянта також не можуть бути взяті до уваги, є необґрунтованими та спростовуються наданими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження повною мірою врахував обставини, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із передачею на поруки трудовому колективу.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали безумовні підстави для скасування судового рішення щодо ОСОБА_7 не встановлено.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2019 року, якою кримінальне провадження №0000116 за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України закрито, звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України з передачею його на поруки трудовому колективу Фермерського господарства «Бджілка» - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: