Провадження № 11-кп/4820/157/21
Справа № 678/1324/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.122 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000296 від 16 серпня 2018 року, за спільною апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2020 року,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суслівці Летичівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працює, розлученого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не має судимості:
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2(два) роки.
На підставі ст.76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
За вироком місцевого суду, 15 серпня 2018 року, близько 23 год 00 хв ОСОБА_7 , перебуваючи біля металевого павільйону ринку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », по вул. Богдана Хмельницького у смт Летичів Летичівського району Хмельницької області, підійшов до ОСОБА_9 та на ґрунті неприязних відносин умисно завдав один удар кулаком правої руки у передню частину грудної клітки, після чого завдав відразу ще щонайменше п`ять ударів кулаками обох рук по обличчю потерпілого, від яких ОСОБА_9 присів. Потім ОСОБА_7 , підійшовши до потерпілого, за допомогою правої ноги завдав два удари в область грудей потерпілого, після чого підійшов ззаду, схопив останнього за плечі, протягнув його по землі за приміщення павільйону, де за допомогою коліна ноги притиснув потерпілого в області грудної клітини до землі та кулаками рук завдав в область голови останнього щонайменше 10 ударів.
Унаслідок дій ОСОБА_7 потерпілому заподіяні тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу лобної ділянки по середині, субкон`юктивального крововиливу лівого ока, осаджень шкіри лобної ділянки голови по середині, тильної поверхні лівої кисті, задньої поверхні лівого ліктьового суглобу, поперекової ділянки зліва, задньої поверхні правого ліктьового суглобу, зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу, передньої поверхні правого колінного суглобу, струсу головного мозку, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді осаджень шкіри задньої поверхні грудної клітки, переломи 2,3,4,5,6,7 ребер по середньо-ключичній лінії зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я.
Зазначеними вище умисними діями, які виразились в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України.

В спілmній апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 просили скасувати вирок Деражнянського районного суду від 20 жовтня 2020 року та закрити кримінальне провадження.
Уважали, що вирок суду є необгрунтованим та ухвалений з істотними порушеннями кримінального процесуального закону.

Зазначали, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Стверджували, що суд першої інстанції необгрунтовано не врахував показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .

Також уважали, що місцевим судом необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотань сторони захисту про визнання доказів недопустимими.
Стверджували, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
У запереченні на спільну апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_9 просив вирок Деражнянського районного суду від 20 жовтня 2020 року, щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.
Уважав, що вирок Деражнянського районного суду від 20 жовтня 2020 року є законним та обґрунтованим, прийнятий з урахуванням всіх обставин справи, а також з урахуванням того, що суд безпосередньо дослідив надані обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_8 докази та розглянув подані стороною захисту клопотання.
Звертав увагу суду на те, що дане кримінальне провадження розглядалося в суді першої інстанції майже два роки. При цьому обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 були присутні на всіх судових засіданнях, більшість з яких відкладалася судом після задоволення поданих адвокатом та обвинуваченим клопотань, що по суті були однаковими та спрямовані не на розгляд справи по суті і для з`ясування всіх обставин справи, а виключно для затягування судового розгляду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з узагальненим викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги; потерпілого ОСОБА_9 який заперечив проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Згідно з ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 України відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованим, підтверджений сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та детально викладених у вироку доказів, яким судом дана належна оцінка.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні злочину заперечив. Показав, що 15 серпня 2018 року близько 23 год прибув, щоб змінити свою матір за місцем роботи на рибний ринок, що у смт Летичів Хмельницької області. Коли розвантажував товар, помітив у павільйоні ОСОБА_9 , який також здійснював продаж риби у сусідньому кіоску. Після цього обслуговував покупців, зокрема, хлопця на ім`я « ОСОБА_13 ». Тоді ж почув звуки, які були схожі на удари об зовнішні металеві стіни приміщення павільйону. Через короткий проміжок часу вийшов до порогу, що перед входом у приміщення павільйону, де побачив як під його стіною сидить чоловік, який намагався піднятися. Узявши його за лікоть руки, зрозумів, що це ОСОБА_9 . У той момент з павільйону вибігли ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які почали кричати та звинувачувати його в побитті ОСОБА_9 .

Зауважив, що із ОСОБА_14 знайомий тривалий час та неприязнь у їхніх відносинах відсутня.

Водночас, більше п`яти років назад брав участь як понятий у слідчий діях, проведених в рамках кримінального провадження, де потерпілою була ОСОБА_15 , яка є матір`ю потерпілого. Після цього останні припинили з ним вітатися, а ОСОБА_15 висловлювала на його адресу погрози, у зв`язку з чим уважає, що це було підставами для його обмовлення у вчиненні протиправних дій.

Також підтвердив, що того ж вечора до нього з ринку зателефонувала його мати та повідомила про конфлікт, який відбувся у неї з ОСОБА_9 та ОСОБА_15 .

Суд не взяв до уваги такі його показання та спростував сукупністю досліджених доказів.
Так, у судовому засіданні місцевого суду потерпілий ОСОБА_9 вказав, що у вечірній час 15.08.2018 року між матір`ю ОСОБА_7 та ним і з ОСОБА_15 виник конфлікт з приводу їхньої роботи на одному ринку, в ході якого мати обвинуваченого висловлювалась нецензурною лайкою та погрожувала йому побиттям сином-обвинуваченим у справі, який мав приїхати на нічну зміну.

Близько 23 години того ж дня він вийшов з павільйону, прямував до свого автомобіля, який був припаркований поруч із автомобілем ОСОБА_7 . Помітив як до нього з лівого боку підійшов останній та без жодних пояснень, правою рукою взяв його за одяг та лівою рукою завдав один удар в грудну клітину, а потім двома руками декілька ударів по голові, від яких присів. Після цього ОСОБА_7 ногою завдав йому два-три удари в груди, від яких він упав спиною на землю.

Після цього обвинувачений затягнув його за приміщення павільйону, де він намагався піднятися, проте останній своїм тілом впав на нього та утримуючи коліном ноги, яке було притиснуте до грудної клітини, продовжував завдавати удари рукою в область голови (обличчя, лобної ділянки). Чув як підійшла мати, яка кричала, коли ОСОБА_7 завдавав йому удари, потім також чув голос ОСОБА_14 , проте на якийсь час втратив контроль над реальністю.

Лежачи на спині, відчув гострий біль в грудній клітині, що заважав піднятися. Одразу про подію повідомив у поліцію та після цього звернувся за медичною допомогою до Летичівської ЦРЛ. В ході медичних обстежень у нього було діагностовано переломи шести ребер. Крім того, після побиття, відчував сильний головний біль, що призводив до втрати свідомості. Зауважував, що за півроку до вказаної події обвинувачений погрожував йому побиттям, що пов`язує із конкуренцією, яка існує на ринку.

Окрім показань потерпілого, заподіяння обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості об`єктивно підтверджено такими доказами.
Свідок ОСОБА_15 в місцевому суді підтвердила, що 15.08.2018 року після 22 години спільно із сином ОСОБА_9 перебувала за місцем роботи на рибному ринку у смт Летичеві. Почула глухі удари об металеву стіну павільйону, вибігла на вулицю, побачила як ОСОБА_9 лежить спиною на землі, головою до зовнішньої тильної сторони павільйону, а ОСОБА_7 у напівлежачому стані на ньому завдає удари руками в голову та груди потерпілого. Підійшовши до них ближче, почала кричати та запитувати причини такої поведінки, на що ОСОБА_7 вказав, що потерпілий ображав його матір, після чого припинив побиття, повернувся на ринок. Зазначила, що в момент конфлікту поруч, крім неї нікого не було, а ОСОБА_14 стояв неподалік і міг спостерігати за подіями. Зауважувала, що мати ОСОБА_7 неодноразово погрожувала їм і такі образи мали місце також того дня, коли відбувався конфлікт між обвинуваченим та потерпілим, що пов`язує із релігійними поглядами своєї сім`ї.
Свідок ОСОБА_14 у суді першої інстанції підтвердив, що в нічний час 15 серпня 2018 року прибув на рибний ринок у смт Летичів, де займається підприємницькою діяльністю. Перебуваючи всередині приміщення павільйону, почув сильні удари, які доносились від металевої стіни павільйону. У зв`язку з цим вийшов на вулицю, де побачив як ОСОБА_7 завдавав удари ОСОБА_9 . Тоді ж на місці події вже була ОСОБА_15 , яка кричала та відтягувала ОСОБА_7 , намагаючись припинити конфлікт. Після того, як ОСОБА_7 припинив протиправні дії та відійшов, продовжував висловлювати погрози та нецензурну лайку на адресу потерпілого. Про дану подію телефонним зв`язком він повідомив поліцію. Після бійки на обличчі ОСОБА_9 спостерігав тілесні ушкодження у виді гематоми ока, крові та саден на обличчі.
Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні першої інстанції показала, що також 15 серпня 2018 року у нічний час перебувала на своєму робочому місці на рибному ринку у смт Летичів. Почула глухі звуки, схожі на удари об металеву конструкцію приміщення павільйону. У той час у павільйоні були відсутні продавці ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , який уже також прибув на роботу. Перебуваючи в приміщенні павільйону, після глухих звуків, бачила біля порогу силует людини схожої на ОСОБА_7 , який рухався. Після того бачила ОСОБА_7 , який перебував в шоковому стані, а ОСОБА_15 на його адресу висловлювала погрози через побиття ним її сина.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні місцевого суду показала як тієї ночі прибула на ринок «Дари природи» у смт Летичів, у дверях у павільйон зустріла ОСОБА_9 , який виходив з приміщення без видимих тілесних ушкоджень. Близько 23 години почула гуркіт біля бокової металевої стіни павільйону, який доносився неодноразово. Коли повернулася, то біля порогу в приміщення побачила ОСОБА_7 , який повідомив їй про п`яного чоловіка, проте вона не виходила і не спостерігала події, які відбувалися.
Окрім цього, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину підтверджується об`єктивними доказами.
Так, згідно рапорту зареєстрованого оперативним черговим ОСОБА_18 в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події 15.08.2018р. за №2203, того ж дня о 23 год 14 хв на службу «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_19 про те, що 15.08.2018 року о 23.14 год. на рибному ринку смт Летичів Хмельницької області відомий спричинив тілесні ушкодження особі чоловічої статті. Виїздом на місце встановлено, що конфлікт відбувся між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .
Заявою ОСОБА_9 від 15.08.2018 року, згідно якої останній вказував на спричинені йому тілесні ушкодження ОСОБА_7 з проханням притягнути останнього до кримінальної відповідальності.
Відповідно до висновку експерта №93 від 30.08.2018 року за наслідками проведення судово-медичної експертизи в ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу лобної ділянки, субкон`юктивального крововиливу лівого ока; осаджень шкіри лобної ділянки голови, тильної поверхні лівої кисті, задньої поверхні лівого ліктьового суглобу, задньої поверхні грудної клітки, поперекової ділянки зліва, задньої поверхні правого ліктьового суглобу, зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу, передньої поверхні правого колінного суглобу, струсу головного мозку, переломів 2,3,4,5,6,7 ребер по середньо ключичній лінії зліва, що могли утворитися від травмуючої дії тупих твердих предметів, не виключено в строк вказаний в ухвалі слідчого судді та відносяться до категорії тілесних ушкоджень:
- легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки (осадження шкіри тильної поверхні лівої кисті, задньої поверхні лівого ліктьового суглобу, поперекової ділянки зліва, задньої поверхні правого ліктьового суглобу, зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу, передньої поверхні правого колінного суглобу);
- легкого ступеня тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров`я (не більше 21 доби) (підшкірний крововилив лобної ділянки, субкон`юктивальний крововилив лівого ока, осадження шкіри лобної ділянки голови, струс головного мозку);
- тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби) (осадження шкіри задньої поверхні грудної клітки, переломи 2,3,4,5,6,7 ребер по середньо ключичній лінії зліва.
Відомостями слідчого експерименту з участю ОСОБА_9 від 12.10.2018 року та відеозапису вказаної слідчої дії, який було оглянуто в судовому засіданні, в ході якого останній розповів та показав як та за яких обставин ОСОБА_7 заподіяв йому тілесні ушкодження.
Згідно додаткового висновку експерта №103, проведеного за наслідками судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , можливість утворення, виявлених на тілі потерпілого тілесних ушкоджень в строк та за обставин зазначених останнім у слідчому експерименті від 12.10.2018 року не виключається.
Так, указані висновки судово-медичних експертиз експерт ОСОБА_20 підтримав в судовому засіданні місцевого суду. При цьому, пояснив, що потерпілим ОСОБА_9 для проведення експертизи були надані медичні документи, описані у вказаних висновках.
Під час проведення додаткової експертизи безпосередньо досліджувався відеозапис слідчого експерименту з участю потерпілого. В ході огляду слідчого експерименту з потерпілим, експерт детально роз`яснив про механізм нанесення останньому тілесних ушкоджень. Так, тілесні ушкодження у виді: підшкірного крововиливу лобної ділянки, субкон`юктивальний крововилив лівого ока, осадження шкіри лобної ділянки голови, струс головного мозку могли утворитися від неодноразової дії ударів кулаками рук в область голови; осадження шкіри тильної поверхні лівої кисті внаслідок перебування потерпілого в лежачому положенні та захисті лівою рукою;осадження задньої поверхні лівого ліктьового суглобу, задньої поверхні грудної клітини, поперекової ділянки зліва, задньої поверхні правого ліктьового суглобу, зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу внаслідок поштовху при падінні потерпілого назад, волочінні, при боротьбі коли останній лежав; осадження шкіри передньої поверхні правого колінного суглобу від присідання потерпілого на означене коліно; переломи 2,3,4,5,6,7 ребер як при двох (не виключено одному) ударах ногою в область грудної клітини, так і натисканням коліном в область грудної клітини.
Оскільки представлена медична документація не містила індивідуальні морфологічні особливості тілесних ушкоджень, строк давності останніх встановити неможливо, проте їх утворення за обставин, указаних потерпілим, не виключалося.
Зауважив, що тілесні ушкодження у виді переломів ребер були покладені в основу висновку, враховуючи результати комп`ютерної томограми органів грудної клітини Хмельницького облонкодиспансеру, оскільки даний вид дослідження являється найбільш точним для діагностування такого роду травм. При цьому експерт виключив отримання описаних вище тілесних ушкоджень потерпілим 15.07.2018 року, як це зазначено лікарем неврологом у медичній карті амбулаторного хворого Летичівського ЦПМСД №03/3079 на ім`я ОСОБА_9 , бо вважав таке технічною опискою.
Будь-яких доказів, які б давали суду підстави сумніватись у правдивості показань потерпілої, свідків чи достовірності висновків експерта, обвинувачений та його захисник не надали. Не здобуто таких і апеляційним судом.

Ретельно проаналізувавши докази, зокрема показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, висновки судово-медичної експертизи, суд першої інстанції дав їм належну оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Відтак, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.122 КК України.
Таким чином, місцевий суд аргументовано вважав, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 про непричетність до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 надані з метою захисту та є намаганням ОСОБА_7 уникнути кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.
Колегія суддів уважає, що місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що посилання захисника на ту обставину, що відеозаписи, які здійснювалися відеокамерою і фіксувалися на карту пам`яті «Kingston» 16Gb, яка являється оригінальним примірником технічного носія, не є переконливими.
Крім того, клопотання сторони захисту щодо визнання недопустимими доказів, у виді додатку до протоколу слідчого експерименту диску з відеозаписом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 з підстав ненадання доступу до такого після завершення досудового розслідування, також є надуманими.
Приписи статті 290 КПК України зобов`язують прокурора або ж слідчого за його дорученням надати доступ до матеріалів досудового розслідування, що і було зроблено. Будь-яких клопотань зі сторони ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 щодо ненадання або ж часткового ненадання матеріалів для ознайомлення заявлено не було, що підтверджується протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Ураховуючи, що судово-медична експертиза проводилася кваліфікованим експертом, у розпорядженні якого перебували медичні документи, а в подальшому відеозапис слідчого експерименту, підстав піддавати підсумки експертиз сумнівам немає.
Тому визнання доказів недопустимими, зокрема, слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 та відеозапис до вказаної слідчої дії, не є обґрунтованим.
Також, у судовому засіданні суду першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .
Так, свідок ОСОБА_10 показав як у темну пору доби 15.08.2018 року спільно із ОСОБА_21 під`їхали до ринку «Дари природи». Припаркувавши свій автомобіль поблизу крайньої лівої сторони приміщення, що біля першого входу у ринок, вийшов з автомобіля, а ОСОБА_21 залишився перебувати в автомобілі, на передньому сидінні на місці пасажира. Під час купівлі товару у ОСОБА_7 чув чоловічі голоси та звуки ударів по металевій стіні павільйону. Коли сів в автомобіль, то спостерігав як невідомий чоловік сидів біля стіни павільйону, а ОСОБА_7 , взявши його за плече намагався підняти, але не зміг і повернувся в приміщення ринку. Також пояснив, що після цього до невідомого чоловіка підходили чоловік з жінкою.
Воднораз, допитаний судом свідок ОСОБА_21 показав, що приїхавши до рибного ринку, ОСОБА_10 зупинився навпроти других дверей приміщення павільйону. Перебуваючи весь час в автомобілі, не спостерігав жодних конфліктів поблизу павільйону, при цьому вказував на темну пору доби та відсутність належного освітлення поблизу означеного приміщення. При цьому бачив як з приміщення виходив ОСОБА_7 та за 1-2 хв. повертався назад у павільйон. Зі слів ОСОБА_10 стало відомо, що відбулася сварка, але між ким невідомо.
Згідно показань свідка ОСОБА_22 останній підтвердив, як у період часу з 23год по 00год. 15.08.2018 р. приїхав до ринку «Дари природи». До нього підійшов ОСОБА_9 та попросив зупинитися в іншому місці, оскільки автомобіль заважав проїзду транспортного засобу останнього. При цьому зауважив, що на ОСОБА_9 були відсутні видимі тілесні ушкодження.
При цьому місцевим судом ураховано, що свідок ОСОБА_10 тривалий час перебуває у приязних відносинах із обвинуваченим та саме на його прохання пригадав події, які мали місце в нічний час 15.08.2018 року на ринку «Дари природи». Тому такий свідок може бути зацікавленим у вирішенні справи на користь обвинуваченого. Крім того, показання цього свідка суттєво різняться із показаннями свідка ОСОБА_21 , з яким вони разом приїхали на ринок та який весь час перебував в автомобілі і при цьому не чув ударів та не бачив ніяких конфліктних ситуацій, людей поблизу приміщення ринку.
Крім того, показання вищевказаного свідка спростовуються іншими належними та допустимими доказами, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_23 ( вказували на перебування ОСОБА_7 в момент стуків по тильній стороні приміщення за його межами).
Показання свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 жодним чином не спростовують установлених судом обставин справи, оскільки останні не були очевидцями подій, а тому не змогли ні заперечити, ні підтвердити факт нанесення ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.
Водночас, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції підставно не взято до уваги показання свідка ОСОБА_14 у частині способу та механізму нанесення ОСОБА_7 ударів в область грудної клітини потерпілого.
Так, свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні суду першої інстанції показав, як ОСОБА_7 , тримаючи однією рукою за шию потерпілого ОСОБА_9 , за допомогою іншої руки наніс приблизно п`ять ударів в праву частину грудної клітини останнього.
Такі свідчення ОСОБА_14 суперечать пред`явленому обвинуваченню та решті здобутих доказів у справі, зокрема, не узгоджуються із послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_15 .
Крім того, в ході досудового розслідування, свідок ОСОБА_14 брав участь у слідчому експерименті та демонстрував як ОСОБА_7 завдавав потерпілому близько п`яти ударів кулаком руки в область грудної клітини зі зміщенням в лівий бік.
За наслідками проведення слідчого експерименту з участю вказаного свідка була проведена додаткова судово-медична експертиза (висновок №103), згідно якої експерт не виключав можливість утворення виявлених на тілі ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у строк та за обставин, зазначених свідком в слідчому експерименті.
Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_20 пояснив, що враховуючи характер та механізм нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень, як пояснює означений свідок в ході слідчого експерименту, може мати наслідком переломи 2,3,4,5,6,7 ребер потерпілого. Але нанесення такої кількості ударів, за обставин зазначених свідком в судовому засіданні, а саме в область правої частини грудної клітини, виключає утворення означених переломів ребер та інших тілесних ушкоджень, які були виявлені у ОСОБА_9 .
Ураховуючи наведене, доводи спільної апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 не заслуговують на увагу та є необґрунтованими.
Так, щодо доказів, що підтверджували б отримання потерпілим тілесних ушкоджень за інших обставин, не здобуто та стороною захисту не надано.
До того ж як із показань потерпілого, свідків, а також із заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15 серпня 2018 року, потерпілий ОСОБА_9 відразу ж після побиття повідомив працівників поліції про спричинення саме ОСОБА_7 йому тілесних ушкоджень та звернувся за отриманням медичної допомоги до Летичівської ЦРЛ.
Будь-яких доказів того, що потерпілий та свідки обмовили ОСОБА_7 не встановлено, при цьому посилання обвинуваченого про неприязні стосунки із свідком ОСОБА_15 не заслуговують на увагу.
Більше того, як обвинуваченим, так і потерпілим та свідком ОСОБА_15 підтверджено, що того дня дійсно мав місце конфлікт між матір`ю обвинуваченого, потерпілим та свідком ОСОБА_15 .
Указана обставина вказує про наявність мотиву у обвинуваченого ОСОБА_7 для вчинення протиправних дій.
Окрім зазначеного, спростовані доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про недопустимість доказів, а саме незаконність проведення слідчого експерименту та участь в ньому іншої особи, то на думку колегії суддів апеляційного суду, місцевий суд у вироку надав цим доводам вичерпну і перконливу оцінку.
Колегія суддів звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник не надали доказів чи відомостей того, що під час проведення слідчого експерименту саме спеціаліст ОСОБА_24 брав участь в іншій слідчій дії або перебував в іншому місці. Отже, такі твердження нічим не підтверджені.
Згідно з вимогами ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання за вчинений злочин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України, з висновками якого погоджується й апеляційний суд, урахував тяжкість вчиненого ним злочину, особу винного.
Обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Інформація, яка б негативно характеризувала обвинуваченого за місцем його реєстрації або проживання відсутня, останній має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_25 , 2008 р.н. та ОСОБА_26 , 2011 р.н., на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався.
Згідно досудової доповіді Летичівського РС філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення оцінено як середній, з урахуванням особи обвинуваченого, його способу життя, орган пробації вбачає високу можливість виправлення ОСОБА_7 без позбавлення його волі.
При цьому, врахувавши думку потерпілого, який наполягав на суворій мірі покарання для обвинуваченого, особу винного, який не розкаявся та не проявив жалю до наслідків вчиненого ним злочину, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доцільність призначення покарання ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі, в межах санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України.
Тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, ураховуючи тяжкість злочину, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції його від суспільства із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України і звільнення від відбування основного покарання з випробовуванням та встановленням іспитового строку.
Саме таке покарання, на переконання колегії суддів апеляційного суду, буде необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження вчинення злочинів як самим обвинуваченим так і іншими особами.
За таких обставин підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а спільну апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4