Справа № 951/111/21
Справа № 1-кп/951/52/2021
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року Козівський районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова матеріали кримінального провадження за №0000004 від 05 січня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Плавуча, Козівського району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, учасника бойових дій, з професійно-технічною освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У період часу з 27 жовтня 2020 року по 11 грудня 2020 року ОСОБА_4 , перебуваючи по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , де він без реєстрації проживає спільно із своєю співмешканкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , що як наслідок призвело до її психологічних страждань та погіршення якості життя.

Так, 27 жовтня 2020 року близько о 12 години 40 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем спільного проживання в домогосподарстві потерпілої ОСОБА_5 , що за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи, що завдає психологічних страждань, вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою вчинив сімейний скандал в ході якого, висловлювався нецензурними словами в адресу останньої, погрожував фізичною розправою, чинив психологічний тиск, але реальних дій не вчиняв.

Надалі продовжуючи свої умисні протиправні дії спрямовані на вчинення домашнього насильства, 29 жовтня 2020 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , психологічне насильство, яке проявились у тому, що ОСОБА_4 , висловлювався в адресу ОСОБА_5 , нецензурними словами, словесно погрожував їй фізичною розправою та наносив удари кулаками по віконних шибах її житлового будинку, але реальних дій не вчиняв, внаслідок чого ОСОБА_5 , було спричинено психологічні страждання.

Окрім цього, 11 листопада 2020 року близько 10 години 00 хвилин перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи, що завдає психологічних страждань, знову вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , в ході якою вчинив сімейний скандал, висловлюючись нецензурними словами в адресу останньої, погрожуючи їй при цьому фізичною розправою, внаслідок чого вчинив психологічний тиск щодо останньої, без реальних дій.

За вказаними фактами постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2020 року у справі №3/951/672/2020 справи №951/975/20, №951/976/20 та №951/977/20, ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10-ти (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.

Незважаючи на те, що Козівським районним судом Тернопільської області на ОСОБА_4 за неодноразові адміністративні правопорушення, було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, останній на шлях виправлення не став, а 11 грудня 2020 року близько 21 години 00 хвилин діючи умисно та усвідомлюючи, що своїми діями завдає психологічних страждань своїй співмешканці ОСОБА_5 , він повторно вчинив домашнє насильство по відношенню до останньої в ході якого висловлювався в її адресу образливою лайкою з нецензурними словами, погрожуючи при цьому їй фізичною розправою, без вчинення реальних дій, внаслідок чого ОСОБА_5 , зазнала психологічних страждань.

За вказаним фактом, постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 04 січня 2021 року у справі № 3/951/25/2021 (951/1/21) ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20-ти (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

Незважаючи на те, що Козівським районним судом Тернопільської області на ОСОБА_4 , неодноразово накладались адміністративні стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, останній на шлях виправлення не став, та повторно вчинив домашнє насильство щодо ОСОБА_5 ..

Зокрема, 04 січня 2021 року ОСОБА_5 , повторно звернулась з письмовою заявою в Козівське відділення поліції Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області з приводу того, що її співмешканець ОСОБА_4 , 03 січня 2021 року близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи за місцем їх спільного проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, повторно вчинив відносно неї психологічне насильство, яке проявились у тому, що ОСОБА_4 , висловлювався у її сторону нецензурними словами, словесно принижував та погрожував фізичною розправою.

Відомості за вказаним фактом 05 січня 2021 року внесено до ЄРДР за №0000004 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Вказаними неодноразовими та систематичними діями впродовж тривалого часу, ОСОБА_4 заподіяв своїй співмешканці ОСОБА_5 систематичних психологічних страждань, що виразилось в погіршенні якості її життя.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства що виразилось в погіршенні якості життя його співмешканки.

У підготовчому судовому засіданні прокурором, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні за № 0000004, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2021 року, оголошено угоду про примирення, укладену 02 лютого 2021 року в смт. Козова між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 126-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України - 160 годин громадських робіт.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки їх невиконання, які роз`яснені потерпілій ОСОБА_5 та обвинуваченому ОСОБА_4 .

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні показала, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.

Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинено нетяжкий злочин, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства що виразилось в погіршенні якості життя його співмешканки, а тому його дії кваліфікує за ст. 126-1 КК України.

Також, судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи викладене, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди про примирення, думку потерпілої, пояснення ОСОБА_4 , вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в ОСОБА_4 , що він розуміє викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України обставини, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Дослідженням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він за місцем проживання характеризується посередньо, є учасником бойових дій, раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне ухвалити вирок, яким затвердити угоду про примирення від 02.02.2021 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов по цьому кримінальному провадженню не заявлявся.

Судові витрати по кримінальному провадженню за проведення судових експертиз відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 473-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 02 лютого 2021 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншої сторони у кримінальному провадженні № 0000004 від 05.01.2021 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1