ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/2781/13-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/817/1/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст. 115 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за апеляційними скаргами прокурора Монастириського району Тернопільської області ОСОБА_5 підсудного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 травня 2014 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , уродженця с. Арбатан, Сальянського району, Республіки Азербайджан, жителя АДРЕСА_1 , громадянина Республіки Азербайджан, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого,

засудженого за ч. 1 ст. 115 КК України з призначенням покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено до вступу вироку в законну силу. Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 12 березня 2012 року.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 в частині стягнення матеріальної шкоди залишено без розгляду та стягнуто 50 000 грн. моральної шкоди в її користь із засудженого ОСОБА_6 .
Питання про речові докази вирішено в порядку, визначеному ст. 81 КПК України (в редакції 1960 року).
Справа розглянута з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_9 ,
прокурора ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підсудного ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_11 .

В апеляційних скаргах:
- прокурор Монастириського району Тернопільської області просить вирок Чортківського районного суду Тернопільської обл. від 12 травня 2014 року стосовно ОСОБА_6 скасувати та постановити новий вирок, за яким призначити йому покарання за ч. 1 ст. 115 КК України - 10 років позбавлення волі, посилаючись на те, що всупереч вимогам ст. 65 КК України суд не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу засудженого.

Апелянт зазначає, що засуджений лише частково визнає вину, не примирився із потерпілою, не відшодував їй шкоду, після вчинення ним злочину намагався знищити сліди та приховати знаряддя злочину;

- захисник ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та застосувати до ОСОБА_6 ч. 5 ст. 36 КК України, кримінальну справу провадженям закрити у звязку з відсутністю в його діях складу злочину. Вважає вирок суду першої інстанції незаконним, необ`єктивним та необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням кримінального закону.

Стверджує про те, що в засудженого не було іншого виходу для зупинки незаконних дій потерпілого, відвернення насильницького, протиправного проникнення в житло, ніж той, який він застосував, а тому відповідно до вимог ч. 5 ст. 36 КК України він не може нести кримінальну відповідальність за свої дії. Суд першої інстанції не звернув уваги на ці факти, не дав їм належної правової оцінки, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про наявність в діях його підзахисного складу злочину.

Вважає, що метою дій ОСОБА_6 був захист себе, сім`ї, дітей та відвернення протиправного вторгнення в житло потерпілого ОСОБА_8 , оскільки право на оборону визнано Основним законом одним із фундаментальних прав людини, а дії, вчинені у стані необхідної оборони, якщо при цьому не було перевищено її межі, вважаються правомірними і не можуть бути підставою для притягнення особи не тільки до кримінальної, а й до цивільно-правової чи будь-якої іншої юридичної відповідальності.

Зазначає, що навіть у випадку доведеності вини підсудного призначене йому покарання є занадто суворим.

Так, судом не враховано пом`якшуючих вину ОСОБА_6 обставин, хоча на деякі з них суд посилається у вироку.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник зазначив, що місцевий суд неправильно кваліфікував дії підсудного ще й тому, що не взяв до уваги його показання, що конфліктну ситуацію, яка привела до спричинення смерті потерпілому, створив своєю неправомірною поведінкою саме потерпілий, який, будучи в стані алкогольного сп`яніння, увірвався в його будинок, вимагаючи горілки, ображав дружину ОСОБА_6 , налякав четверо неповнолітніх дітей, мав намір увірватися в спальню, погрожував розправою, наносив ОСОБА_6 удари, під час чого він і змушений був захищатись, в тому числі і за допомогою холодної зброї.

При цьому звертає увагу на те, що сам місцевий суд зазначив, що ОСОБА_6 діяв в стані емоційного збудження.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , адвокат вважає з`явлення останнього з зізнанням, щире каяття, вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними та аморальними діями потерпілого.

Зазначає, що судом не встановлено з достовірністю, де були спричинені потерпілому тілесні ушкодження на вулиці чи на веранді, звертає увагу на те, що вхідні металеві двері пошкоджені і не закриваються і вказує, що ці двері були пошкоджені саме потерпілим, коли він рвався в будинок.

В одному з висновків експерта зазначено, що у ОСОБА_6 є тілесні ушкодження, які утворились від дії потерпілого (висновок № 391); протокол відтворення обстановки та обставин події, як зазначає захисник, не в повній мірі відповідає тому, що зафіксовано на відео.

Стверджує, що наміру на вчинення вбивства у його підзахисного не було.

Фактично суд, як зазначає захисник, правильно встановив обставини справи, але дав їм неправильну юридичну оцінку;

- засуджений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції змінити та перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України та зменшити розмір моральної шкоди, мотивуючи тим, що даний вирок суду є незаконним і необґрунтованим з підстав невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, істотного порушення кримінально-процесуального закону, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого.

Стверджує про те, що обставини справи, які були встановлені в ході дослідження в судовому засіданні, свідчать про відсутність в його діях прямого умислу на вбивство потерпілого, а також те, що він діяв в стані необхідної оборони.

Також зазначає, що потерпілий ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в нічний час, почувши відмову у продажі йому спиртного, увірвався до його будинку, погрожував йому та його дружині фізичною розправою, обзивав нецензурними словами, наніс йому тілесні ушкодження. В будинку в цей час відпочивала його сім`я, в тому числі і четверо неповнолітніх дітей, які, почувши крики, пробудилися і почали плакати.

Вважає, що з боку потерпілого мало місце посягання на гарантовані та охоронювані Конституцією України та чинними законами України його права, а саме: на особисту недоторканість, честь та гідність і здоров`я.

Апелянт зазначає, що загроза заподіяння шкоди його законним інтересам та членам його сім`ї була реальною. Про це свідчить поведінка потерпілого (перебував в стані алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно, неадекватно, не реагував на зауваження, ініціював конфлікт, першим почав застосовувати фізичну силу), його фізичні дані: він був набагато сильнішим від нього, а також обстановка посягання (нічний час, відсутність сторонніх осіб, які б могли надати допомогу, раптовість, наявність в будинку чотирьох неповнолітніх дітей, які від дій ОСОБА_8 прокинулися і почали плакати).

Таким чином, фактичні обставини справи свідчать про протиправність дій потерпілого, який створив умови, за яких він перебував у стані необхідної оборони, межі якої він перевищив.

Крім цього вказує, що під час нанесення тільки одного удару, він в потерпілого не цілився, а наніс удар рефлекторно, адже з 15 см леза ножа ввійшло тільки 7 см. в м"яку тканину, а якби був умисел на заподіяння смерті, то удар був би сильний і лезо ввійшло би повністю. Побачивши, що наніс шкоди потерпілому, свої дії припинив та надавав йому медичну допомогу, попросив свою дружину викликати медика, якого наполегливо просив врятувати потерпілого, та сам дочекався міліції, що свідчить про відсутність умислу на вбивство.

Також зазначає, що погано володіє українською мовою, а призначений йому перекладач на російську мову перекладав дуже скоро, і він не все розумів.

В судовому засіданні апеляційного суду уточнив свої вимоги, зазначивши, що підтримує скаргу свого захисника, в тому числі і в тій частині, що в його діях відсутній будь-який злочин, оскільки він діяв в межах необхідної оборони.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і просить вирок Чортківського районного суду Тернопільської обл. від 12 травня 2014 року стосовно ОСОБА_6 скасувати та постановити новий вирок, призначивши йому покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 10 років позбавлення волі, посилаючись на те, що всупереч вимог ст. 65 КК України суд не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу засудженого; захисника ОСОБА_7 , який просить провадження у кримінальній справі закрити за відсутністю в діях його підзахисного складу злочину; підсудного ОСОБА_6 , який в суді апеляційної інстанції змінив свої вимоги і також просить закрити провадження у справі з наведених у скарзі адвоката ОСОБА_7 мотивів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово підсудного, який просив скасувати вирок суду та закрити щодо нього кримінальне провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає, а апеляційні скарги підсудного та його захисника підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. 367 КПК 1960 р. підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:

1) однобічність або неповнота дізнання, досудового чи судового слідства;

2) невідповідність висновків суду, викладених у вироку (постанові), фактичним обставинам справи;

3) істотне порушення кримінально-процесуального закону;

4) неправильне застосування кримінального закону;

5) невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Згідно зі ст. 365 КПК 1960 р. суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок місцевого суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції щодо доведеності винуватості підсудного ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, зроблено з додержанням вимог ст. 22 КПК 1960 р. на підставі доказів, які були розглянуті в судовому засіданні.

Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин суд першої інстанції обґрунтував: показаннями підсудного, який, хоча і визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення частково, однак не заперечував факту нанесення ним потерпілому тілесних ушкоджень; показаннями потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 щодо обставин, які їм були відомі, та подій, очевидцями яких вони були; даними протоколів слідчих дій, висновками судово-медичних експертиз та іншими письмовими доказами, зміст яких детально відтворено у вироку.

Так, допитаний у судовому засіданні місцевого суду підсудний свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково - лише в тому, що перевищив межі необхідної оборони по відношенню до потерпілого ОСОБА_18 , захищаючи свій дім та свою сім`ю. Суду пояснив, що 11 березня 2012 року, перебуваючи разом із сім`єю, а саме: дружиною та чотирма неповнолітніми дітьми в будинку по місцю свого проживання в с. Тростянці Монастириського району, близько 22 год. почув шум за дверима. Коли вийшов в коридор будинку, побачив потерпілого ОСОБА_18 , який, зі слів його дружини, прийшов до них за горілкою та намагався пройти в будинок. Він його виштовхнув, але ОСОБА_18 встиг нанести йому удар рукою, від якого він впав в кухню.

Піднявшись, вхопив кухонний ніж, щоб налякати останнього, вимагаючи при цьому, щоб він вийшов з будинку. Водночас перевернув ніж і лівою рукою наніс удар потерпілому в область шиї, після чого намагався надати йому допомогу - зупинити кров. Була викликана Швидка допомога. Ніж хотів сховати і до приїзду "Швидкої допомоги, помившись від крові, викинув його в криницю господарства своєї тещі ОСОБА_19 . Умислу вбивати ОСОБА_18 в нього не було. У вчиненому розкаюється, просить його суворо не карати, врахувати те, що не утриманні в нього є четверо неповнолітніх дітей і дружина не зможе сама їх утримати.

Заявлений по справі цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав частково, посилаючись на те, що, оскільки у нього відсутні кошти, він не може відшкодувати потерпілій цивільний позов у повному обсязі. Цивільний позов визнає на суму 10 тис. гривень матеріальної шкоди та 5 тис. гривен моральної шкоди.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 змінив свої показання та зазначив, що діяв в межах необхідної оборони.

Незважаючи на часткове визнання вини у вчиненні злочину при перевищенні меж необхідної оборони в суді першої інстанції, його пояснення в суді апеляційної інстанції про те, що в його діях відсутній склад злочину вбивство, оскільки він діяв в межах необхідної оборони, його вина у вчиненні навмисного вбивства повністю доведена зібраними досудовим слідством та дослідженими, проаналізованими та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 - дружина підсудного, пояснила, що 11 березня 2012 року приблизно о 22 год. 30 хв. почула стук у двері. На її запитання, хто це, отримала відповідь, що це ОСОБА_18 , і прийшов купити в них горілки. На її відмову він почав ображати її, шарпав за ручку дверей, намагався відштовхнути свідка, внаслідок чого вона закликала чоловіка. Від шуму прокинулись діти.

Перебуваючи у приміщенні кімнати, чула крики та нецензурні слова протягом 10 хвилин. Потім почула крик чоловіка. Він просив дати рушник і намагався перев`язати шию ОСОБА_18 , який сидів на порозі. Сина послали до фельдшера, викликали Швидку та міліцію. Згодом приїхала ОСОБА_20 допомога і лікар, оглянувши потерпілого, повідомив, що він помер. Відносно вхідних дверей, то вони встановили їх восени 2011 року. Кріпились двері на чотири завіси. В березні 2012 року зсередини ручка була вже відламана. Після подій 11 березня 2012 року три верхніх завіси, на яких кріпились двері, потріскали. Вона боялась, щоб двері не впали на дітей і десь через місяць зняла їх. Що стосується знаряддя вчинення злочину - ножа, то це був маленький кухонний ніж з дерев`яною ручкою.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_21 суду пояснив, що 11 березня 2012 року хрестив свого новонародженого сина, до нього в гості приїжджали матір ОСОБА_8 , і брат - потерпілий ОСОБА_18 . Близько 19 год. автомобілем він завіз їх додому. На хрестинах брат вжив спиртне в кількості 150-200 грамів горілки. О 02 годині ночі йому повідомили, що брата вбили.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 суду пояснив, що 11.03.12 ввечері був вдома, спав на розкладному кріслі. В цей час хтось постукав в двері і мати вийшла на стук. Вона нікого не кликала, криків не чув. В свою чергу батько також вийшов подивитись, хто прийшов, закривши за собою двері в спальню. Через деякий час почув крики і слова «впусти», а батько у відповідь виганяв когось і казав «ти п`яний, пізня година, маленька дитина». Це відбувалось на порозі на ґанку. Чув звуки бійки і коли батько покликав матір, бійка припинилась. Молодші брати пробудились, почали плакати, він їх заспокоював. Мати покликала його брата ОСОБА_22 . Через деякий час ОСОБА_22 повернувся і, нічого не розповідаючи, ліг спати. Зранку, коли вийшов в коридор, побачив на білих дверях, на початку коридору перед дверима та порозі і зразу за порогом кров. Приїжджала міліція і повідомила, що сталося вбивство. Чи відмивала мати кров, не бачив. Відносно дверей може пояснити, що вони були встановлені восени. Ранком він бачив, що двері були пошкоджені, з вм`ятинами, погано тримались. Були тріщини на завісах. Коли потепліло, пошкоджені двері зняли.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_23 суду пояснила, що вона працює сільським головою і була понятою при проведенні слідчих дій в господарстві ОСОБА_6 .

В будинку останнього було двоє вхідних дверей - одні броньовані, другі дерев`яні. Двері були закриті і відкривались на себе. На металевих вхідних дверях бачила кров. З моменту події пройшло багато часу, все по деталях не пам`ятає. Однак протокол підписувала, читала і все, що в ньому записано, відповідає дійсності.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 суду пояснила, що вона працює секретарем Тростянецької сільської ради і була понятою при проведенні слідчих дій у справі ОСОБА_6 . Біля 07 години ранку з дому її забрали працівники міліції. Коли приїхали в господарство ОСОБА_6 , побачили труп ОСОБА_18 на вулиці біля дверей. Вхідні двері були броньовані, без пошкоджень. Слідів крові в будинку не було. Кров була на вулиці, біля порогу і на порозі будинку. В господарстві ОСОБА_19 з криниці витягнули ніж.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_24 суду пояснив, що ввечірі, 11 березня 2012 р., чув по звукам в будинку бійку, після якої мати покликала його і відправила за фельдшером. Коли виходив на двір, біля дверей на порозі при вході в будинок бачив чоловіка, який сидів обличчям в сторону вулиці, батько був біля нього, стояв справа і тримав рушник. В коридорі горіло світло, на підлозі в коридорі біля ОСОБА_18 було багато крові. При вході в будинок стояли броньовані двері, які кріпились на чотирьох завісах. Ручки зсередини будинку на дверях не було, вона була поломана колись раніше меншим братом. Двері відкривались ключем без ручки. Після події 11.03.12 завіси були вирвані, двері ледь тримались і їх поміняли.

Згідно протоколу допиту потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що 11 березня 2012 року близько 13 год вона разом із сином, ОСОБА_18 , поїхали у с. Красіїв Монастириського району Тернопільської області до ОСОБА_21 на хрестини. Пробули вони там приблизно до 19 години, після чого він привіз її та потерпілого додому. Того ж дня, 11 березня 2012 року, близько 20 год. на мобільний телефон її сина, ОСОБА_18 , зателефонував ОСОБА_25 , викликавши його на вулицю. Про те, що сина вбили, вона дізналась на наступний день від ОСОБА_21 . Про обставини вбивства їй нічого не відомо, згодом дізналась про те, що сина вбив ОСОБА_6 . Просила суд застосувати до підсудного сувору міру покарання.

На день розгляду кримінальної справи в апеляційному суді потерпіла ОСОБА_8 , та її чоловік, ОСОБА_26 , померли, про що до матеріалів справи долучена довідка. Рідний брат потерпілого, ОСОБА_21 , як єдиний на сьогоднішній день близький родич загиблого, який у судовому засіданні місцевого суду був допитаний в якості свідка, просив слухати справу у його відсутності та прийняти законне рішення.

Згідно протоколу огляду місця події від 12.03.2012 року (фототаблицями до нього) господарства та будинку ОСОБА_27 , яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , виявлено труп ОСОБА_18 , а також зафіксовано стан предметів та об`єктів у будинку, вилучено предмети та речі, які зберегли на собі слідову інформацію та оглянуто господарство ОСОБА_19 , яке розташоване зліва від господарства ОСОБА_27 , проведено огляд колодязя, на дні якого виявлено ніж з дерев`яною ручкою з нашаруванням речовини бурого кольору.

Згідно протоколу явки з повинною від 12.03.2012 року ОСОБА_6 щиросердечно зізнався в тому, що 11 березня 2012 р. близько 23 год. у приміщенні веранди свого житлового будинку, що в с. Тростянці Монастириського району Тернопільської області, наніс декілька ударів ножем в область шиї ОСОБА_18 , від чого останній помер.

Згідно протоколу відтворення обстановки та обставин події із застосуванням відеозапису за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 12.03.2012 року вбачається, що в процесі його проведення підозрюваний вказав на обставини вчинення злочину відтворено події спричинення ножового поранення потерпілому, в результаті чого наступила його смерть.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №60/47 від 12.04.2012 року вбачається, що смерть ОСОБА_18 настала від проникаючого поранення шиї з ушкодженням правих внутрішньої та зовнішньої сонних артерій, що ускладнилось масивною зовнішньою кровотечею.

Даний висновок про причину смерті підтверджується виявленням при дослідженні тіла рани та раневого каналу в правій підщелепній ділянці з пошкодженням правих внутрішньої та зовнішньої сонних артерій, значним недокрів`ям внутрішніх органів, а також даними гістологічного дослідження внутрішніх органів, при якому встановлено: наскрізне ушкодження стінки внутрішньої сонної артерії з крововиливом в оточуючу клітковину: переважаюче малокрів`я внутрішніх органів (крім речовини головного мозку): окремі морфологічні ознаки шокової реакції в печінці, нирках, наднирниках.

Рана в правій підщелепній ділянці утворилась від колючо-ріжучої дії гострого предмету з властивостями леза і спинки, шо притаманно типовому клинку ножа. Даний висновок підтверджується наявністю рани в правій підщелепній ділянці веретеноподібної форми, з рівними, не зсадженими, крововиливними краями, одним загостреним кінцем, а другим П-подібним, що веде у раневий канал з гладкими стінками, а також даними медико-криміналістичного дослідження клаптя шкіри з раною з правої підщелепної ділянки.

Смерть ОСОБА_18 , враховуючи стадію трупних плям (стаз), стан вираженості трупного заклякання, відсутність видимих ознак гниття настала за 8-24 годин до моменту розтину тіла.

Окрім ушкодження, вказаного в пункті 1, при дослідженні тіла виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна на шиї, синця та саден на правій кисті, синців в ділянці обох колінних суглобів, які, враховуючи їх вид та властивості, виникли віл дії тупих предметів, індивідуальні особливості травмуючої поверхні яких не відобразились в ушкодженнях. Ці тілесні ушкодження утворились незадовго до наслання смерті. Всі виявлені на тілі ОСОБА_18 тілесні ушкодження виникли прижиттєво. Встановити послідовність утворення ушкоджень неможливо.

Після отримання проникаючого поранення шиї смерть ОСОБА_18 настала через короткий проміжок часу, що вимірювалось одиницями хвилин. Ознак, характерних для боротьби та самооборони, на тілі ОСОБА_18 не виявлено. В момент спричинення ушкоджень нападаючий та потерпілий, найбільш вірогідно, знаходились обернутими обличчям один до одного. При дослідженні одягу потерпілого виявлені забруднення кров`ю, частина з яких - у вигляді вертикально направлених потьоків та бризок, що може свідчити про те, що в момент нанесення проникаючого поранення шиї потерпілий знаходився у вертикальному чи близькому до нього положенні. Потерпілий після отримання проникаючого поранення шиї міг короткочасно виконувати самостійні дії (наприклад, рухатися, пересуватися, кричати, тощо).Судово-медичних даних, які свідчили б про зміну пози група, не виявлено. В рані та раневому каналі сторонніх предметів не виявлено. При рентгенологічному і контактно-лимфозному методах дослідження клаптя шкіри з шиї від трупа слідів металізації сполуками заліза не виявлено.

При судово-токсикологічному дослідженні крові із група ОСОБА_18 знайдено етиловий спирт в кількості 3.11%о (проміллє). Така концентрація алкоголю в крові свідчить про те, що в момент настання смерті останній перебував в стані тяжкого отруєння алкоголем. Метилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено.

При дослідженні крові від трупа наркотичних речовин (морфіну, кодеїну, етаміналу натрію, барбамілу, ефедрону, кокаїну, промедолу) не виявлено.

Потерпілий незадовго до смерті їжу не вживав, про що свідчить відсутність в його шлунку їжі.

При судово-імунологічному дослідженні крові із тіла потерпілого встановлена група крові А (II) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО.

Проникаюче поранення шиї з пошкодженням правих внутрішньої та зовнішньої сонних артерій, шо супроводжувалась масивною зовнішньою кровотечею, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення відноситься до тяжких тілесних ушкоджень і знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Тілесні ушкодження у вигляді садна на шиї, синця та саден на правій кисті, синців в ділянці обох колінних суглобів за ступенем тяжкості відносяться до легких.

Проникаюче поранення шиї з пошкодженням правих внутрішньої та зовнішньої сонних артерій, яке виявлено на тілі ОСОБА_18 , не могло утворитись за обставин, на які вказав підозрюваний ОСОБА_6 , у процесі проведення відтворення обстановки та обставин події, про що свідчить напрямок раневого каналу на шиї потерпілого. Інші тілесні ушкодження могли утворитись при обставинах, на які вказав ОСОБА_6 .

При співставленні встановлених параметрів клинка ножа, які знайшли своє відображення в особливостях проникаючого поранення шиї, із конструктивними властивостями наданого на експертизу ножа, встановлено співпадіння порівняльних величин (розмірів), тобто можливо, що дією саме клинка наданого ножа потерпілому було нанесено проникаюче поранення шиї.

Окрім ушкоджень, вказаних вище, при дослідженні тіла гр. ОСОБА_18 виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден на 2-му пальці лівої кисті та правій гомілці, які, враховуючи їх вид та властивості, утворились від дії тупих предметів або при ударі до таких за 5-7 діб до моменту настання смерті. Ці тілесні ушкодження прямого відношення до настання смерті не мають, для ознак боротьби та самозахисту нехарактерні. Дані тілесні ушкодження належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта №391 від 12.03.2012 року в ОСОБА_6 виявлені крововилив у слизову оболонку лівої половини верхньої губи та садно слизової оболонки лівої половини нижньої губи.

Ці ушкодження, з огляду на їх вид, забарвлення крововиливу, наявність і виразність набряку слизової оболонки в його межах, стан поверхні садна утворились в нього від дії тупих предметів в межах доби до його судово-медичної експертизи.

Виявлені в підсудного крововилив і садно (кожне окремо чи в сукупності) належать до легких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судово-медичного експерта №71 від 12.04.2012 р. у піднігтьовомувмісті рук ОСОБА_18 знайдено кров та епітеліальні клітини особи, статеву належність якої визначити не вдалось через відсутність необхідних клітинних елементів. Виявлені в піднігтьовому вмісті рук сліди можуть походити від особи (осіб), для крові якої (яких) властивий антиген А системи АВО, в тому числі ОСОБА_18 та ОСОБА_6 .

Згідно висновку судово-медичного експерта №72 від 12.04.2012 р у піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_6 знайдено епітеліальні клітини особи чоловічої генетичної статі та серологічно визначено антиген А системи АВО. Виявлені у піднігтьовому вмісті рук сліди можуть походити від чоловіка (чоловіків), в крові якого (яких) міститься антиген А системи АВО, в тому числі підсудного та потерпілого.

Згідно висновку судово-медичного експерта №227 від 27.04.2012 р., на марлевому тампоні зі змивом та у зішкребах, вилучених під час огляду місця події, знайдено кров людини, яка може походити від потерпілого.

Згідно висновку судово-медичного експерта №228 від 27.04.2012 р., на халаті, вилученому з помешкання ОСОБА_6 , знайдена кров, походження якої від потерпілого не виключається.

Згідно висновку судово-медичного експерта №229 від 27.04.2012 р. на сорочці та парі чоловічих тапочок, вилучених з помешкання ОСОБА_6 , знайдена кров, яка може походити від потерпілого.

Згідно висновку судово-медичного експерта №230 від 27.04.2012 р. в слідах на рушнику, вилученому з помешкання ОСОБА_6 , знайдена кров, яка може походити від потерпілого.

Згідно висновку судово-медичного експерта №'.231 від 27.04.2012 р. в слідах на відрізку марлевого бинта, вилученого з трупа ОСОБА_18 , знайдено кров, яка може походити від потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_28 суду пояснив, що ним проводилась експертиза, висновок якої він підтверджує в судовому засіданні, і стверджує, що удар підсудний наносив лівою рукою, удар був зверху вниз, зліва направо, ніж був клинком вниз. Проникаюче поранення шиї з пошкодженням правих внутрішньої та зовнішньої сонних артерій, яке виявлено на тілі потерпілого, не могло утворитись за обставин, на які вказав підозрюваний у процесі проведення відтворення обстановки та обставин події, про що свідчить напрямок раневого каналу на шиї потерпілого. Інші тілесні ушкодження могли утворитись при обставинах, на які вказав ОСОБА_6 .

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №214 від 03.04.2012 року ОСОБА_6 на період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, на психічні захворювання не страждав, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними у той час, до якого відносяться інкриміновані йому діяння.

За теперішнього часу на психічні захворювання не страждає. По своєму психічному стану в даний час здатний усвідомлювати свої дії і керувати ними. Під час скоєння злочину ОСОБА_6 в стані фізіологічного афекту не перебував.

Згідно протоколу огляду місця події від 16.01.2014, проведеного на виконання ухвали апеляційного суду Тернопільської області, та фототаблиць до нього, проводився огляд вхідних дверей, які були в будинку ОСОБА_6 під час подій 11 березня 2012 р., двері у розібраному вигляді, дверна ручка з середини дверей зламана, обірвані завіси.

Визнавши зазначені докази достовірними, допустимими, а в сукупності - достатніми, місцевий суд, з чим погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 115 КК.

Місцевий суд навів переконливі доводи на обґрунтування такого висновку, тому суд апеляційної інстанції визнає його правильним.

Доводи у апеляційній скарзі захисника про те, що ОСОБА_6 діяв в межах необхідної оборони, є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження.

Так, згідно з ч. 5 ст. 36 КК не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.

При уявній обороні кримінальна відповідальність за заподіяну шкоду виключається лише у випадках, коли обстановка, що склалася, давала особі підстави вважати, що мало місце реальне посягання, і вона не усвідомлювала й не могла усвідомлювати помилковість свого припущення. Питання про те, чи дійсно в особи були підстави для помилкового висновку про наявність суспільно небезпечного посягання, вирішується з урахуванням конкретних обставин справи.

Місцевим судом ретельно перевірялась версія сторони захисту щодо вбивства ОСОБА_6 потерпілого ОСОБА_18 в межах необхідної оборони.

Проте, вона правильно визнана безпідставною, оскільки суперечить встановленим фактичним обставинам.

Судом першої інстанції встановлено, що по суті мав місце лише конфлікт між дружиною ОСОБА_13 та ОСОБА_6 з однієї сторони, та потерпілим ОСОБА_18 - з іншої, який переріс у сварку внаслідок відмови продати ОСОБА_18 горілку. Вхідні двері потерпілому відчинила дружина підсудного, конфлікту передувала розмова між ними з приводу продажу спиртного, що з достовірністю встановлено матеріалами справи. У ОСОБА_18 не було умислу на спричинення будь-якого суспільно-небезпечного посягання на життя, здоровя чи житло ОСОБА_29 . Розмова між ОСОБА_13 та потерпілим відбувалась на порозі її будинку. Потерпілий не вчиняв будь-яких дій з метою проникнути в житло з метою спричинити будь-яке суспільно-небезпечне посягання, не заподіював їй будь-яких тілесних ушкоджень і не намагався це зробити, не застосовував будь-яких знарядь для вчинення злочину. Більш того, він їх при собі не мав, і з матеріалів справи цього не вбачається.

Аналогічно розвивалися події і під час виходу з будинку ОСОБА_6 , який намагався виштовхнути потерпілого за межі порогу, оскільки останній продовжував вимагати продати йому горілку.

Те, що тілесне ушкодження потерпілому було нанесено саме перед входом в будинок ОСОБА_6 , свідчить і той факт, що згідно протоколу огляду місця події від 12 березня 2012 р. сліди крові були виявлені лише на подвірї підсудного, вхідних дверях до його будинку та в коридорі на тапках.

Труп ОСОБА_18 згідно цього ж протоколу знаходився на порозі будинку.

Підсудний пояснював в судовому засіданні, що ОСОБА_18 отримав удар ножем в коридорі будинку, а потім на прохання останнього він його вивів за поріг.

Ручка від дверей зламалась під час виштовхування потерпілого за двері в момент конфлікту.

При цьому син підсудного ОСОБА_30 - в судовому засіданні місцевого суду пояснив, що ручка на дверях була поламана ще раніше меншим братом.

Дружина підсудного ОСОБА_13 пояснювала в судовому засіданні місцевого суду, що крові було багато на дверях і біля дверей, каплі крові потрапили на кімнатні тапки, що стояли в коридорі.

Тобто ці показання як ОСОБА_31 , так і ОСОБА_13 повністю співпадають із даними огляду місця події від 12 березня 2012 р. і спростовують показання ОСОБА_6 , що ручка була зламана потерпілим в момент його проникнення в житло, що удар останньому був нанесений підсудним в приміщенні будинку, що свідчить про те, що він лише захищав свій дім і свою сім`ю.

На момент повторного огляду місця події 16.01.14 зовнішня металева стулка вхідних дверей у будинок ОСОБА_6 демонтована, пошкоджена, завіси дверей також пошкоджені та відокремлені від стулки дверей.

Водночас згідно протоколу первинного огляду місця події від 12.03.12 на другий день після вбивства потерпілого вхідні двері на момент огляду знаходяться в справному стані, у відчиненому вигляді, з огляду фототаблиці чітко вбачається повна справність дверних завісів та знаходження їх на штатних місцях одвірків металевих дверей.

Також оглядом не виявлено жодних механічних ушкоджень зовнішньої та внутрішньої поверхонь вхідних дверей, що свідчить про відсутність будь-якого зовнішнього впливу на них зі сторони ОСОБА_18 .

Зазначені докази у своїй сукупності дали суду попередньої інстанції підстави вважати, що вбивство потерпілого відбулося на вході в будинок підсудного, за відсутності вчинення ОСОБА_18 будь-яких активних дій щодо проникнення в будинок ОСОБА_6 з метою вчинення щодо нього та членів його сім`ї насильства. З огляду на зазначені обставини підсудний, завдаючи потерпілому удар ножем в життєво важливий орган - шию, свідомо припускав настання тяжких наслідків внаслідок таких своїх дій, проте байдуже ставився до їх настання, тобто вчинив злочин з непрямим умислом.

При цьому висунута позиція захисту про те, що потерпілий застосував до підсудного фізичне насильство (крововилив у слизову оболонку лівої половини верхньої губи та садно слизової оболонки лівої половини нижньої губи), була спростована судом першої інстанції дослідженим висновком експерта № 391 від 12.03.12, відповідно до якої у ОСОБА_6 були виявлені лише незначні тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, і жодних інших тілесних ушкоджень у нього виявлено не було.

З урахуванням конкретних обставин справи дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК кваліфіковані правильно.

Не заслуговують на увагу і твердження підсудного та його захисника про те, що щодо ОСОБА_6 було порушено право на захист, оскільки він погано розуміє українську мову, а перекладач на російську в суді першої інстанції здійснював переклад дуже скоро і він не все розумів.

Так, з протоколу допиту підозрюваного на досудовому слідстві від 12 березня 2012 р. в присутності захисника ОСОБА_32 із застосуванням відеозапису вбачається, що ОСОБА_6 заявив бажання давати показання російською мовою, хоча українську мову добре розуміє, сприймає на слух і вміє читати на ній.

В процесі відтворення обстановки та обставин події від 12 березня 2012 р. зробив аналогічну заяву.

Заявив він клопотання про залучення перекладача на російську мову і в суді апеляційної інстанції, яке було задоволено відповідно до вимог ст. 19 КПК 1960 р. зі змінами, внесеними Законом N 6834-X від 16 квітня 1984 р., згідно якої судочинство провадиться українською мовою або мовою більшості населення даної місцевості. Особам, що беруть участь у справі і не володіють мовою, якою провадиться судочинство, забезпечується право робити заяви, давати показання, заявляти клопотання, знайомитися з усіма матеріалами справи, виступати в суді рідною мовою і користуватися послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчі і судові документи, відповідно до встановленого цим Кодексом порядку, вручаються обвинуваченому в перекладі на його рідну мову або іншу мову, якою він володіє".

Саме ця процедура і була дотримана місцевим судом під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 . Касаційних скарг на рішення суду в подальшому з цих підстав ні він, ні його захисник не подавали.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що твердження ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на вирок місцевого суду від 12.05.2014 про те, що відносно нього порушено право на захист в зв`язку з тим, що переклад на російську мову здійснювався швидко і він не все розумів, при тому, що основні процесуальні документи, в тому числі і вирок місцевого суду від 12.05.14, яким він був засуджений, були надані йому в перекладі на російську мову, - свідчать про надуманість зазначеного мотиву з метою уникнути відповідальності за скоєний злочин.

Відтак, суд апеляційної інстанції не встановив порушень права підсудного на захист та дійшов обґрунтованого висновку про дотримання судом першої інстанції вимог закону.

Таким чином, суд апеляційної інстанції в межах, установлених ст. ст. 365, 367 КПК України 1960 р. переглянув кримінальну справу за апеляційними скаргами прокурора, захисника та підсудного на вирок місцевого суду, належним чином перевірив викладені у них доводи, і визнає їх необґрунтованими.Ураховуючи наведені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що місцевий суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі за ч. 1 ст. 115 КК України, не обґрунтував та належним чином не мотивував свого рішення, не зазначив, з яких підстав вважає неможливим виправлення підсудного при призначенні йому більш м`якого покарання.

Місцевий суд у вироку навів, але не врахував поведінку обвинуваченого та потерпілого, яка передувала злочину, а саме те, що потерпілий фактично поза доброю волею обвинуваченого, будучи в стані тяжкого ступеня алкогольного сп`яніння, пізно ввечері прийшов до житла останнього, вимагаючи спиртне, чим спровокував конфлікт; залишив поза увагою та належного реагування вимогу підсудного про те, щоби ОСОБА_18 покинув його подвір`я та повертався додому. Належним чином не враховано й каяття ОСОБА_6 з приводу вчиненого злочину, котре місцевий суд тим не менш визнав обставиною, що пом`якшує покарання.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити судове рішення і пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання до 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових злочинів, а також відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що подані апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та підсудного ОСОБА_6 слід задовольнити частково, а апеляційну скаргу прокурора відхилити.

На підставі наведеного, керуючись п. п. 11, 13, розділу XI Перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року), ст. ст. 365, 366 КПК України ( в редакції 1960 року) колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково, апеляційну скаргу прокурора Монастириського району Тернопільської обл. ОСОБА_5 на вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 травня 2014 року залишити без задоволення.

Вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 травня 2014 року змінити, пом`якшивши покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання перебування засудженого під вартою з 12 березня 2012 р. по 27 серпня 2014 р. включно.

Строк відбування покарання рахувати з 03 вересня 2020 р.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді