В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0011968 від 31.12.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з сереньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19.03.2018 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 5 років із звільненням від відбування цього покарання, у порядку застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим терміном у 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
у с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що 30.12.2018 приблизно о 23:00 годині ОСОБА_6 прийшов з метою відпочинку та вживання алкогольних напоїв до квартири за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 , разом зі своїми товаришами, серед яких був ОСОБА_5 .

В ході вживання алкогольних напоїв, у житловій кімнаті квартири, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт.

Під час вказаної сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 .

Цього ж дня, приблизно о 23 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 , реалізовуючи свої злочинні наміри та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, схопив зі столу до своєї правої руки ножа, яким умисно наніс почергово десять ударів по тулубу ОСОБА_6 .

Після скоєного ОСОБА_5 зник з місця скоєння злочину у невідомому напрямку.

У подальшому, ОСОБА_6 з отриманими внаслідок дій ОСОБА_5 тілесними ушкодженнями було доставлено до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з діагнозом: проникаюче колото-різане поранення живота в область лівої реберної дуги, наскрізне поранення тонкого кишечника та поміщено на стаціонарне лікування, де надано кваліфіковану медичну допомогу.

Згідно з висновком експерта № 042-312-2019 від 14.03.2019 року, під час звернення ОСОБА_6 за медичною допомогою 30.12.2018 року о 23 годині 14 хвилин у нього мали місце тілесні ушкодження: а) проникаюче колото-різане торакоабдомінальне поза плевральне поранення - рана на середній поверхні грудної клітки зліва по середнє-ключичній лінії в проекції реберної дуги, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, спереду-назад, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки та позаплеврально проникає в черевну порожнину з пораненням селезінки; б) проникаюче колото-різане поранення живота - рана на передній черевній стінці (нижня третина) з вистоянням (евентерацією) в рану прядки великого ченця та наскрізним пораненням тонкої кишки, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, спереду-назад, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки та пораненням великого чепця, явищами внутрішньо-черевної кровотечі (наявність в черевній порожнині до 500 мл крові); в) проникаюче колото-різане поранення живота - рана на передній черевній стінці справа і дещо донизу від пупка, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, спереду-назад, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки, проникає в черевну порожнину без ушкодження внутрішніх органів; г) непроникаючі колото-різані поранення живота (2) - рани на передній черевній стінці справа і дещо донизу від пупка, по ходу яких ушкоджуються м`які тканини черевної стінки (в межах дерми); д) непроникаюче колото-різане поранення грудної клітки - рана на передній поверхні грудної клітки справа в проекції 3 ребра, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, спереду-назад, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки (в межах дерми); е) непроникаючі колото-різані поранення грудної клітки (2) - рани на задній поверхні грудної клітки в лівій лопатковій та між лопатковій ділянках, від яких відходять ранові канали, направлені ззовні-досередини, по ходу яких ушкоджуються м`які тканини грудної стінки; ж) колото-різане поранення лівого променево-зап`ясткового суглобу по тильно-внутрішньо-долонній поверхні в проекції 5 п`ясної кістки з ушкодженням сухожилку ліктьового розгинача кисті; з) колото-різане поранення лівої кисті.

Виявлені тілесні ушкодження (вказані у п. п. а), б), в) даних Підсумків, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження; вказане тілесне ушкодження у п. ж), відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило розлад здоров`я на строк понад 21 добу; вказані тілесні ушкодження у п. п. г), д), е) за ступенем тяжкості, відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але не менш ніж на 21 добу.

Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок травматичної дії гострим (ми) предметом (ми), якому притаманні колюче-ріжучі властивості (по типу клинка ножа).

Вказаних висновків Суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, надав покази, у яких підтвердив обставини його вчинення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.
Так, обвинувачений указав, що дійсно 30.12.2018 приблизно о 23:00 годині прийшов з метою відпочинку та вживання алкогольних напоїв до квартири за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_2 .

В ході вживання алкогольних напоїв, у житловій кімнаті квартири, між ним та потерпілим виник словесний конфлікт.

Під час вказаної сварки, приблизно о 23:20 ОСОБА_5 схопив зі столу до своєї правої руки ножа, яким наніс почергово десять ударів по тулубу ОСОБА_6 .

Після чого зник з місця події .

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні цього кримінального правопорушення просив Суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього діяння, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ними змісту обставин, добровільності та істинності їх позицій.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікація кримінального правопорушення, судом встановлено, що сторони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку,приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі№ 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та які містяться у матеріалах цього провадження, а тому, як наслідок, Суд уважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

При кваліфікації дій обвинуваченого, Суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним,Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки він вчинив умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, Суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому Суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання є

? щире каяття, яке полягає у визнанні у суді обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК щодо події кримінального правопорушення, у т.ч. їх час, місце, спосіб учинення.

Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (див. постанову ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к).
Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених ними дій та осуд своєї поведінки;
? активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось у активному сприянні у встановленні обставин регламентованих ст. 91 КПК;
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК, не встановлено.

Також, Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікарня-нарколога не перебуває, має місце проживання, його стан здоров`я, спосіб життя (раніше судимий, з освітою, не працює, не одружений), наявність на його утриманні членів сім`ї, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останніми, що свідчить про те, що оточуюча їх обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції статті 121 КК у виді позбавлення волі із визначенням остаточного покарання у порядку ст. 71 КК ураховуючи його засудження за вироком від 19.03.2018.
Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді утримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, Суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121КК України та призначити йому покаранняу виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
В силу ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання визначеної вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.03.2018 до покарання за даним вироком остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання відраховувати з 06.11.2020.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення експертних досліджень в сумі 44 527, 50 грн.
Речові докази : рубашку, кофту, куртку - повернути потерпілому, ножі - знищити.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я: Оксана БІРСА