Справа № 477/512/19
Провадження № 1-кп/477/128/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000020, по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Калинівка Вітовського району Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 22.09.2011 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 187 , ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі, 24.11.2017 року звільненого за відбуттям покарання,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2018 року близько 02-30 години обвинувачений ОСОБА_3 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_3 , зустрів раніше знайомого йому потерпілого ОСОБА_6 .

На ґрунті раніше виниклих неприязних відносин між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, в ході якого обвинувачений ОСОБА_3 почав наносити потерпілому удари руками в область голови та тулубу, в результаті чого потерпілий ОСОБА_6 упав та під час падіння впустив телефон, який знаходився у нього у правій руці.

При виді телефону у обвинуваченого ОСОБА_3 виник умисел на відкрите викрадення цього майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна, повторно, обвинувачений ОСОБА_3 нагнувся до потерпілого ОСОБА_6 та забрав телефон марки «Престіжіо РАР 5400 дуо» білого кольору, вартістю 900 гривень, в якому перебувала сім карта оператора мобільного зв`язку «МТС», що не представляє цінності для потерпілого, який лежав на землі поруч з потерпілим.

Не зважаючи на вимогу потерпілого ОСОБА_6 повернути належний йому телефон, обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник. Викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Відповідальність за вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 діяння передбачена ч. 2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі. Суду пояснив, що між ним та потерпілим склалися неприязні стосунки. Вночі 07 липня 2018 року близько 02-00 години повертався зі святкування свята Івана Купала. Під час святкування випив пляшку пива. По дорозі додому, неподалік від будинку № 3 по вул.Фрунзе, зустрів ОСОБА_6 , який йшов разом з ОСОБА_8 йому назустріч. ОСОБА_6 почав на його адресу висловлюватися нецензурною лайкою. Він попросив потерпілого припинити лайку, але той на зауваження не реагував. Після чого він підійшов до ОСОБА_6 і наніс йому один удар долонею по обличчю та двічі рукою в плече. ОСОБА_6 упав і нього випав телефон. Побачивши телефон, він вирішив забрати його собі. Підібравши телефон, він пішов додому. Чув, що ОСОБА_6 кричав щось йому у слід. Декілька місяців телефон лежав у нього вдома, потім він продав його на ринку особам, які займаються обміном валюти, за 400 грн. Гроші використав на власні потреби. Шкоду у сумі 900 грн. відшкодував потерпілому. Наразі працює без укладення трудового договору, співмешкає з ОСОБА_9 , яка разом з її донькою знаходяться на його утриманні, з часу звільнення до кримінальної відповідальності, окрім цієї справи, не притягувався. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати.

Крім повного визнання вини, його вина у вчиненому підтверджується також показаннями потерпілого ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що з обвинуваченим знайомий давно, проживають на одній вулиці. Між ними існують давні неприязні стосунки. Вночі 07 липня 2018 року він разом з своїм приятелем ОСОБА_8 йшли на святкування свята Івана Купали. По дорозі, неподалік від будинку № 3 по вул.Фрунзе, зустріли ОСОБА_3 , який йшов їм назустріч. Він, відчуваючи чисельну перевагу, оскільки був з товаришем, почав ображати ОСОБА_3 нецензурними словами. Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 , який ніколи раніше не застосовував відносно нього фізичну силу, підійшов до нього і вдарив спочатку по щоці, а потім двічі у ліве плече. Від ударів він упав і у нього з правої руки випав телефон. Після чого ОСОБА_3 нахилився, підібрав телефон та пішов. Він кричав йому услід щоб той повернув телефон, але ОСОБА_3 жодним чином не відреагував. Пояснив, що коли обвинувачений наносив йому удари, жодних вимог щодо передачі телефону або іншого майна ОСОБА_3 не висував. Заяву написав лише у лютому наступного року, оскільки сподівався, що ОСОБА_3 сам поверне телефон. До обвинуваченого з пропозицією повернути йому телефон не звертався. Щодо змісту заяви, в якій зазначено про застосування насильства з боку обвинуваченого з метою відкритого викрадення майна, то пояснив, що писав те, що йому диктував поліцейський. Шкоду йому відшкодовано у повному обсязі, матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має. Просив не застосовувати до обвинуваченого покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Також вина обвинуваченого підтверджується змістом досліджених в судовому засіданні письмових доказів.

Заявою потерпілого ОСОБА_6 , зареєстрованою оперативним черговим Вітовського ВП Корабельного ГУНП в Миколаївській області 11.01.2019 року в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення інші події, зі змісту якої вбачається, що обвинувачений відкрито з застосуванням фізичної сили заволодів телефоном ( а.с. 148).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотокарткою від 14.04.2019 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнав за специфічними ознаками особу, у якої придбав мобільний телефон марки «Престіжіо 5400», яким виявився ОСОБА_3 (а.с.149-151).

Товарним чеком щодо вартості телефону на суму 900 грн. (а.с152).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 25.02.2019 року з застосуванням відеозйомки, який проводився з обвинуваченим. Під час дослідження відеозапису в судовому засіданні було встановлено, що показання, надані обвинуваченим під час слідчого експерименту узгоджуються з його показаннями під час судового засідання та показаннями потерпілого ОСОБА_6 , наданими ним в ході судового розгляду.

Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, а його дії за ч. 2 ст. 186 КК України органами досудового розслідування кваліфіковані вірно.
В ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження вчинення злочину з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Оскільки як обвинувачений, так і потерпілий стверджували, що удари наносились в ході сварки, яка виникла на ґрунті тривалих неприязних стосунків між потерпілим та обвинуваченим, і не мали меті спонукати потерпілого передати майно обвинуваченому. Як вбачається з показань обвинуваченого, як в ході судового розгляду, так і під час проведення слідчого експерименту, під час зустрічі з потерпілим у нього не було умислу викрадати у будь-який спосіб майно потерпілого. Зазначений умисел у нього виник раптово, після того як потерпілий ОСОБА_6 упав і у нього з руки випав телефон.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є визнання вини, щире каяття у вчиненому і повне відшкодування спричиненої шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Суд критично сприймає твердження захисника щодо відсутності у матеріалах провадження доказів, що підтверджують стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого, оскільки сам ОСОБА_3 під час його допиту підтвердив вживання ним алкогольних напоїв.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує обставини вчинення злочину, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який належить до категорії тяжких злочинів, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого, а також дані про особу обвинуваченого.
Обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має судимість, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, знаходиться на «Д» обліку в КІЗ з листопада 2019 року з приводу гострого вірусного гепатиту «В» (а.с. 87). ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому, повністю відшкодував спричинену шкоду, примирився з потерпілим, з часу звільнення за відбуттям покарання, окрім цієї справи, до кримінальної відповідальності не притягувався та не притягується. Наразі позитивно характеризується за місцем проживання, з вересня 2018 року перебуває у сімейних стосунках з ОСОБА_11 та разом виховують її неповнолітню доньку ОСОБА_12 , що свідчить про те, що обвинувачений став на шлях виправлення.
З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією частини 2 статті 186 КК України, у мінімальному розмірі.
Також суд, враховуючи те, що обвинувачений визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував спричинену шкоду, примирився з потерпілим, має сталі соціальні зв`язки та позитивно характеризується за місцем проживання, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізолювання від суспільства і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання, на підставі статті 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, оскільки покарання має на меті не тільки відповідальність за вчинене діяння, а й має спонукати до виправлення та забезпечити попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотань від учасників про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати засудженого ОСОБА_3 на підставі ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Потерпілому надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя ОСОБА_1