28.08.20 Справа № 469/203/16-к
1-в/469/19/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2020 року Березанський районний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
начальника Березанського РС філії ДУ «Центр пробації» - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Березанка подання начальника Березанського РС філії Державної установи «Центр пробації» Миколаївської області про звільнення від відбуття покарання
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта не повна середня, не одруженого, раніше судимого 05 квітня 2016 року Березанським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.186 КК України до п`яти років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,
встановив:
Вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 05 квітня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з іспитовим строком на три роки.
Начальником Березанського РС філії Державної установи «Центр пробації» Миколаївської області ОСОБА_5 направлено до суду подання про звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

У судовому засіданні представник органу пробації ОСОБА_5 подання підтримав у повному обсязі та просив суд звільнити ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Засуджений ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового засідання повідомлений належним чином (а.с.116).

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти подання, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_6 під час іспитового строку вчинив новий злочин, справа щодо злочину перебуває на розгляді у суді з 2017 року, а тому підстави для звільнення його від покарання, призначеного вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 05 квітня 2016, відсутні.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши подання та матеріали додані до нього, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.2 ст.168 КВК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Згідно з ч.1 ст.78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Відповідно до ст.62 Конституції України, ч.2 ст.2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
За змістом ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначеному законом. Будь-яке втручання у права людини має ґрунтуватися на положеннях закону, а отже, - відповідати принципу законності, який передбачає абсолютний правовий захист та є засадничим компонентом правової системи.

Принцип презумпції невинуватості закріплений у міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, ч.1 ст.19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України.
Так, у ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
У цьому аспекті слід зазначити, що правильне розуміння вимог Конвенції розкривається у рішеннях Європейського суду з прав людини, що містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав. Так, ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегеу і Джабардо проти Іспанії» зазначив, що п.2 ст.6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.
З подання та матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 вбачається, що покладені на нього вироком суду від 05 квітня 2016 року обов`язки він в основному виконував, за період іспитового строку, який закінчився 05 квітня 2019 року, до кримінальної та адміністративної відповідальності не був притягнутий.
Таким чином, з огляду на відсутність обвинувальних вироків щодо нього як в період дії іспитового строку, так і на момент його закінчення, та враховуючи принцип презумпції невинуватості, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від призначеного судом покарання.
На підставі ст.78 КК України, керуючись ст.ст.372, 537, 539 КПК України, суд
постановив:
Подання начальника Березанського РС філії Державної установи «Центр пробації» Миколаївської області задовольнити.
ОСОБА_6 , засудженого вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 05 квітня 2016 року за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з іспитовим строком на три роки від відбування покарання звільнити у зв`язку із закінченням іспитового строку.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Дата оголошення повного тексту ухвали 28 серпня 2020 року о 15.45 год.

Суддя: