Справа № 944/1145/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/412/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у кримінальному проваджені №0001079 від 21 листопада 2019 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_10 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Яворівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2020 року затверджено угоду про визнання винуватості від 25.02.2020року, укладену між заступником начальника Яворівського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області прокурором ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_6 і його захисником ОСОБА_8 у присутності перекладача ОСОБА_12 , в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001079 від 21 листопада 2019 року.

Визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_13 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_13 обов`язки, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Після набрання вироком законної сили заходи забезпечення, у вигляді арешту, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 22.11.2019 року на автомобіль марки «Bentley Continental» номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 - ухвалено вважати скасованими.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз №15/2/3 від 10.02.2020року, №1/1333 від 03.12.2019року, №1/1334 від 02.12.2020 року, в розмірі - 4710 грн. 30 коп.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно з вироком ОСОБА_14 21 листопада 2019 року об 18 год. 00хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Bentley Continental» номерний знак НОМЕР_1 , під час руху автодорогою Львів-Краковець в с.Підрясне Яворівського району Львівської області, в напрямку м.Львова на ділянці 10км+500м, порушив чинні вимоги «Правил дорожнього руху», які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001року зі змінами та доповненнями, а саме: п.п. 1.5, 1.10, 2.3 (б, д), 12.3, які виразилися в тому, що він будучи не уважним до дорожньої обстановки та її змін, при виникненні небезпеки для руху - пішоходу ОСОБА_10 , який рухався з ліва на право по проїзній частині, відносно напрямку руху автомобіля, та якого він об`єктивно спроможний був виявити негайно, не вжив заходів до зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди - наїзду на пішохода ОСОБА_10 , який отримав синець в поперековій ділянці справа, садно в ділянці лівої гомілки, забій грудної клітки, лівого плеча, лівої гомілки, відкриту черепно-мозкову травму із геморагічно-контузійними вогнищами у лівій скроневій частці, злам правої скроневої кістки з переходом на основу черепа травматичний неврит правого слухового нерва, які відповідно до висновку експерта №265/19 від 22 листопада 2019року відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України.
На вказаний вирок суду першої інстанції апеляційні скарги подали обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_10 .
Обвинувачений ОСОБА_6 просить даний вирок змінити в частині звільнення від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
В обґрунтування покликається на те, що не оспорюючи фактичних обставин справи, вирок від 26 лютого 2020 року не відповідає погодженим сторонам покаранню, а саме призначення покарання, яке не було погоджено сторонами угоди про визнання винуватості. Так, згідно укладеної угоди від 25 лютого 2020 року, ОСОБА_6 слід звільнити від відбування покарання із строком випробування 1 (один) рік. Крім цього, потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні повністю підтримав укладену угоду та просив звільнити від відбування покарання із мінімальним строком випробування, проте на його думку судом першої інстанції призначено покарання без врахування вищезазначених обставин та умов погоджених сторонами угоди про визнання винуватості.
Потерпілий ОСОБА_10 просить вищенаведений вирок змінити в частині призначення покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Мотивує свою апеляційну скаргу тим, що не оспорюючи фактичних обставин справи, вирок від 26 лютого 2020 року не відповідає погодженим сторонам покаранню, а саме призначення покарання, яке не було погоджено сторонами угоди про визнання винуватості. Апелянт вказує, що під час вчинення ДТП обвинувачений ОСОБА_6 не перебував у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, не втікав, одразу викликав швидку та допомагав йому. Протягом усього періоду перебування його в лікарні, турбувався про стан його здоров`я, потреби, а також відшкодував усю завдану шкоду. Крім цього, потерпілий звертає увагу, що у судовому засіданні в суді першої інстанції просив звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання із мінімальним строком випробування.
Заслухавши доповідача, думку апелянтів обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_10 , які просили задовольнити їх апеляційні скарги, міркування прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційних вимог, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з ч.4 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим Кодексом, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.
Пункт другий частини четвертої статті 394 КПК України визначає, що в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, та затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вказані підстави є виключними та розширеному тлумаченню не підлягають.
Оскільки висновки суду про доведеність вини обвинуваченого не можуть бути оскаржені, тому вирок у цій частині перегляду не підлягає.
Що стосується доводів апеляційних скарг стосовно звільнення обвинуваченого від призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
26 лютого 2020 року в розпорядження суду разом з обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості від 25.02.2020, укладена між заступником начальника Яворівського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області прокурором ОСОБА_11 , якому надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_6 і його захисником ОСОБА_8 у присутності перекладача ОСОБА_12 , відповідно до вимог ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України.

За умовами даної угоди ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, щиро розкаявся. Сторони угоди погодили та призначили йому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами із застосуванням ст. 75 КК України.
Крім цього, дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470,472 КПК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженого покарання, зокрема обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_10 погодились із запропонованим видом та строком покарання.
Таким чином, суд першої інстанції переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті що передбачені в угоді та виходячи із характеризуючих даних особи обвинуваченого ОСОБА_13 , те, що останній відшкодував завдану потерпілому шкоду та інших наявних матеріалів справи, визначив іспитовий строк тривалістю 2 роки.
З урахуванням наведеного, колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Яворівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4