Дата документу 22.12.2020 Справа № 337/5230/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/5230/20 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/1322/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

скаржника ОСОБА_6 ,

представника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі.

Згідно зі змістом судового рішення, зазначено, що до суду надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі. В скарзі зазначено, що бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Так, 15 липня 2020 року до ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, надійшла заява ОСОБА_6 щодо неправомірних дій працівників прокуратури Запорізької області, прокуратури м. Запоріжжя та прокуратури Хортицького району м. Запоріжжя. Однак, передбачені законом відомості до ЄРДР внесені не були, тому заявник вважав, що посадові особи ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, такими своїми діями порушують кримінальне процесуальне законодавство України. Заявник просив суд зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, внести до ЄРДР відомості за його заявою від13 липня 2020 року, яка надійшла до ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, 15 липня 2020 року, та розпочати розслідування.

Відмовляючи в задоволені скарги слідчий суддя зазначив, що фактично заява ОСОБА_6 стосується незгоди заявника із діями та рішеннями працівників прокуратури під час розгляду його звернень, а також не містить достатніх даних про наявність ознак кримінально-караного діяння, тому дійшов висновку, що посадовими особами ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, не було допущено протиправної бездіяльності при розгляді заяви ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , зазначає, що повний текст ухвали було проголошено 07.12.2020 та надіслано йому на електронну адресу 08.12.2020 тому просить поновити строк на оскарження.

По суті апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді суперечить законодавству. Вказує, що в його заяві йдеться про кримінальне правопорушення, яке скоїли посадові особи прокуратури вищого рівня та цей факт може бути перевірено лише в межах кримінального провадження. Вважає, що висновки суду про те, що у його заяві відсутні дані про наявність в діях службових осіб прокуратури ознак кримінального правопорушення, не відповідають дійсності.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 03.12.2020 та постановити ухвалу про відкриття провадження по його скарзі на бездіяльність слідчого по невнесенню відомостей до ЄРДР.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення, доводи апеляційної скарги; скаржника та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду. Положенням ст.117 КПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Оскаржуване рішення слідчого судді було винесено 03 грудня 2020 року, однак повний текст ухвали отримано скаржником 08.12.2020, апеляційна скарга подана 10.12.2020, відтак колегія суддів вважає, що у цьому випадку, причини пропуску строку на апеляційне оскарження можна визнати поважними і тому вказаний строк підлягає поновленню.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

У відповідності до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Частиною 1 ст.303 КПК України визначений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та є вичерпним.

Згідно ч.1 ст.214 КПК України слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов`язковим елементом складу злочину є об`єкт, суб`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюється, не є злочином.

Згідно ст.214 КПК України відомості, які вказують на ознаки кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення відомостей про нього до ЄРДР.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 №298, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявленні з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п.4 ч.5 ст.214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про кримінальне правопорушення є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення.

Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення та інші обставини). Якщо в заяві чи повідомленні відсутні відомості про реальність події, то вони не можуть вважатися такими, які повинні бути обов`язково внесенні до ЄРДР.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки заява ОСОБА_6 не містить ознак повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Так, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_6 про вчинення злочину працівниками правоохоронних органів не може вважатися заявою в силу ст.214 КПК України, оскільки в змісті заяви немає чіткої конкретизації даних про злочин, а є лише перелік ймовірних порушень, без зазначення часу, місця, способу, настання шкідливих наслідків, злочинних діянь та інші обставини.

Окрім того, судова колегія зазначає, що у заяві про злочин має бути не тільки інформація про події, але й те, що вимагається законом про кримінальну відповідальність, а саме матеріальні чи інші наслідки посягань на інтереси осіб, які охороняються законом.

Апеляційна скарга може бути задоволена апеляційним судом у разі, якщо вона містить посилання на те, в чому полягає неправильність оскаржуваного судового рішення та містить визначені чинним процесуальним законом підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції. Лише за об`єктивного підтвердження таких підстав можливе скасування оскаржуваного судового рішення.

Апелянт в свою чергу фактично лише виражає незгоду з ухвалою слідчого судді, не вказує аргументовані доводи чому висновки слідчого судді є необґрунтовані чи невмотивовані.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді через доводи, наведені в апеляційній скарзі і доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4