Справа № 461/6841/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/646/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 28 квітня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Галицького районного суду м. Львова від 28 квітня 2020 року визнано ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавленням волі на три роки.

Вирішено питання речових доказів.

Відповідно до вироку суду, 21 липня 2019 року, приблизно о 16 год. 15 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи біля аптеки «D.S.», що по вул. Старій, 1 у м. Львові діючи з хуліганських мотивів та явної неповаги до установлених вимог поведінки, що супроводжувалось особливою зухвалістю, протиставляючи себе суспільству, виявляючи зневагу до елементарних правил поведінки в громадському місці, нехтуючи елементарними правилами моральності та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, наніс удари ножем у тулуб та обличчя потерпілого ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому колото-різані рани на грудях зліва, на спині, на правому плечі та підборідді.
Не погоджуючись з вироком Галицького районного суду м. Львова від 28 квітня 2020 року, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить оскаржуваний вирок змінити в частині пом`якшення призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, застосувавши до призначеного судом покарання ст. 75 КК України. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Не оспорюючи фактичних обставин справи, апелянт покликається на те, що вирок суду є занадто суворим. Зокрема, судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_7 вину у вчиненому визнав та щиро розкаявся у вчиненому, а тому пом`якшуючою обставиною є щире каяття. Кримінальним правопорушенням шкода не заподіяна, потерпілий ОСОБА_9 претензій до обвинуваченого не має.
Попри те, що ОСОБА_7 скоєно тяжкий злочин, вважає, що виправлення такого можливе без ізоляції від суспільства. Зокрема, відмова суду першої інстанції у застосуванні ст. 75 КК України пов`язана з тим, що ОСОБА_7 негативно характеризується, повторно вчинив тяжкий злочин, пов`язаний з насильством, а також неодноразово засуджувався за насильницькі злочини. Однак характеристика, на яку покликається суд в оскаржуваному вироку, складене 11 грудня 2012 року під час відбуття ОСОБА_7 покарання у Маневицькій виправній колонії управління ДПтС у Волинській області (№42), а в силу ст. 89 КК України останній вважається таким, що не має судимості.
Вказує, що покарання на меті має не тільки кару, але й виправлення засудженого, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, просить застосувати щодо ОСОБА_7 ст. 75 КК України.
Заслухавши пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції в частині встановлених фактичних обставин вчинення злочину, доведеності вини обвинуваченого у його вчиненні, правильності кваліфікації його дій учасниками судового провадження не оскаржувалися. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим вирок у зазначеній вище частині не перевірявся.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про незаконність вироку в частині призначеного покарання та про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням, то вони не ґрунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону. Аналіз положень частини першої ст. 75 КК України дає підстави стверджувати те, що умовами звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням є: призначення покарання певного виду та розміру в тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років; переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, до якого суд може дійти, врахувавши дані про тяжкість злочину, особу винного та інших обставинах справи, які можуть вплинути на прийняття зазначеного рішення.
На думку колегії суддів, до інших обставин врахування яких передбачається при вирішенні питання про застосування положень ст. 75 КК України необхідно відносити: обставини вчинення злочину, відношення обвинуваченого до злочину та його наслідків, дії обвинуваченого, спрямовані на усунення негативних наслідків злочину, процесуальна та етична поведінка обвинуваченого у ході досудового розслідування та судового провадження, правова позиція потерпілих щодо покарання та можливості звільнення обвинуваченого від його відбування.
Як вбачається із вироку, суд першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадження не прийшов до переконання про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання.
Колегія суддів із таким висновком суду першої інстанції погоджується у повній мірі. Так, ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин з застосуванням ножа, чим заподіяв потерпілому колото-різані рани в тулуб та обличчя. Обставини вчинення злочину, а також дані про особу обвинуваченого приводять колегію суддів до переконання про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання, що вказує на відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України.
Доводи апеляційної скарги про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання із випробуванням є не обґрунтованими із наведених вище підстав.
Колегія суддів зважає на те, що дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також інші обставини, які були наведені захисником в апеляційній скарзі при вирішенні питання про покарання судом першої інстанції були враховані у повній мірі.
Доводи апеляційної скарги про те, що діями ОСОБА_7 матеріальна шкода не заподіяна, а потерпілий до нього претензій не має, саме по собі не може бути підставою для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання із урахуванням обставин вчиненого злочину.
Посилання захисника, як на підставу для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання із випробуванням на те, обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині, не дає підстав для застосування звільнення від відбування покарання із випробуванням, оскільки зазначена захисником поведінка обвинуваченого є звичайною і нормальною поведінкою буд-якого свідомого члена суспільства, що не може розцінюватись як окремий винятковий і позитивний випадок, достатній для застосування будь-якої пільги, у даному випадку у виді звільнення від призначеного покарання із випробуванням.
Висновки суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах реального відбування покарання у виді позбавлення волі строком на три роки є належним чином мотивованими і ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Колегія суддів за результатами апеляційного розгляду приходить до переконання про те, що призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Підстав для застосування до цього покарання положень ст. 75 КК України колегія суддів не знаходить.
Вирок Галицького районного суду м. Львова від 28 квітня 2020 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

вирок Галицькогорайонного суду м. Львова від 28 квітня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4