В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2021 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0003987, внесеному 29.12.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Туртас, Російська Федерація, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом визнано доведеним, що 28.12.2019 приблизно об 11 год. 30 хв. ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні магазину «МегаСейл», розташованому по вул. Леваневського, 53, м. БілаЦерква Київської області, взяв з полиці для взуття кросівки чоловічі, темно-синього кольору, марки «DUAL», 43 розміру, вартістю 290 грн. У подальшому у ОСОБА_3 виник умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння вищевказаними кросівками, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 умисно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів вчинив крадіжку зазначених вище кросівок.
Після чого ОСОБА_3 зник з місця вчинення проступку, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 290 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального проступку, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема ОСОБА_3 показав, що він 28.12.2019 приблизно об 11 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні магазину, розташованому по АДРЕСА_2 , взяв з полиці для взуття кросівки чоловічі, темно-синього кольору. Після чого з місця вчинення проступку зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. В скоєному розкаювався, просив суворо не карати. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 визнав в повному обсязі.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку) просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього кримінального проступку, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала заявлений цивільний позов та просила задовольнити його у повному обсязі.
Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, керуючись вимогами статей 65 - 67 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є визнання вини.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого, так дії обвинуваченого суд кваліфікував за ч. 1 ст. 185 КК України, згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, але перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю з 2017 року, крім цього має місце реєстрації яке співпадає з фактичним місцем проживання, офіційно не працевлаштований, неодружений, а також відсутність на утриманні членів сім`ї, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, не виражає допустимі соціальні зв`язки тобто відсутні міцні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (проступку), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 у виді штрафу, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, яке можливе без ізоляції обвинуваченого від суспільства та попередження нових злочинів.
З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.
Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді громадських робіт є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Таким чином, суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.
Отже, встановлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням обвинуваченого.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, що кореспондується з нормами ст. 1177 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд ретельно перевіряючи усі вимоги позивачів, оцінює надані докази на підтвердження заявлених вимог відповідно до ст. 94 КПК України, а також враховуючи повне визнання обвинуваченим розміру завданої ним шкоди потерпілому та приходить до наступних висновків.

Таким чином цивільний позов у справі потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, підлягає задоволенню, отже суд вважає, що з ОСОБА_3 підлягає стягненню 395 гривень.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009) та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень (одну тисячу сімсот гривень).

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 395 грн., завданої в наслідок вчинення злочину.

Речовий доказ по справі, а саме кросівки чоловічі «DUAL», 43 розміру, які зберігаються у потерпілої ОСОБА_5 , залишити у останньої, як у власника майна.

Кросівки чоловічі марки «New Balance», які повернуті обвинуваченому ОСОБА_3 , залишити у останнього, як у власника майна.

СD - диск, який міститься при матеріалах кримінального провадження № 0003978, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження, які зберігаються у прокурора.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1