ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/70/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000923 та №0003267 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2020 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ялта, АР Крим, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з поміщенням для відбування покарання до кримінально виконавчої установи закритого типу.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховано з 21.01.2020 року.
Продовжено застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він, будучи раніше судимим за ч.4 ст.187 КК України, повторно, 08.04.2018 року близько 18:00 год., перебуваючи в приміщенні кімнати, розташованої в будинку АДРЕСА_2 , умисно, з корисливого мотиву заволодіння чужим майном, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю господаря, вчинив крадіжку планшета "Asistant" АР-107G, вартістю 2133,33грн., що належить ОСОБА_8 , яким розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Крім цього, ОСОБА_7 повторно, 06.06.2018 року близько 23:00 год., перебуваючи в приміщенні кухні, розташованої за адресою АДРЕСА_3 , умисно, з корисливого мотиву заволодіння чужим майном, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю господарів, вчинив крадіжку ноутбука «ASUS» 1201PN с/н АВОААS208575, вартістю 2999,67грн., що належить ОСОБА_9 , який в подальшому реалізував до ПТ «Климчук і компанія «Ломбард Капітал», який розташований за адресою м.Херсон, вул.І. Куліка, 122, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Крім цього, ОСОБА_7 повторно, 16.12.2019 року у другій половині дня, більш точного часу не встановлено, перебуваючи на території Молодіжного пляжу в м. Херсоні, умисно, з корисливого мотиву заволодіння чужим майном, таємно, шляхом вільного доступу, викрав майно, яке належить ОСОБА_10 , а саме мобільний телефон "Neffos" вартістю 1636,67грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ "Водафон Україна", яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, після чого покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 1636,67грн.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить переглянути вирок суду першої інстанції і призначити йому більш м`яке покарання.

Зазначає, що визнає свою вину і сердечно розкаюється у скоєному, однак не погоджується з мірою покарання, визначеною судом, оскільки інкриміновані йому злочини не є тяжкими, а тому вважає визначений судом строк покарання не зовсім справедливим.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Потерпілі в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату та час апеляційного розгляду кримінального провадження, заяв про відкладення судового засідання не подавали.
Їх неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду відповідно до приписів ч.4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження , перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Мотиви Суду.
В апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються висновки суду про доведеність його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185 КК України, а тому вирок в цій частині відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України не перевіряється в апеляційному порядку.
Колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги обвинуваченого в частині призначеного покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Як слідує із вироку, обираючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем постійного проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, внаслідок чого відбував покарання у виді позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став.
Визнання вини та щире каяття суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання та встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк, який буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відомості, що характеризують особу обвинуваченого, історія вчинених кримінальних правопорушень та їх тяжкість, дають підстави для висновку про те, що призначене судом ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України та є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Призначене судом покарання у виді 3 років позбавлення волі, не можна визнати явно несправедливим, як про те стверджує обвинувачений.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення сукупності злочинів, в тому числі, за скоєння умисного тяжкого та особливо тяжких злочинів корисливої спрямованості та проти життя людини.

Наразі ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні трьох епізодів крадіжок.

Систематичність скоєння кримінальних правопорушень в період незнятої та непогашеної судимості вагомо свідчать про схильність ОСОБА_7 до вчинення кримінально-караних діянь.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що ОСОБА_7

офіційно працевлаштований, займається суспільно-корисною діяльністю, чи має законне джерела доходів. Інформації щодо наявності у обвинуваченого сім`ї, дітей та утриманців у матеріалах кримінального провадження також не міститься.

Як видно зі змісту вироку, суд взяв до уваги визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні інкримінованих злочинів, а також зважив на щире каяття ОСОБА_7 , а тому доводи апелянта про неврахування судом цих обставин є необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що інкриміновані ОСОБА_7 злочини не є тяжкими, не може слугувати підставою для пом`якшення призначеного покарання з огляду на кількість епізодів злочинної діяльності, відомості що характеризують особу обвинуваченого в цілому, з урахуванням того, що ОСОБА_7 заподіяні злочинами збитки не відшкодував.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв до уваги всі дані, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі і в соціально - побутовому плані, а також врахував обставини кримінального провадження в їх сукупності, які визначають тяжкість скоєного кримінального правопорушення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, призначене покарання відповідає вимогам ст. 50,65 КК України, а відтак колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання.
Апеляційна скарга не містить достатніх обґрунтувань невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, доводи апеляційної скарги не можна визнати підставою для зміни вироку в частині призначеного покарання. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваного вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст.ст.404,405,407,419,376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання копії ухвали, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4