Справа № 442/7558/20
Провадження № 1-кс/442/1290/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року м. Дрогобич

Слідча суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на постанову ст. слідчого 1-го відділення (з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів) слідчого відділу Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 31.08.2020,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_4 , скаржників ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и л а :
27.11.2020 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду зі скаргою, в якій просять скасувати постанову старшого слідчого 1-го відділення СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0001166 від 10.08.2020, відновити слідство за фактом вбивства ОСОБА_6 та визнати їх потерпілими в даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування своєї скарги покликаються на те, що 10.08.2020 вбили її ОСОБА_3 , чоловіка, та сина ОСОБА_2 20.08.2020 вони звернулись до Генеральної прокуратури України та Національної поліції України про вчинення кримінального правопорушення, а саме за фактом вбивства ОСОБА_6 , відзначаючи, що протягом останніх 10 років померлий ніколи не висловлював думок щодо суїциду. Зазначають, що не погоджуються із постановою старшого слідчого 1-го відділення СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0001166 від 10.08.2020 та із висновками експерта, оскільки такі викликають сумніви щодо справжньої причини смерті ОСОБА_6 та не відповідають обставинам, які мали місце на момент смерті останнього. Вважають, що єдиною причиною смерті вбивства ОСОБА_6 через повішення є корисливі мотиви невідомих осіб, оскільки на момент вбивства в нього на руках була значна сума коштів, яких не знайдено на місці події. Водночас, працівниками Дрогобицького ВП з моменту вбивства не проводилось жодних дії для встановлення фізичних осіб, причетних до вбивства ОСОБА_6 , мотивуючи це тим, що смерть наступила по причині самогубства. Постанову про закриття провадження вважають такою, яка прийнята слідчим у результаті проведення неналежного досудового розслідування, без повного та всебічного дослідження обставин справи. Вказують, що у справі не проведено усіх необхідних слідчих дій задля забезпечення повного та об`єктивного досудового розслідування. Просять скаргу задовольнити.

Скаржники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримали, просять таку задоволити з підстав, викладених у ній. Відзначили, що в ОСОБА_6 не було жодних психічних відхилень, у нього були плани на життя, на завтрашній день. На момент смерті у нього була значна сума коштів, які працівниками поліції на місці події не знайдено, а тому вважають, що саме через ці гроші могли вбити їхнього сина та чоловіка.

Прокурор в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, неявка слідчого чи прокурора не є перешкодою у розгляді скарги.

Старший слідчий 1-го відділення СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечив, вважає прийняту ним постанову такою, що відповідає вимогам КПК України. Наголосив, що провів досудове розслідування повно та об`єктивно, прийнявши законне рішення у провадженні. Стосовно припущень заявниці, то вважає їх надуманими і такими, що не узгоджуються із матеріалами, зібраними під час досудового розслідування.

Дослідивши скаргу, долучені до неї документи та витребувані судом матеріали кримінального провадження №0001166 від 10.08.2020 року, приходжу до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на нижченаведене.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Так, забезпечуючи принцип доступу до правосуддя, в порядку ст. 21 КПК України та ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слідчим суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 30.11.2020 відкрито провадження та призначено скаргу до розгляду.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

В судовому засіданні встановлено, що 31.08.2020 старшим слідчим 1-го відділення СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001166 від 10.08.2020, в якій останнім встановлено, що причиною смерті ОСОБА_6 є асфіксія, стискання органів шиї петлею та навмисне самоушкодження шляхом повішання. Також встановлено, що жодних насильницьких дії щодо ОСОБА_6 не було вчинено, що в свою чергу виключає в діянні склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а тому кримінальне провадження № 0001166 від 10.08.2020 за фактом ОСОБА_6 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

На підставі 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Згідно зі статтею 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На підставі ст. 1 Конвенції, держава зобов`язалась гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Згідно зі ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

У рішенні по справі «Ранцев проти Кіпру і Росії» від 07.01.2010 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що обов`язок по захисту права на життя, яке випливає зі ст. 2 Конвенції, у взаємозв`язку з загальним обов`язком держави по статті 1 Конвенції, вимагає проведення офіційного розслідування у тій чи іншій формі у випадках насильницької смерті. Ефективне розслідування в розумінні статті 2 Конвенції передбачає вимоги оперативності та розумної обачності при його проведенні (пункти 232-233).

У рішенні по справі «Маснєва проти України» від 20.12.2011 року Європейський суд наголосив на наявності у державних органів процесуального обов`язку розслідувати обставини смерті особи, зокрема встановити; сталося самогубство чи вбивство. Суд зазначив, що слідство не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть досліджені належним чином, а висновки не будуть послідовними та вмотивованими (пункти 49, 52).

Згідно ч. 1 ст. 84 КПК України, наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню слідчий встановлює на підставі доказів, тобто фактичних даних, отриманих у передбаченому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 1 ст. 94 КПК України, оцінка доказів слідчим повинна ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст.94 КПК України).

Відповідно до ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; 6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; 7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; 9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Частиною 4 ст. 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

При цьому, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що органом досудового розслідування були проведені всі передбачені КПК України слідчі, а також процесуальні дії, необхідні для встановлення обставин даного кримінального провадження.

Наведене дає суду підстави для висновку, що оскільки відповідно до ст. 283, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження є однією із формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного і неупередженого дослідження ним всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, як кожного окремо, так і в їх сукупності.

На переконання слідчої судді, слідчі дії у даному кримінальному провадженні проведені не в повному обсязі, що необхідно для перевірки всіх обставин смерті особи.

Суд вважає слушними доводи скаржників, що слідчим не з`ясовано, чи міг ОСОБА_6 вчинити самогубство без допомоги сторонніх осіб, для чого необхідно провести слідчі експерименти на місці події, призначити додаткову експертизу тощо.

Слідчим не перевірено доводи скаржників про те, що на момент смерті в ОСОБА_6 знаходилась значна сума коштів, які працівниками поліції на місці події не знайдено.

Також не вирішено питання про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 потерпілими у кримінальному провадженні, оскільки слідчим 31.08.2020 надіслано їм повідомлення про необхідність явки до слідчого для визнання їх потерпілими і в цей же день прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Отже, слідством допущено неповноту досудового розслідування кримінального правопорушення, не проведено усіх слідчих дій на встановлення обставин справи та не вжито достатніх заходів для встановлення усіх обставин смерті ОСОБА_6 .

Всупереч положень ч. 5 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина оскаржуваної постанови не містить наведення доводів щодо вичерпання можливостей отримання додаткових доказів у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене, вважаю, що органом досудового розслідування не вжито вичерпних заходів для повного та всебічного дослідження обставин справи. Встановлені в ході розгляду скарги обставини свідчать про неповноту досудового розслідування, не вирішення питань процесуального характеру у визначений законом спосіб, відтак оскаржуване рішення слідчого є передчасним, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора, скасування повідомлення про підозру, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Вирішення інших питань за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого виходить за межі повноважень слідчого судді.

Тому вимога про зобов`язання Дрогобицького ВП поновити слідство за фактом вбивства ОСОБА_6 , змінення кваліфікації злочину та визнання скаржників потерпілими задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307 КПК України, -

у х в а л и в:
Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову ст. слідчого 1-го відділення (з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів) слідчого відділу Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 від 31.08.2020 про закриття кримінального провадження №0001166 від 10.08.2020.

В задоволенні решти скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 03 грудня 2020 року.

Слідча суддя ОСОБА_1