Справа № 190/1295/20
Провадження №1-в/190/203/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року П`ятихатський районний суд

Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника ДУ «ВК №122» - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду м. П`ятихатки в режимі дистанційного судового провадження з ДУ«П`ятихатська виправна колонія (№122)» справу за клопотанням Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)» стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Покров Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,-

В С Т А Н О В И В:

Начальник ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)» звернувся до суду з поданням, в якому просить вирішити питання про заміну ОСОБА_5 не відбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким, у вигляді обмеження волі, на підставі ст.82 КК України.

Представник Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)» в судовому засіданні підтримав подання та просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 просив задовольнити подання та замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, на обмеження волі.

Прокурор заперечував щодо задоволення подання вказавши, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, останній раз - в період іспитового строку, наданого йому за попередньо вчинений злочин, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний корисливий злочин, за який на даний час відбуває покарання; що засуджений має лише два заохочення в 2019 році, з початку 2020 року заохочень не мав. Вважає, що поведінка засудженого не свідчить про його виправлення та не надає йому право на пом`якшення покарання.

Дослідивши матеріали подання, матеріали особової справи засудженого, заслухавши учасників судового провадження, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України - суд, під час виконання вироків має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02.11.2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, ОСОБА_5 частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01.10.2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України та остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, засудженому зараховано в строк відбуття покарання один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 03.08.2015 року по 01.10.2015 року. Кінець строку 12.12.2022 року.

На даний час засуджений відбув більш ніж 1/2 частини строку покарання, що надає йому право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України.

У відповідності до п. п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 09.12.2018 року. Під час перебування в установі виконання покарань м.Дніпро характеризувався задовільно, стягнень та заохочень не мав.

В ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)» засуджений ОСОБА_5 перебуває з 16.10.2018 року; за період перебування в установі стягнень не мав, мав два заохочення 27.06.2019 року та 28.12.2019 року.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений виправився або довів своє виправлення, а те, що він став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбуття більш м`якого виду покарання.

Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його поведінка, сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, що підтверджується матеріалами його особової справи, а також те, що ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

Варто зазначити, що наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання та два заохочення за підсумками 2 та 4 кварталу 2019 року, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення. Судом враховано і той факт, що протягом 2020 року ОСОБА_5 не заохочувався установою виконання покарання.

Крім того, 19.12.2019 року комісією установи засудженому ОСОБА_5 було відмовлено у переведенні для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання про заміну засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є необґрунтованим, а тому в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 82 КК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)» стосовно засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1