Справа № 183/4611/20
№ 1-кп/183/1453/20

У Х В А Л А
31 серпня 2020 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перше Травня Зачепилівського району Харківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
Прокурор в судовому засіданні вважав за необхідне призначити кримінальне провадження до розгляду, оскільки підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору не має. Крім того, прокурор заявив клопотання про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, мотивуючи свою позицію тим, що, ризики, які були враховані судом при обранні йому запобіжного заходу тримання під вартою не змінилися, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилося, тому продовження строку тримання під вартою необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.
Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, не заперечували проти призначення провадження до розгляду. Водночас, заперечували проти продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу, просили змінити його на домашній арешт.
Потерпіла та її представник, кожен окремо, також не заперечували проти призначення провадження до розгляду. Водночас, не заперечували і проти зміни обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу, мотивуючи свою позицію тим, що наразі потерпілій частково відшкодована шкода, завдана діями обвинуваченого. І, на думку потерпілої, якщо обвинувачений буде перебувати не під вартою, у нього буде більше можливостей відшкодувати шкоду в повному обсязі. За таких обставин вважали за доцільне змінити запобіжний захід на домашній арешт. Крім того, звернулись до суду з клопотанням про скасування арешту транспортного засобу, марки ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 , мотивуючи своє клопотання тим, що в арешті транспортного засобу наразі відпала необхідність, оскільки досудове розслідування закінчено, усі слідчі (розшукові) дії проведені в повному обсязі, в тому числі проведені експертизи автомобілю ВАЗ 2106. Крім того, автомобіль псується (іржавіє), приходить в технічно несправний стан. У зв`язку з цим, просили скасувати арешт майна: автомобіля ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 , 1993 року випуску.
Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, не заперечували проти задоволення клопотання про скасування арешту.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту, зазначивши, що автомобіль, на який накладено арешт в рамках досудового розслідування, який просять скасувати потерпіла та її представник, є речовим доказом, який наразі не досліджений судом, а відтак підстави для скасування арешту відсутні.
Суд, дослідивши обвинувальний акт, вважає його таким, що відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору не має.
Крім того, вислухавши думку учасників процесу, суд вважає за можливе призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за участі прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілої, її представника, осіб, зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який, суд прийшов до наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд, за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Як слідує з рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України» суд повинен розглянути можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів щодо обвинуваченого.
В рішенні «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року ЄСПЛ зазначає та наголошує на тому, що згідно з другою частиною пункту 3 статті 5 Конвенції особу, обвинувачену у правопорушенні, має бути звільнено до судового розгляду, якщо держава не доведе існування «відповідних і достатніх» підстав для подальшого тримання її під вартою.
В рішенні «Прокопенко проти України» від 20.01.2011 ЄСПЛ зазначив, що згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою.
ЄСПЛ у рішеннях «Ігнатов проти України» від 15.12.2016, «Наконечний та інші проти України» від 11.01.2018, «Міхайлов та інші проти України» від 11.01.2018 вказав, що, продовжуючи тримання заявника під вартою та відмовляючи у задоволенні його клопотань про звільнення, національні суди здебільшого посилались на аналогічні підстави, наведені при його затриманні, та не додавали жодних нових деталей. Крім того, на жодному етапі національні суди не розглядали можливості застосування альтернативних запобіжних заходів. З огляду на це, а також на свою попередню практику у справах проти України, Європейський суд встановив порушення пункту 3 статті 5 Конвенції.
Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бакчиєв проти Молдови»).
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який відноситься до категорії тяжких.
Однак, обвинувачений, раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, 2008 року народження. Крім того, наразі обвинуваченим частково відшкодована шкода, спричинена потерпілій, а саме в розмірі 50 000,00 гривень. Зокрема, суд враховує позицію потерпілої, яка просила змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який, мотивуючи свою позицію тим, що в такому випадку у нього буде більше можливостей відшкодувати спричинену їй шкоду в повному обсязі.
Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням того, що злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється обвинувачений, відноситься до категорії тяжких та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі, суд приходить до переконання, що наразі продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від органів прокуратури та суду.
Однак, з урахуванням факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бакчиєв проти Молдови»), суд вважає, що наявні підстави для зміни найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків або потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку про можливість зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби, а саме з 22-00 годин до 06-00 годин ранку наступного дня.
Вирішуючи клопотання представника потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про скасування арешту транспортного засобу, марки ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 , суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Однак, клопотання представником потерпілої заявлено в підготовчому судовому засіданні, перед початком судового розгляду. На даній стадії судового розгляду жодного доказу досліджено не було. Не встановлено порядок та обсяг дослідження доказів.
З врахуванням вищевикладеного, на даній стадії судового розгляду суд позбавлений можливості перевірити обставини, на які представник потерпілої посилається у своєму клопотанні, і, як наслідок, позбавлений можливості перевірити обґрунтованість заявленого клопотання.
А тому, суд, вислухавши учасників процесу, вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 про скасування арешту транспортного засобу, марки ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 , як такого, що заявлено передчасно.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 177, 178, 181, 194, 199, 202, 314, 331, 371, 372, 376 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у відкритому судовому засіданні на 09 вересня 2020 року о 14.30 годині в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, який проводити суддею одноособово за участі прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілої, її представника, осіб, зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування, яких повідомити про дату, час і місце судового засідання у встановлений законом спосіб.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби строком до 27 жовтня 2020 року з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22:00 години до 06:00 години та покладенням на нього обов`язків строком до 27 жовтня 2020 року включно:
1) прибувати до суду за кожним судовим викликом;
2) не відлучатися із місця проживання без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;
4) утриматися від спілкування в будь-якій формі зі свідками;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти негайно в залі суду та зобов`язати останнього невідкладно прибути до місця свого проживання.
По закінченню строку дії запобіжного заходу та за відсутністю клопотання прокурора в порядку ст. 199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборона залишати житло припиняє свою дію і запобіжний захід, заборона та обов`язок вважаються скасованими.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Зачепилівському ВП Красноградського ВП ГУНП в Харківській області, який повинен негайно поставити на облік обвинуваченого, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та повідомити про це суд.
В задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 про скасування арешту транспортного засобу, марки ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 - відмовити.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».
Повний текст ухвали оголошено 04 вересня 2020 року об 11 годині 00 хвилин.
Ухвала набирає законної сили негайно та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1