Провадження №1-кс/463/6302/20
У Х В А Л А

07 грудня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, погоджене прокурором Львівської обласної прокуратури про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Вільховець Бережанського району Тернопільської області, громадянину України, з незакінченою вищою освітою, не одруженому, проживаючому та зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , на даний час не працюючого, попереднє місце роботи: поліцейський сектору реагування патрульної поліції №1 Бережанського ВП ГУНП у Тернопільській області, раніше не судимому, підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного таких обов`язків:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду на визначений ним час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими, понятими, експертами у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади (у разі наявності) свій паспорт для виїзду закордон.

Клопотання мотивує тим, що в провадженні Другого слідчого відділу слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне провадження № 0001373 від 16.11.2020. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Згідно даних слідства, ОСОБА_5 , будучи службовою особою правоохоронного органу, 16.11.2020 близько 00 год. 10 хв. у позаробочий час знаходячись у громадському місці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в групі із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які також були працівниками Національної поліції, ігноруючи загальноприйняті у суспільстві правила поведінки, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушив громадський порядок і спокій громадян у нічний час, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, яке виразилось у тому, що ОСОБА_7 , протиставляючи себе суспільству,проявляючи грубу силу, нехтуючи елементарними правилами поведінки, моральності та добропристойності, усвідомлюючи те, що перебуває у громадському місці поруч із житловими будинками, а саме на АДРЕСА_2 ,під час конфлікту із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, голосно висловлювався нецензурною лайкою та розмахував кулаками обох рук в бік останніх, показуючи намір розпочати бійку. Після цього, діючи з тих самих підстав і мотивів, ОСОБА_7 кулаком правої руки завдав удару ОСОБА_8 по обличчю зліва, повалив його на землю та наніс обома руками в область голови останнього декілька ударів (не менше двох). Під час того, як ОСОБА_8 лежав на землі, захищаючись від ударів та намагаючись звільнитись, ОСОБА_7 зловив його за праву руку та вкусив за великий палець.

В результаті протиправних хуліганських дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на обличчі зліва та садна на 1-му пальці правої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легкого ступеня тяжкості.

У той самий час, коли ОСОБА_7 завдавав ударів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 намагаючись захистити свого товариша та відтягнути ОСОБА_7 від нього, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час конфлікту завдали декілька (більше двох) ударів ОСОБА_9 у різні частини тіла, після яких останній впав на дерев`яну лавку. Далі, ОСОБА_5 , принижуючи честь та гідність потерпілого, нехтуючи елементарними правилами поведінки, ліктьовим суглобом правої руки схопив ОСОБА_9 за шию та почав душити, а ОСОБА_6 , в свою чергу, здійснив декілька ударів (більше двох) ОСОБА_9 в область обличчя.

В результаті протиправних хуліганських дій ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна на носі та в ділянці правого ліктьового суглобу, синці на обличчі, в двох тім`яних ділянках, садно-подряпина на чолі зліва, краєвий дефект коронкової частини 1-го зуба нижньої щелепи справа, чим спричинили останньому,згідно висновку судово-медичної експертизи, легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за яке передбачено покарання в тому числі у виді позбавлення волі. Обґрунтованість підозри доводиться зібраними доказами, а відтак, існують підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, в силу займаної посади та використовуючи свій авторитет підозрюваний може впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. Також підозрюваний може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженні, а саме підшукувати осіб, які можуть надати вигідні для нього покази.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у такому клопотанні. Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вказаним у клопотанні ризикам, з приводу чого клопотання просить задовольнити. Обґрунтованість підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Захисник проти клопотання заперечив, оскільки з моменту внесення відомостей до ЄРДР і по даний час підозрюваний не допустив жодного процесуального порушення та завжди з`являвся на виклик до слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні в повному обсязі підтримав пояснення свого захисника.

Оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

До Єдиного реєстру досудового розслідування 16.11.2020 року внесені дані з приводу вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 296 КК України. В силу вимог ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України є нетяжким

Про підозру у вчинені цього злочину ОСОБА_5 повідомлено 02.12.2020.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У відповідності до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема:

протоколами допиту потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 16.11.2020, згідно яких останні надали покази про заподіяння їм тілесних ушкоджень підозрюваними;

протоколами допиту свідків ОСОБА_10 від 17.11.2020 та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 18.11.2020, які прибули на місце події одразу після вчинення злочину;

висновками судово-медичного експерта №1646 та №1645 від 16.11.2020, згідно яких у потерпілих виявлено тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, які могли бути спричинені 16.11.2020 за обставин, які наводять потерпілі;

протоколами слідчих експериментів із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 20.11.2020;

протоколами допиту підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які підтвердили факт конфлікту з потерпілими;

протоколом огляду носія інформації від 03.12.2020;

Такі докази в об`єктивному взаємозв`язку вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , оскільки несуть в собі достатню кількість фактів та відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення.

При цьому, оцінюючи вказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності слідчим суддею не встановлено істотного порушення прав та свобод людини при отриманні таких доказів. Зрештою, сторона захисту на такі обставини не посилається.

Також, виходячи з фактичних обставин справи, слід погодитись з правильністю кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_5 .

Отже, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Далі, слідча суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Так, статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В мотивах клопотання слідчий покликається виключно на існування першого, третього та четвертого ризиків. Відповідно, враховуючи таку засаду кримінального провадження як диспозитивність слідчий суддя детального розгляне можливість існування цих ризиків та не буде перевіряти можливість існування інших ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Санкція ч. 2 ст. 296 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років. В силу вимог статті 12 КК України, такий злочин є нетяжким.

В п. 36 рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на матеріали клопотання, підозрюваний не одружений, не має на утриманні інших осіб і на даний час не працює.

Вказане в сукупності свідчить про те, що у підозрюваного немає міцних соціальних зав`язків, а з огляду на тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, вважаю, що ризик переховуватись від органу досудового розслідування та суду на даний час існує.

Крім того, враховуючи посаду ОСОБА_5 , яку він займав, вважаю, що існує ризик незаконного впливу на свідків кримінального провадження, які також є працівниками правоохоронних органів. З цих же підстав, вважаю, що існує ризик незаконного впливу на потерпілих, при тому що сам по собі, такий ризик як вплив на свідків чи потерпілих є актуальним допоки вони не будуть допитані в суді під час розгляду кримінального провадження.

Відповідно до обставин кримінального провадження, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, до якого можуть бути причетні й інші особи, яким також повідомлено про підозру і з якими він зможе координувати свої дії для уникнення кримінальної відповідальності, або ж підшукати осіб, які зможуть дати вигідні для нього та інших співучасників неправдиві покази.

Вказане в сукупності, доводить існування ризику про те, що підозрюваний зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Отже стороною обвинувачення в загальному також доведено наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Далі, слідча суддя оцінить можливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання згаданому вище ризику.
При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам слід врахувати, що така оцінка стосується перспективних фактів. Зокрема, використовується стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж домашній арешт не зможуть запобігти встановленим ризикам лише за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до частин першої та другої статті 182 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За своєю природою такий запобіжний захід як домашній арешт носить ізоляційний характер і по відношенню до нього більш м`якими запобіжними заходами є особисте зобов`язання, особиста порука та застава.

В межах даного кримінального провадження слідчий суддя враховує інформацію про стан здоров`я підозрюваного, який не має тяжких патологічних захворювань, той факт, що він має постійне місце проживання, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, про що слідчий суддя детально описав вище, а також інші обставини, визначені у ст. 178 КПК України.

Разом з тим, як уже зазначалось вище, в межах даного кримінального провадження стороною обвинувачення доведено існування трьох ризиків, два з яких пов`язані з службовою діяльністю ОСОБА_5 . Відповідно, в силу набутих зв`язків по службі ОСОБА_5 має реальну можливість вплинути на свідків та потерпілих чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню і тому запобіжні заходи, які не мають ізоляційного характеру не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Крім того, через тяжкість покарання в межах даного кримінального провадження також доведено ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, а тому на думку слідчого судді такий запобіжний захід як особиста порука та особисте зобов`язання не зможе повною мірою запобігти вказаному ризику, при тому що одночасно із такими запобіжними заходами актуальними стають попередні два ризики.

Відтак слід вважати встановленим, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

При цьому, з огляду на обставини кримінального провадження та враховуючи особу підозрюваного та його практично ідеальну процесуальну поведінку, слідчий суддя вважає можливим застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби.

У зв`язку з застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою далі слідчий суддя вирішить питання про покладення на нього відповідних обов`язків.
Так, згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

З огляду на обставини кримінального провадження та доведені ризики, необхідність покладення на підозрюваного зазначених у клопотанні обов`язків вважаю доведеною, оскільки такі об`єкти направлені на запобігання цим ризикам та не становитимуть непропорційного втручання в особисте життя особи.

Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного цією ухвалою слід обмежити строком досудового розслідування, який відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України не може перевищувати двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Керуючись вимогами статей 176-178, 182, 194, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши залишати вказане помешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду у визначений період доби з 22:00 год. до 06:00 год.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду на визначений ним час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими, понятими, експертами у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади (у разі наявності) свій паспорт для виїзду закордон.

Строк дії ухвали закінчується 02.02.2021 року.

Ухвалу передати до Бережанського ВП ГУНП у Тернопільській області для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_5 , про що необхідно повідомити слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1