Справа № 183/1037/17
№ 1-кп/183/54/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Ухвалено 01 лютого 2021 року в м. Новомосковськ Дніпропетровської області.

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 :

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000056 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого директором в ФОП « ОСОБА_4 », одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
потерпілої - ОСОБА_7 ,
представника потерпілої - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

04 січня 2017 року близько 17 години 00 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101», р/н НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю близько 30 км/год. по вул. Соборна, зі сторони вул. Котовського в напрямку вул. Мотуза, м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, де в цей час в районі будинку № 4 мікрорайону Кільченський, діючи необережно, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діючи таким чином, щоб не піддавати загрози життю та здоров`я громадян, не вжив заходів для своєчасного зменшення швидкості, аж до зупинки керуючого ним транспортного засобу або безпечного об`їзду пішохода, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка пішки рухалась попереду в попутному напрямку.
Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у виді синця навколо лівого ока, садна на обличчі, закритого перелому внутрішньої щиколотки правої гомілки зі зміщенням, закритого перелому лівої ліктьової кістки, закритої черепно-мозкової травми у виді струсу головного мозку, які у своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я, оскільки зростання відламків в місцях переломів відбувається в строк, що перевищує 21-н день.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину не визнав та пояснив, що 04.01.2017 року о 17.00 годині він разом з ОСОБА_9 на автомобілі «ВАЗ 2101» по вул. Соборній м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області повертався додому з роботи. Коли вони повернули на м/н. Кільченський, за ними повернув автомобіль «Daewoo Lanos», освітлення на вулиці було відсутнє, на дорозі були накатані колії. Зазначив, що потерпілу, яка йшла посеред колії, він побачив на відстані близько 6 метрів від свого автомобіля. Він почав гальмувати та вивертати кермо ліворуч, щоб об`їхати потерпілу, однак автомобіль його не слухався, у зв`язку з чим він і зачепив потерпілу. Також зазначив, що в той момент, коли він намагався уникнути наїзду на потерпілу, автомобіль «Daewoo Lanos» обігнав його. Зазначив, що рухався він зі швидкістю близько 30 км/год. Вони з ОСОБА_9 вийшли з машини та побачили, що потерпіла лежить на землі. Жінка, яка вийшла з автомобіля «Daewoo Lanos» викликала швидку допомогу, а ОСОБА_9 разом із водієм автомобіля «Daewoo Lanos» збирали речі потерпілої. Коли приїхала швидка допомога, вони допомогли довести потерпілу до автомобіля. Цивільний позов потерпілої не визнає, у зв`язку із тим, що вважає також винною у тому, що сталася дана ДТП потерпілу ОСОБА_7 , також зазначив, що він дійсно був неуважним, оскільки відволікся на автомобіль «Daewoo Lanos», який його обігнав. Також зазначив, що огляд на стан сп`яніння він пройшов зранку на наступний день. Пропонував потерпілій 15000 гривень в рахунок відшкодування шкоди, однак остання відмовилась.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження - за ч. 1 ст. 286 КК України, встановленою на підставі наступних доказів, досліджених в судовому засіданні:

- показань потерпілої ОСОБА_7 про те, що 04.01.2017 року в період часу з 16.00 до 18.00 години вона йшла пішки по вул. Соборна в м. Перещепине по узбіччю, по замерзлій траві, оскільки тротуару не було. Дорога була з лівої сторони від неї. Дорога була освітлена, ожеледиці не було. На протилежній стороні дороги зліва лежав сніг. По дорозі вона озиралася назад, і машин не бачила. Зустрічних автомобілів також не було. І раптом ззаду вона відчула удар, від чого впала на землю обличчям. Автомобіль її протягнув по дорозі, від чого вона дуже кричала. Позаду їхала інша машина, яка їх обігнала, перегородивши дорогу ОСОБА_3 , водій автомобіля «Daewoo Lanos» її підняв, почав допомагати, оскільки вона не могла сама піднятися, боліли рука і нога. Вона була одягнута в пальто світло-фіолетового кольору, яке від ДТП розірвалося, обличчя було в крові. Приїхала «швидка», надали медичну допомогу. ОСОБА_3 вийшов, подивився на неї, нічого не запитавши, пішов назад до свого автомобіля, і поїхав. При цьому медик із швидкої йому кричав, щоб він нікуди не від`їжджав, оскільки вже зафіксовано ДТП. Їй відомо, що ОСОБА_3 після ДТП не проходив огляду на стан сп`яніння, і не з`являвся в себе вдома 2 дні. Коли вона лежала в лікарні ОСОБА_3 приїжджав до неї з її сином, і пропонував 3000 гривень, однак вона відмовилась. Просила покарати обвинуваченого суворо, з позбавленням волі. Цивільний позов підтримала повністю, просила його задовольнити;

- показань свідка ОСОБА_10 про те, що в січні 2017 року близько 17.00 години вона з чоловіком поверталася додому на автомобілі «Daewoo Lanos», попереду них рухався автомобіль світлого кольору. У вікно вона побачила, що автомобіль, який рухався попереду, тягне людину. Автомобіль, який рухався попереду, зупинився на проїжджій частині, вони його наздогнали. Зазначила, що на дорозі була ожеледиця, лежав сніг. Вони зупинилися, вона вибігла з машини та побігла подивитися, що сталося. Підійшовши до машини, вона побачила, що з машини вийшов ОСОБА_9 , а під автомобілем лежить жінка та стогне, вона викликала швидку допомогу. Зазначила, що потерпіла ОСОБА_7 була зачеплена лівою рукою за дзеркало автомобіля, та автомобіль її тяг близько 10 м., тривалістю до 1 хвилини. Коли вони підняли потерпілу, у неї з обличчя та руки текла кров. Вони завели потерпілу до карети швидкої допомоги та поїхали додому;

- пояснень свідка ОСОБА_9 про те, що 04.01.2017 року він з ОСОБА_3 на автомобілі «ВАЗ 2101» повертався додому з роботи. Рухались зі швидкістю близько 20-30 км/год., оскільки на дорозі лежав сніг та була ожеледиця, світло фар було увімкнено. Він сидів на передньому пасажирському сидінні. Приблизно за 20 м. до їх автомобіля він побачив силует жінки, яка рухалась в попутному напрямку, яку вони в подальшому зачепили правим крилом автомобіля. Як тільки вони зачепили потерпілу, ОСОБА_3 відразу зупинив автомобіль. Коли він вийшов з автомобіля, то потерпіла лежала на спині та кричала. Вони допомогли потерпілій підвестися та зібрати речі до її сумки. Коли приїхала швидка допомога, допоміг потерпілій сісти до карети швидкої допомоги. Зазначив, що вуличне освітлення було відсутнє, а також повідомив, що коли вони зупинилися, їх обігнав автомобіль «Daewoo Lanos». Також пояснив, що водія ОСОБА_3 нічого не відволікало, та він не знає, чи намагався ОСОБА_3 уникнути наїзду на потерпілу;

- рапорту інспектора чергового Новомосковського ВП від 04.01.2017 року, відповідно до якого 04.01.2017 року о 19.30 годині до чергової частини Новомосковського ВП надійшло повідомлення від фельдшера Новомосковської ЦРЛ про те, що до травмпункту надійшла ОСОБА_7 , зі слів якої остання отримала травми в результаті ДТП в м. Перещепине (т. 1 а.п. 217);

- протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.01.2017 року в ході проведення якого була оглянута ділянка місцевості по вул. Соборній, зі сторони вул. Котовського в напрямку вул. Мотуза, м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, де ОСОБА_3 здійснив наїзд на ОСОБА_7 (т. 1 а.п. 218-225);

- протоколу проведення слідчого експерименту від 10.02.2017 року за участю свідка ОСОБА_10 в ході проведення якого остання розказала і показала як 04.01.2017 року на вул. Соборна, зі сторони вул. Котовського в напрямку вул. Мотуза, м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, автомобіль марки «ВАЗ-2101» здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 (т. 1 а.п. 227-228);
- протоколу проведення слідчого експерименту від 15.02.2017 року за участю свідка ОСОБА_9 в ході проведення якого останній розказав і показав, як 04.01.2017 року на вул. Соборна, зі сторони вул. Котовського в напрямку вул. Мотуза, м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, автомобіль марки «ВАЗ-2101» здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 (т. 1 а.п. 232-233);
- висновку експерта № 6/10.1-160 від 22.02.2017 року відповідно до якого у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-2101» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ-2101» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. При заданих вихідних даних технічна можливість уникнути наїзду на пішохода для водія автомобіля «ВАЗ-2101» ОСОБА_3 визначалася своєчасним виконанням ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху та для чого не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх та виконання яких було необхідною вимогою для уникнення пригоди з його сторони (т. 1 а.п. 235);

- висновку експерта № 159/2 від 22.02.2017 року, відповідно до якого при експертизі потерпілої ОСОБА_7 виявлені такі тілесні ушкодження: синець навколо лівого ока, садна на обличчі, закритий перелом внутрішньої щиколотки правої гомілки зі зміщенням, закритий перелом лівої ліктьової кістки, закрита черепно-мозкова травма у виді струсу головного мозку, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я, оскільки зростання відламків в місцях переломів відбувається в строк, що перевищує 21-н день. Усі знайдені тілесні ушкодження спричинені тупими твердими предметами, і по давності утворення можуть відповідати даті пригоди 04.01.2017 роки, що підтверджується даними медичних документів. Характер та локалізація тілесних ушкоджень дозволяють припустити можливість їх утворення внаслідок наїзду на потерпілу легкового автомобіля, який рухався у попутному напрямку (т. 1 а.п. 238-239);

- протоколу проведення слідчого експерименту від 28.02.2017 року за участю ОСОБА_3 в ході проведення якого останній розказав і показав, як він 04.01.2017 року рухаючись на автомобілі марки «ВАЗ-2101», д/н НОМЕР_2 , по вул. Соборна, зі сторони вул. Котовського в напрямку вул. Мотуза, м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, зі швидкістю близько 30 км/год., здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 (т. 1 а.п. 240-242);
- протоколу проведення слідчого експерименту від 28.02.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_7 в ході проведення якого остання розказала і показала як 04.01.2017 року на вул. Соборна, зі сторони вул. Котовського в напрямку вул. Мотуза, м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, на неї здійснив наїзд автомобіль марки «ВАЗ-2101» (т. 1 а.п.243-245);
- речового доказу по кримінальному провадженню у виді автомобіля марки «ВАЗ 2101», д/н НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_3 (т. 2 а.п. 1);
- висновку експерта № 436/Е від 29.09.2020 року відповідно до якого тілесні ушкодження у виді синця навколо лівого ока, садна на обличчі, закритого перелому внутрішньої щиколотки правої гомілки зі зміщенням, закритого перелому лівої ліктьової кістки, закритої черепно-мозкової травми у виді струсу головного мозку, які у своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я, оскільки зростання відламків в місцях переломів відбувається в строк, що перевищує 21-н день, спричинені тупими твердими предметами, і по давності утворення можуть відповідати даті події 04.01.2017 року. Усі знайдені тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з отриманою 04.01.2017 року травмою, тому можливо стверджувати, що лікування ОСОБА_11 в травматологічному відділенні Новомосковської ЦРЛ з 04.01.2017 року по 08.02.2017 року, під час якого 24.01.2017 року була проведена операція, та з 02.04.2018 року по 06.04.2018 року під час якого 03.04.2018 року було виконано наступну операцію, пов`язано з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 04.01.2017 року. Згідно рентгенобстеження від 28.09.2020 року у потерпілої визначається консолідований перелом медіальної (внутрішньої) кісточки великогомілкової кістки в умовах металоостеосинтезу (металевої щільності спиця довжиною 3,5 см.).

Всі вище перелічені докази суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, та є беззаперечними для визнання вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Протоколу огляду від 05.01.2017 року (т. 1 а.п. 226) суд не приймає як доказ, оскільки він не містить в собі ані доказів на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, ані доказів на спростування вини останнього.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України недопустимими є також докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Тому протоколу проведення слідчого експерименту від 15.02.2017 року за участю свідка ОСОБА_3 (т. 1 а.п. 229-231) суд визнає недопустимим доказом.

До показань обвинуваченого ОСОБА_3 про не визнання ним вини у скоєнні даної ДТП у зв`язку із тим, що він виконував вимоги п. 12.3 ПДР України, об`єктивно оцінював обстановку, намагався гальмувати, однак зупинити автомобіль та уникнути ДТП йому не вдалося через те, що на дорозі була ожеледь, дорога була не розчищена, були лише накатані колії автомобілями, та потерпіла рухалася по проїжджій частині, а тому винною у даній ДТП він вважає також потерпілу ОСОБА_7 , суд відноситься критично.

Зазначена позиція ОСОБА_3 повністю спростовується належними та допустимим доказами дослідженими в судовому засіданні, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_7 , показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та вказують на те, що потерпіла ОСОБА_7 йшла по узбіччю проїзної частини, будь-яких рухів в сторону проїзної частини в ліво вона не робила, на проїзну частину дороги не виходила, тобто жодним чином не змушувала ОСОБА_3 порушувати Правила дорожнього руху.

До посилань сторони захисту на порушення потерпілою ОСОБА_12 вимог п. 4.1 Правил дорожнього руху суд також відноситься критично, оскільки в ситуації, яка виникла на дорозі за участю пішохода ОСОБА_7 та автомобіля «ВАЗ 21011» під керуванням ОСОБА_3 останній, мав можливість уникнути зіткнення, виконуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху - зупинивши свій автомобіль чи безпечно об`їхати перешкоду у вигляді пішохода.

Тому, суд розцінює такі показання та позицію обвинуваченого як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення відповідальності за злочин.

З приводу посилань сторони захисту на неповноту судового розгляду суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так під час судових дебатів 29.01.2021 року захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_6 було заявлено клопотання про допит свідків та про призначення експертизи.

Однак того ж дня, в тому ж судовому засіданні на питання головуючого судді чи є у сторін доповнення до судового розгляду та чи можливо закінчити з`ясування обставин та перевірку їх та перейти до судових дебатів, всі учасники судового провадження, в тому числі і адвокат ОСОБА_6 повідомили, що можливо.

Крім того, необхідно також зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 22, та ч. 1 ст. 23 КПК України Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд досліджує докази безпосередньо.

Враховуючи те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України перебуває на розгляді у суді ще з 03.03.2017 року, до моменту оголошення відкритими судових дебатів стороною захисту не було порушено питання щодо призначення/проведення експертизи, та в той же час жодних перешкод для самостійного звернення сторони захисту до експертної установи для проведення дослідження не було, так само як і не було перешкод для забезпечення явки свідка для його допиту у суді, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом

Тому, суд вважає, що судовий розгляд по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України проведено повно та всебічно, без порушення прав учасників судового провадження.

Судом не встановлено суттєвих порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування, які б могли перешкодити ухваленню вироку, а тому, за відсутності розумних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_3 , суд вважає доведеною його вину в інкримінованому злочині.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 суд враховує те, що ОСОБА_3 раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліках у лікарів не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

Разом з тим суд враховує те, що він вчинив злочин, віднесений законом до категорії нетяжких, вину у вчиненні якого не визнав, збитки потерпілій не відшкодував, під час всього судового розгляду намагався перекласти вину у вчиненні злочину на потерпілу ОСОБА_7 . Також суд враховує думку потерпілої ОСОБА_7 , яка наполягала на призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 максимально суворого покарання.

Крім того судом враховується поведінка ОСОБА_3 в ході всього судового розгляду кримінального провадження, якою він демонструє відверте нехтування встановленими Законами України правилами поведінки, його зухвале ставлення до норм моралі та Кримінального процесуального законодавства, що виразилося в тому, що ОСОБА_3 неодноразово не з`являвся до суду без поважних причин, причини своїх неявок суду не повідомляв, у зв`язку з чим неодноразово був оголошений у розшук.

Зазначені обставини вказують на необхідність призначення ОСОБА_3 покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами, та відсутності підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

У даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4 057,72 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 50 000 гривень.

Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди на користь цивільного позивача, враховуючи, що ОСОБА_7 сума матеріальної шкоди документально підтверджена повністю: виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, фіскальними чеками, товарними чеками, в сумі 4 057,72 гривень, суд вважає, з урахуванням встановленої вини ОСОБА_3 у вчиненому злочині, необхідним повністю задовольнити позовні вимоги.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_7 , суд враховує характер та обсяг її фізичних, душевних та психічних страждань, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), стан її здоров`я та можливість його відновлення, тяжкість вимушених змін в її життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду спричинену ОСОБА_7 в 50 000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком 2 роки.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Речовий доказ: автомобіля марки «ВАЗ 2101», д/н НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_3 - вважати повернутим.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи № 6/10.1-160 від 22.02.2017 року у сумі 703 гривні 68 копійок.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4 057,72 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 50 000 гривень, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 4 057 гривень 72 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та 50 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1