ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0004982 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 лютого 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Північно-Осетинська народна республіка СРСР, громадянина України, українця, ветерана військової служби, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та виправдано, у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні злочину.

Цивільні позови заявлені потерпілим ОСОБА_9 в сумі 63 299,00 грн. та прокуратурою Черкаської області в інтересах КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ЧМР в сумі 2 288,88 грн., на підставі ч. 3 ст. 129 КПК України, залишено без розгляду.

Витрати за проведення по справі експертиз на загальну суму 11399,44 грн. віднесено за рахунок держави.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України, -

в с т а н о в и л а :

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що 24.11.2013 року близько 11-30 год., керуючи автомобілем «Chevrolet Matiz», д.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Ільїна в м. Черкаси, зі сторони вул. Б.Вишневецького в напрямку вул. О.Дашкевича, в порушення вимог п.п. 2.3.б), 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, а тому, знаходячись поблизу перехрестя з вул. О.Дашкевича, під час випередження мопеда - А1 «ALPHA» д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , не дотримався безпечного інтервалу, створив небезпеку для дорожнього руху та допустив зіткнення з мопедом.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1760 від 19.12.2013 року, водій мопеда АІ «ALPHA» д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Chevrolet Matiz» д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 , а саме п.п. 2.3.б), 13.1 та 13.3. Правил дорожнього руху України, відповідно до висновків судово-автотехнічних експертиз № 4/32 від 21.01.2014 року та № 4/327 від 07.08.2014 року, знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.

Судом першої інстанції, виходячи із загальних засад кримінального судочинства та дотримуючись принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини виправдано ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України , оскільки стороною обвинувачення не доведено його участі у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій, вважаючи вирок суду незаконним, просила скасувати через невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушень вимог кримінального процесуального закону, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Цивільний позов заявлений прокуратурою в інтересах держави задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 374 КК України, свій висновок про непричетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення побудував на суперечливих, достатньо не перевірених доказах, яким не дав належної правової оцінки.

Суд, в порушення вимог ст.ст. 7,9,22,23,370,374 КПК України упереджено підійшов до оцінки доказів, на яких грунтується обвинувачення, та не надав оцінки доказам , наданим стороною обвинувачення, якими встановлено неправомірність дій обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме: висновкам автотехнічної експертизи № 4/327 від 07.08.2017 та № 4/32 від 21.01.2014, показанням експертів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ..

Суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 373 КПК України, не послався на норму, яка підлягає до застосування, зокрема ст. 284 КПК України та її пункт.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 3400 грн., пояснивши, що в резолютивній частині апеляційної скарги допущена описка, думку обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі вказані вимоги закону були належним чином дотримані.

Статтею ст. 62 Конституції України гарантується, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

В п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 року, зазначено про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється, якщо не буде доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Колегія суддів вважає, що районний суд виконав всі вимоги закону, а тому відсутні будь-які правові підстави для скасування виправдувального вироку щодо ОСОБА_7 ..

Так, оцінивши досліджені у кримінальному провадженні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності, суд першої інстанції обґрунтовано ухвалив виправдувальний вирок, так як дійшов правильного висновку, що стороною обвинувачення не доведено участі ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Крім того, згідно положень справи «Барбера, Мессегуэ и Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року, де Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Так, на думку державного обвинувачення, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доводиться зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, а саме: письмовими доказами, показаннями потерпілого, свідків.

Колегія суддів вважає, що за результатами судового розгляду суд першої інстанції правильно встановив, що не доведено участі ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення.

Цей висновок суду ґрунтується на належних, допустимих, достовірних, а в сукупності - достатніх доказах, досліджених під час судового розгляду.

Так, допитаний в судовому засіданні районного суду обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що 25.11.2013 року близько 11-30 год. він керував автомобілем Шевролет Матіз д.н. НОМЕР_1 та рухався по вул. Ільїна в м. Черкаси зі сторони вул. Б.Вишневецького в напрямку вул. О.Дашкевича, зі швидкістю 50 км/год. Рухався він в крайньому правому ряду, попереду нього нікого не було. Боковим зором, зліва помітив, що на нього рухається мопед та гойдається, він хотів зупинитися одразу, але злякався, що мопед в`їде в задню частину його автомобіля і ще трохи проїхав. Потім побачив, що мопед з`їхав ближче до обочин із середнього ряду і попав в лівневу каналізацію та перевернувся. Після чого він одразу зупинив автомобіль і викликав швидку допомогу, поліцію. Під час руху він відчув удар в лівий бік автомобіля і вже тоді зрозумів, що то мопед. Він спокійно рухався, бо у нього перешкод не було. Коли мопед зіткнувся з його автомобілем, то мопед понесло в ліньовку.

Крім того, судом першої інстанції досліджено докази, які орган досудового розслідування поклав в основу обвинувачення ОСОБА_7 , а саме: допитано потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_12 та експертів ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 ..

З показань потерпілого ОСОБА_9 , даних в суді першої інстанції, вбачається, що 24.11.2013 року близько 11-30 год. він керував мопедом Альфа д.н. НОМЕР_2 та рухався по вул. Ільїна в м. Черкаси зі сторони вул. Б.Вишневецького в напрямку вул. О.Дашкевича. В той час на дорозі велися ремонтні роботи. На мопеді була сумка, яка виступала з мопеда приблизно по 15см з кожного боку. Рухався він по правій стороні в крайньому ряду зі швидкістю близько 50-60км./год. Не доїжджаючи до перехрестя ОСОБА_15 він почав об`їздити виступи на дорозі зліва. Коли доїхав до перехрестя, то його наздогнав автомобіль, зачепив кермо і мопед став некерований. Переднє колесо мопеда попало під колесо автомобіля. Він спочатку їхав в правому ряду та хотів обминути люк, але напрямок руху не змінював, поворот не вмикав та відчув поштовх. Швидкість він не змінював. Автомобіль Шевроле Матіз рухався з правої сторони. Зіткнення відбулося з правою стороною мопеда та лівими дверима автомобіля і кермом мопеда. Можливо, що поштовх був у сумку, вона знаходилася на задньому багажнику і трохи виступала. В момент зіткнення автомобіль він не бачив, а лише відчув поштовх. Один люк був на крайній правій полосі, другий також.

- допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 показала, що вона, як пасажир, їхала в автомобілі Шевролет Матіз, д.н. НОМЕР_1 , по вул. Ільїна разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , з невеликою швидкістю в правій смузі руху. Побачила, що на них щось насувається і почула скрежет металу зліва, відчули поштовх, а потім уже побачили мопед. Одразу після поштовху ОСОБА_7 зупинив автомобіль та викликав швидку. Напрямок руху її чоловік не змінював.

- допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 підтримав висновки, викладені в експертизі №4/32. Чи долучались відеозаписи до документів на підставі яких проводилась експертиза - не пам`ятає. Вказував, що контакт між автомобілем і мопедом був, оскільки не дотримано безпечного бокового інтервалу. Для забезпечення безпеки дорожнього руху відстань між автомобілем та мопедом повинна бути близько 1,2 метра. Якщо відбувся контакт, значить інтервал водіями не дотримано. У висновку він зазначив яким саме повинен бути інтервал між автомобілем та мопедом. Сам факт контактування автомобіля та мопеда вказує на те, що не дотримано інтервал;

- допитаний в суді першої інстанції експерт ОСОБА_14 підтримав висновки, викладені ним в експертизі № 4/327, які він склав на підставі наданих слідчим матеріалів. Чи надавались відеозаписи на експертизу не пам`ятає. При складанні висновків, сумка, що була на мопеді, ним була врахована.

Також судом першої інстанції досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення:

- протокол огляду місцевості від 24.11.2013 та фототаблиці до нього, згідно яких місцем огляду є перехрестя вул. Ільїна та вул. О.Дашковича в м. Черкаси, зображено загальний вигляд місця дорожньо-транспортної пригоди, зовнішній вигляд мопеда «ALPНА», р.н. НОМЕР_2 , та наявних на ньому пошкоджень, зовнішній вигляд автомобіля «Шевролет-Матіз» р.н. НОМЕР_1 та наявних на ньому пошкоджень (а.м.к.п. 3-19);

- довідка КЗ «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» ЧМР, згідно якої ОСОБА_9 , 24.11.2013 о 11-15год. був доставлений до приймального відділення з діагнозом: перелом лівого плечового суглобу (а.м.к.п.23);

- протокол огляду речей від 12.12.2015 та оптичний диск, оглянутий в судовому засіданні, на якому маються 22 файли з зображенням місця пригоди, які переглянуті в судовому засіданні (а.м.к.п.30-31), з якого вбачається, що автомобіль «Шевролет-Матіз» р.н. НОМЕР_1 рухався в правій крайній смузі руху, а мопед Альфа д.н. НОМЕР_2 рухався значно лівіше по руху;

- протокол проведення слідчого експерименту від 10.01.2014 та фототаблиці до нього, згідно якого на час ДТП мопед «ALPНА» р.н. НОМЕР_2 рухався на відстані 2,55м від правого краю проїзної частини вул. Ільїна м. Черкаси. Перед пригодою мопед рухався зі швидкістю 40км/год., автомобіль « Шевролет-Матіз» р.н. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 60км/год (а.м.к.п.48-50);

- протокол проведення слідчого експерименту від 17.07.2014 та фототаблиці до нього, згідно якого слідчим експериментом встановлено, що автомобіль «Шевролет Матіз», д.н. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 60км/год. на відстані 0,5м від правого краю проїзної частини вул. Ільїна в м. Черкаси в сторону вул. О. Дашковича, з боку напрямку вул. Б. Вишневецького, та напрямку руху не змінював. Мопед «ALPНА» р.н. НОМЕР_2 рухався в середній смузі руху, зі швидкістю близько 50км/год ( а.м.к.п.70-73);

- висновок експерта № 1760 від 12.12.2013 року, згідно якого у ОСОБА_9 мається закритий уламковий перелом хірургічної шийки лівої плечової кістки зі зміщенням уламків. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів (предмета), могли виникнути в час та при обставинах, вказаних в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я ( а.м.к.п. 37);

- висновки судово-автотехнічних експертиз № 4/32 від 21.01.2014 року та № 4/327 від 07.08.2014 року, згідно яких за обставин, зазначених в постанові про призначення експертизи, в дорожній обстановці, що склалась, водій автомобіля Шевролет Матіз, д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 11.1, 13.1, 13.3 ПДР України. Оцінка дій водія мопеда «ALPНА», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , з технічної точки зору втрачає сенс. В причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, з технічної точки зору, було недотримання безпечного бокового інтервалу водієм автомобіля Шевролет Матіз д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 , при виконанні маневру випередження попутного транспортного засобу ( а.м.к.п. 54-58, 77-79);

- висновок експертів від 16.01.2017 №4/1797, згідно якого в первинний контакт вступала передня права частина мопеда «Alpha А1», д.н.з. НОМЕР_2 , а саме: праве крило передньої вилки і вісь переднього колеса та ліва бокова частина автомобіля «Chevrolet Matiz», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: ліві передні двері, ліві задні двері та ліве заднє крило. Оскільки, автомобіль «Chevrolet Matiz», д.н.з. НОМЕР_1 , відремонтований, провести його експертний огляд з фіксацією механічних пошкоджень, які він отримав у момент первинного контакту з мопедом «Alpha А1» д.н.з. НОМЕР_2 , та провести натурне співставлення транспортних засобів не є можливим, тому дати відповідь на питання «Яким був кут між повздовжніми вісями мопеда «А1 Alpha» д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля «Chevrolet Matiz» д.н.з. НОМЕР_1 в момент їх первинного контакту?», не є можливим. Місце зіткнення мопеда «А1 Alpha» д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля «Chevrolet Matiz» д.н.з. НОМЕР_3 розташоване на проїзній частині вул. Ільїна, перед початком утворення слідів юзу та подряпин ( позначки L1L2L3 на схемі до протоколу огляду місцевості від 24.11.2013 року). Встановити точне місце зіткнення вказаних транспортних засобів на проїзній частині не є можливим, оскільки вони контактували між собою боковими частинами, і до моменту утворення слідів юзу та подряпин на проїзній частині дороги мопед «А1 Alpha» д.н.з. НОМЕР_2 подолав певну відстань як у поздовжньому, так і в поперечному напрямку. Дати відповідь на питання «Як розташовувались мопед «А1 Alpha» д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіль «Chevrolet Matiz» д.н.з. НОМЕР_1 відносно елементів проїзної частини та місця зіткнення в момент первинного контактування один з одним, враховуючи сліди, зафіксовані у протоколі огляду місцевості та план-схеми до нього?» експертним шляхом не представляється можливим з причин, які вказані у дослідницькій частині. Варіант №1 (відповідно до показів водія автомобіля «Chevrolet Matiz» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_16 ) У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, та за обставин, зазначених у вихідних даних ухвали про призначення експертизи, водій автомобіля «Chevrolet Matiz» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності до вимог п.13.3. Правил дорожнього руху України. Варіант №2 (відповідно до показів водія мопеда «Alpha А1» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 ). У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, та за обставин, зазначених у вихідних даних ухвали про призначення експертизи, водій автомобіля «Chevrolet Matiz» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Варіант №1 (відповідно до показів водія автомобіля «Chevrolet Matiz» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_12 ). У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, та за обставин, зазначених у вихідних даних ухвали про призначення експертизи, водій мопеда «Alpha А1» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 повинен був діяти у відповідності до вимог п.10.1,11.14 Правил дорожнього руху України. Варіант №2 (відповідно до показів водія мопеда «Alpha А1» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 ). Для оцінки дій водія мопеда «Alpha А1» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 , в даній дорожній обстановці спеціальних пізнань в галузі автотехнічних досліджень (спеціальних технічних знань та проведення технічних розрахунків) не потрібно, тому слідчий, прокурор або суд в змозі самостійно оцінити дії водія мопеда «Alpha А1» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 , у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України. Оскільки, покази водіїв даної пригоди носять суперечливий характер щодо механізму розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди, і усунути дані суперечності експертним шляхом не є можливим, тому дати відповідь на питання « Що з технічної зору, знаходиться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньої -транспортної пригоди?», не представляється можливим ( т.1 а.м.к.п.200-208);

- висновок експерта від 11.11.2019 № 19/23/3/42-СЕ/19, №19/12-1/71-СЕ/19, згідно якого у відеозаписі з назвою: «0000[2]_l.dav» транспортний засіб марки «Шевролет - Матіз» 2003 р.в. д.н. НОМЕР_1 на кадрах 18563 - 18567 відеозапису, а саме на часовій мітці 11:12:53 (згідно графічних показників відеозапису) рухався із швидкістю: 50,54 - 54,75 км/год. У відеозаписі з назвою: «0000[4]_l.dav» транспортний засіб марки «Шевролет - Матіз» 2003 р.в. д.н. НОМЕР_1 на кадрах 18517 - 18521 відеозапису, а саме на часовій мітці 11:12:51 (згідно графічних показників відеозапису) рухався із швидкістю: 50,54 - 54,75 км/год.

У відеозаписі з назвою: «0000[2]_l.dav» встановити швидкість руху мопеду марки «ALPHA» р.н. НОМЕР_2 - не представляється можливим, у зв`язку з тим, що кадри відеозображень мають низьку деталізацію елементів зображень, а транспортний засіб на кадрах відеозображення знаходиться на значній відстані та під кутом до пристрою відеозапису.

У відеозаписі з назвою: «0000[4]_l.dav» мопед марки «ALPHA» р.н. НОМЕР_2 на кадрах 18517 - 18521 відеозапису, а саме на часовій мітці 11:12:50 (згідно графічних показників відеозапису) рухався із швидкістю: 50,73 - 54,95 км/год.

У відеозаписі з назвою: «0000[2]_l.dav» транспортний засіб марки «Шевролет Матіз» 2003 р.в. д.н. НОМЕР_1 , до зіткнення рухався паралельно правого краю проїжджої частини (відносно свого руху). У відеозаписі з назвою: «0000[4]_l.dav» транспортний засіб марки «Шевролет - Матіз» 2003 р.в. д.н. НОМЕР_1 рухався паралельно до правого краю проїжджої частини (відносно свого руху), а момент зіткнення не проглядається.

У відеозаписі з назвою: «0000[2]_l.dav» час з моменту появи транспортного засобу марки «Шевролет - Матіз» 2003 р.в. д.н. НОМЕР_1 на кадрі відеозображення 18560 на часовій мітці 11:12:53 (згідно графічних показників) до моменту зіткнення, кадр відеозображення 18601, на часовій мітці 11:12:55 (згідно графічних показників) - 1,64 сек.

У відеозаписі з назвою: «0000[2] l.dav» встановити відстань, яку подолав транспортний засіб марки «Шевролет - Матіз» 2003 р.в. д.н. НОМЕР_1 , з моменту появи на кадрах відеозображення до моменту зіткнення, не представляється можливим, у зв`язку з тим, що кадри відеозображень мають низьку деталізацію елементів зображень, а подія на кадрах відеозображення знаходиться на значній відстані та під кутом до пристрою відеозапису. Питання: «Якщо змінював, то за який час та яку відстань подолав, з моменту зміни напрямку руху до моменту зіткнення?» щодо транспортного засобу марки «Шевролет - Матіз» 2003 р.в. д.н. НОМЕР_1 у відеозаписі з назвою: «0000[4]_1 .dav» - не вирішувалось, у зв`язку з тим, що момент зіткнення транспортних засобів - не проглядається, а транспортний засіб напрям руху не змінює. У відеозаписі з назвою: «0000[2]_1.dav» мопед марки «ALPHA» р.н. НОМЕР_2 до зіткнення рухався під кутом, в напрямку до правого краю проїжджої частини (відносно свого руху). У відеозаписі з назвою: «0000[4]1. dav» мопед марки «ALPHA» р.н. НОМЕР_2 рухався паралельно до правого краю проїжджої частини (відносно свого руху), а момент зіткнення не проглядається. У відеозаписі з назвою: «0000[2]_1.dav» час з моменту появи мопеду марки «ALPHA» р.н. НОМЕР_2 , на кадрі відеозображення 18564, на часовій мітці 11:12:53 (згідно графічних показників), до моменту зіткнення, кадр відеозображення 18601, на часовій мітці 11:12:55 (згідно графічних показників) - 1,48 сек. У відеозаписі з назвою: «0000[2]_1.dav» встановити відстань, яку подолав мопед марки «ALPHA» р.н. НОМЕР_2 , з моменту появи на кадрах відеозображення до моменту зіткнення, не представляється можливим, у зв`язку з тим, що кадри відеозображень мають низьку деталізацію елементів зображень, а подія на кадрах відеозображення знаходиться на значній відстані та під кутом до пристрою відеозапису. Питання: «Якщо змінював, то за який час та яку відстань подолав, з моменту зміни напрямку руху до моменту зіткнення?» щодо мопеда марки «ALPHA» р.н. НОМЕР_2 у відеозаписі з назвою: «0000[4]_1.dav» - не вирішувалось, у зв`язку з тим, що момент зіткнення транспортних засобів - не проглядається, а мопед напрям руху не змінює.

У даній дорожній обстановці водій мопеду марки Alpha, номерні знаки НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України, а водій автомобіля Chevrolet Matiz, номерні знаки НОМЕР_1 , ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. ( т.3 а.м.к.п. 95-120).

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, оцінивши їх з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності, суд першої інстанції дійшов висновку, що стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, з даним висновком погоджується і колегія суддів.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Стаття 286 КК України передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення включає обов`язкові ознаки як: діяння, обстановку, наслідки та причинний зв`язок.

Діяння (дія чи бездіяльність) полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, що може виявлятися у перевищенні швидкості, порушені правил обгону, об`їзду перешкод, проїзду перехресть, невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог Правил безпеки руху й експлуатації транспорту.

Кримінальна відповідальність за ст. 286 КК України настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження. Причинний зв`язок між діянням і наслідками, що настали, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину.

Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і характеризується необережною формою вини.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.11.2013 року близько 11-30 год., поблизу перехрестя з вул. О.Дашкевича, відбулося ДТП за участі автомобіля «Chevrolet Matiz», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 та мопеда - А1 «ALPHA», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , в результаті чого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, вказані обставини учасниками судового провадження не оспорюються.

Аналізуючи досліджені в ході судового розгляду докази, надані стороною обвинувачення, як в сукупності з показаннями свідків, експертів, так і окремо, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо критичної оцінки висновків судово-автотехнічних експертиз № 4/327 від 07.08.2014 року, № 4/32 від 21.01.2014 року, та показань допитаних в ході судового розгляду експертів ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , оскільки вказані експертизи були проведені односторонньо, тільки на підставі свідчень потерпілого та протоколу проведення слідчого експерименту від 10.01.2014 за участі потерпілого, та на підставі даних, наданих в постанові про призначення експертиз, де вказано, що транспортні засоби : автомобіль «Chevrolet Matiz», д.н.з. НОМЕР_1 , та мопед - А1 «ALPHA», д.н. НОМЕР_2 , напрямки руху не змінювали, експертами не бралися до уваги інші докази в кримінальному провадженні, в тому числі відеозаписи з камер зовнішнього спостереження, на яких зафіксовано момент зіткнення транспортних засобів, та їх рух перед зіткненням. Допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_14 та ОСОБА_13 не надали чіткої відповіді, в чому полягає причинний зв`язок виникнення дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків з діями автомобіля «Chevrolet Matiz» д.н.з. НОМЕР_1 .

Такий висновок суду першої інстанції базується на даних , здобутих в результаті перегляду в судовому засіданні відеозаписів скоєння ДТП та висновків експерта від 11.11.2019 № 19/23/342-СЕ-19, відповідно до яких автомобіль «Chevrolet Matiz» д.н.з. НОМЕР_1 весь час рухався прямо, не змінюючи напрямок руху, в той же час мопед - А1 «ALPHA», д.н. НОМЕР_2 , змінював напрямок руху (п.5 експертизи до зіткнення рухався під кутом), і водій мопеда - А1 «ALPHA», д.н. НОМЕР_2 , повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1ПДР України.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів тому, доводи прокурора щодо упередженої оцінки висновків судово-автотехнічної експертизи № 4/327 від 07.08.2014, № 4/32 від 21.01.2014 та свідчень експертів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є безпідставними, а даних, які б свідчили про протилежне, прокурором в апеляційній скарзі не наведено. Прокурором не доведено, що ці експертизи проведено повно, з врахуванням даних, зафіксованих на відеозаписах з камер зовнішнього нагляду, зазначене не спростували і допитані в суді першої інстанції експерти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ..

Диспозиція ст. 286 КК України є банкетною, тому при вирішенні питання про притягнення особи до кримінальної відповідальності за даною статтею необхідно враховувати нормативні акти, які регламентують порядок дорожнього руху Правила дорожнього руху.

Органами досудового розслідування в основу обвинувачення покладені порушення водієм автомобіля «Chevrolet Matiz», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 п.13.1 та 13.3 ПДР України, а саме, що: п.13.1- водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу; п.13.3- під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

За результатами судового розгляду суд першої інстанції прийшов до висновку, що водієм автомобіля Chevrolet Matiz» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 не порушено п.п.13.1 та 13.3 ПДР України.

Так з відеозаписів руху автомобіля «Chevrolet Matiz», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 та мопеду - А1 «ALPHA», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , до моменту зіткнення, і в момент зіткнення, висновків експерта від 11.11.2019 № 19/23/3/42-СЕ/19, №19/12-1/71-СЕ/19, вбачається, що автомобіль Chevrolet Matiz», д.н.з. НОМЕР_1 , напрямок руху не змінював, в свою чергу мопед - А1 «ALPHA», д.н. НОМЕР_2 , до моменту зіткнення рухався під кутом. Разом з цим потерпілий ОСОБА_9 водій мопеда А1 «ALPHA», д.н. НОМЕР_2 , в суді першої інстанції показав, що він хотів обминути люк.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що потерпілий діяв всупереч вимогам ПДР України, так як відповідно до п.11.14 ПДР України: Рух по проїзній частині на велосипедах, мопедах, гужових возах (санях) і вершникам дозволяється лише в один ряд по правій крайній смузі якомога правіше, за винятком випадків, коли виконується об`їзд. З переглянутих судом першої інстанції відеозаписів камер спостереження ДТП, потерпілий рухався по середній полосі дорожнього руху.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги висновки експерта від 11.11.2019 № 19/23/3/42-СЕ/19, №19/12-1/71-СЕ/19, в частині того, що водій автомобіля «Chevrolet Matiz» д.н.з. НОМЕР_1 порушив п. 10.1 ПДР України, а саме у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, оскільки вказані висновки є оціночними, а суду не надано доказів того, що в момент ДТП обвинувачений ОСОБА_7 був об`єктивно спроможний виявити небезпеку руху, а всі сумніви трактуються на користь обвинуваченого.

Тобто, докази, надані суду, та дослідженні під час судового розгляду, не містять в собі свідчень про вчинення ОСОБА_7 дій, направлених на порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Пред`явлене обвинувачення ґрунтується лише на припущеннях сторони обвинувачення, жодного прямого доказу, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_7 складу інкримінованого кримінального правопорушення - не надано.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

З врахуванням зазначеного суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність виправдання ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення за недоведеністю вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто висновки сторони обвинувачення не ґрунтуються на належних, допустимих та достовірних доказах по справі, а сукупність зібраних доказів не є достатніми для винесення обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 .

Доводи прокурора про те, що виправдувальний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 побудовано без належного аналізу доказів обвинувачення, які наявні в матеріалах справи, є необгрунтованими, оскільки судом першої інстанції були належним чином досліджені в повному обсязі докази, надані стороною обвинувачення, яким дана відповідна правова оцінка в їх сукупності, з якою погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

На суд не покладено обов`язок збирання доказів, а лише у відповідності до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повністю дотримався вимог ст. 94 КПК України та надав належну оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості, а сукупності доказів з огляду на їх достатність, та прийшов до вірного висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено участі ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

За результатами апеляційного розгляду, колегією суддів не встановлено порушень вимог ст.ст. 7,9, 22, 23, 94, 370, 374 КПК України, як про це зазначає прокурор в своїй апеляційній скарзі, оскільки вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, надано оцінку всім зібраним доказам та обставинам кримінального провадження, з точки зору належності допустимості та взаємозв`язку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі надані докази, дав їм належну оцінку у вироку та прийшов до обґрунтованого висновку, що стороною обвинувачення не доведено участі ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

За результатами апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено порушень вимог ст. 374 КПК України, як про це зазначає прокурор в своїй апеляційній скарзі, оскільки виправдувальний вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, надано оцінку всім зібраним доказам та обставинам кримінального провадження, з точки зору належності допустимості та взаємозв`язку.

Не наведено достатніх доказів для підтвердження обвинувачення і в апеляційній скарзі прокурора. В ній зазначені лише докази, які вже були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали його вірну оцінку, але вказані докази не є об`єктивними доказами винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачувався, і на їх підставі неможливо постановити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 про який просить прокурор в апеляційній скарзі.

Згідно вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За клопотанням учасників судового провадження відповідно до вимог ч.3 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Так, прокурор в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду просив повторно дослідити докази у кримінальному провадженні, а саме : постанови про призначення судово-автотехнічних експертиз від 14.01.2014 та 21.07.2014, висновки судово-автотехнічних експертиз № 4/327 від 07.08.2014 та № 4/32 від 21.01.2014, та допитати потерпілого по справі, при цьому, на запитання колегії суддів про підстави такого дослідження, пояснив, що вказані докази судом першої інстанції досліджені повністю і без порушень, а доцільність проведення повторного дослідження доказів обумовлена необхідністю надання їм апеляційним судом іншої юридичної оцінки.

Передбачених законом підстав для задоволення клопотання прокурора про повторне дослідження доказів у даній справі колегією суддів не встановлено та відмовлено в його задоволенні, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 30.05.2019 № 572/843/17 від 30.05.2019, згідно якої сам по собі факт непогодження з висновками суду першої інстанції не є підставою для повторного дослідження доказів.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора щодо наявності підстав для скасування виправдувального вироку щодо ОСОБА_7 у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів знаходить їх безпідставними та такими, що не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, з ухваленням нового вироку, з огляду на таке.

Відповідно до положень, передбачених ч.1 ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Разом з тим, в апеляційній скарзі прокурора не зазначено жодної, з передбачених наведеною вище статтею підстав, які б дозволили дійти висновку про те, що оскаржуване судове рішення, а саме виправдувальний вирок суду щодо ОСОБА_7 , не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

У зв`язку з цим колегія суддів не вбачає даних про те, що ухвалене судом першої інстанції рішення є необґрунтованим або невмотивованим, оскільки воно ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України та з наведенням у вироку належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції при виправдуванні ОСОБА_7 , у порушення вимог ст. 373 КПК України не послався на норму, яка підлягає до застосування, зокрема на ст. 284 КПК України та її пункт, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки з мотивувальної та резолютивної частини вироку вбачається, що ОСОБА_7 визнаний невинуватим та виправданий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав, передбачених ст.ст.409, 411, 420 КПК України, для скасування оскаржуваного судового рішення, зокрема через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та ухвалення нового вироку через скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування вироку суду, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, дотримуючись принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, встановленого ст. 17 КПК України, колегія суддів не знаходить підстав, зазначених у ст. 420 КПК України, для скасування вироку суду першої інстанції і ухвалення нового вироку, а тому апеляційну скаргу прокурора залишає без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін, оскільки вирок щодо ОСОБА_7 є законним і обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене на керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :