КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 11-кп/824/3570/2020 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2020
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 близько 21:00 год. 9 липня 2019 року, у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно, шляхом вільного доступу до тамбуру квартири АДРЕСА_3 , викрав жіночу сумку, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 1500 грн. 00 коп.
В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2020 з підств невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процксуального закону та неправильним заситосуванням закону України про кримінальну відповідальність та просить призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Не оспорюючи в цілому фактичні обставини вчинення злочину, апелянт зазначає про те, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, що полягає у неправильній кваліфікації протиправних дій ОСОБА_7 , не дивлячись на те, що провадження було розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що в діях ОСОБА_7 вбачається кваліфікуюча ознака ч. 3 ст. 185 КК україни проникнення до сховища, оскільки під проникненнясм у житло, інше приміщення чи сховище, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.01.2013 в справі № 5-33кс12 слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом, який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Відповідно до вимог, передбачених ч. 5 ст. 405 КПК України, суд апеляційної інстанції, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд без участі потерпілої, оскільки вона належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, однак не повідомила суд про поважні причини свого неприбуття та не заявила клопотання про відкладення апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку обвинуваченого, який заперучав щодо задоволення вимог апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як убачається із вироку, суд першорї інстанції за клопотанням прокурора та згодою усіх учасників розглянув справу у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України у межах предявленого ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті.
Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій ОСОБА_7 , не можуть бути предметом апеляційного розгляду.
Більш того, відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.

Окрім цього, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині необхідності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою проникнення до сховища, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд в суді першої інстанції проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_7 висунуто обвинувачення за фактичних обставин, встановлених прокурором, за частиною першою, а не за частиною третьою ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом; під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу; повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником; хахист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником; суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Однак, під час судового розгляду в суді першої інстанції прокурор не скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 337 КПК України, змінити обвинувачення або висунути додаткове обвинувачення, в тому числі з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, в даному випадку ОСОБА_7 .

Більше того, саме за клопотанням прокурора справа розглядалася у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, згідно якої суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження дказів щодо тих обставин, якеі ніким не оспорюються.
При цьому, суд першої інстанції переконався чи правильно розуміють учасники зміст обставин, чи не має сумнівів у обровільності їх позиції, а також розяснив їм, що у таком випдку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Отже, у суді першої інстанції судовий розгляд проводився в межах висунутого ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України, за яким судом першої інстанції з дотриманням загальних засад кримінального провадження постановлено оскаржуване судове рішення.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не вбачає законних підстав для скасування вироку суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки в апеляційній скарзі заступника прокурора області відсутнє належне правове обґрунтування для прийняття такого рішення. Також прокурором не вказано інших обставин справи, відмінних від тих, які ніким із учасників, зокрема прокурором, не оспорювалися у суді першої інстанції.
За таких обставин, беручи до уваги відсутність передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного вироку, колегія суддів вважає занеобхідне за наслідками апеляційного розгляду вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2020, яким ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2020 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, - без зміни.
Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ______________ _____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4