Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/464/20
провадження № 1-кс/624/176/20
У Х В А Л А
Іменем України
смт. Кегичівка 09 жовтня 2020 року

Слідчий суддя Кегичівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу голови Селянського фермерського господарства «Анастасія» ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області та прокурора Кегичівського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, -

ВСТАНОВИВ:

До Кегичівського районного суду Харківської області надійшла скарга голови СФГ «Анастасія» ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області та прокурора Кегичівського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області.
В поданій скарзі просить:
-зобов`язати слідчого Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області та прокурора Кегичівського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області розглянути клопотання і провести належні процесуальні передбачені КПК України дії зазначені в клопотанні, а також зобов`язати вручити повідомлення про підозру у передбачені в законодавстві строки, так як дані дії мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
-забезпечити законність та верховенство права під час проведення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні в розумні строки передбачені КПК України;
-витребувати матеріали кримінальної справи №0000115 до початку розгляду скарги по суті, надати можливість ознайомитися з матеріалами справи, так як Кегичівське ВП Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області не забезпечує дану вимогу;
-визнати бездіяльність слідчого Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області та прокурора Кегичівського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області такою, що не відповідає вимогам КПК України.
В мотивування своєї скарги адвокат зазначила, що 03 липня 2020 року ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області по справі 624/464/20 було зобов`язано слідчого Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області розглянути клопотання від 19 червня 2020 року та повідомити скаржника про результати розгляду. На даний час будь-яка інформація про виконання ухвали суду та розгляд клопотання відсутня, дані дії (бездіяльність) свідчать про порушення КПК України.
25 вересня 2020 року до Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області та прокурора Кегичівського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області направлено клопотання, яке не розглянуте.
ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час повідомлена належним чином, через канцелярію суду надала заяву в якій просила провести розгляд скарги за відсутності скаржника ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4 .
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі.
Слідчий (дізнавач) ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, рішення просить прийняти на розсуд суду. Також надав матеріали кримінального провадження №0000115 від 15 червня 2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України неявка слідчого чи прокурора не перешкоджає розгляду скарги у їх відсутності.
Перевіривши доводи скарги, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.
Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.
Під доступом до правосуддя, згідно зі стандартами ЄСПЛ, розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
При цьому, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France)).
Реалізація такого права має здійснюватися заявником з урахуванням того, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Діючим кримінальним процесуальним законодавством України, зокрема його ст. 220 КПК України, визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Також Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод», Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (п. 1) Україна визнала обов`язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
У п. 33 Рішення ЄСПЛ у справі «DomboBeheer B.V. v. TheNetherlands» від 27.10.1993 року та у п. 38 Рішення ЄСПЛ у справі «Аnkel v. Switzerland» від 23.10.1996 року закріплено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.
У п. 134 Рішення ЄСПЛ «Генадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туреччини», п. 75 «Афанасьєв проти України», п. 207 рішення у справі «Ічаба проти Швейцарії» та багатьох інших рішеннях ЄСПЛ встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту»), повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.
Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскарженні під час досудового розслідування.
Згідно з ч. 1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;
2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;
11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Згідно ч.1 ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Згідно ч.1 ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (ч.2 ст.220 КПК України).
При ознайомленні з матеріалами кримінального провадження за №0000115 судом встановлено, що дізнавач ОСОБА_5 02 жовтня 2020 року виніс постанову про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_4 (вх.82/2590 від 01 жовтня 2020 року), у зв`язку з незрозумілістю змісту клопотання, а саме незрозуміло які саме слідчі дії представник вимагає провести та яку саме експертизу. Копія постанови направлена ОСОБА_4 02 жовтня 2020 року за вих. №4196.
Також з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 03 липня 2020 року зобов`язано слідчого розглянути клопотання ОСОБА_4 від 19 червня 2020 року та повідомити останню про результати розгляду. Проте на даний час клопотання досі не розглянуте, зокрема, органом досудового розслідування відповідних відомостей слідчому судді не надано.
Отже, факт порушення норм КПК встановлено, проте вказана вимога заявника виходить за межі повноважень слідчого судді при розгляді скарги.
Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому Кримінально-процесуальним кодексом України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно з положеннями ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
З даних правових норм вбачається, що слідчий суддя не може зобов`язувати слідчого вручити повідомлення про підозру у передбачені законодавством строки, тому дана вимога ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.
Щодо вимоги забезпечення законності та верховенства права під час проведення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні у розумні строки передбачені КПК України слідчий суддя приходить висновку про відмову у задоволенні даного клопотання, оскільки дана вимога має загальний характер, так відповідно до вимог 303 КПК України не оскаржується.
В положеннях ст. 7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, розумність строків.
Як зазначено в ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Бєлоусов проти України» (заява № 4494/07 від 7 листопада 2013 року) у п. 55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (див., наприклад, рішення від 19 липня 2012 року у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine), заява № 31939/06, п. 55).
Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У п. 1.3 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 зазначено, що бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.
Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК. При цьому варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.
Відповідно до ч. 1 ст. 221 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.
У п. 1.3 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 також вказано, що ст. 221 КПК регламентує обов`язок слідчого, прокурора надати матеріали кримінального провадження стороні захисту та потерпілому за їх клопотанням. Водночас порядок і строки розгляду клопотань у кримінальному провадженні, у тому числі щодо здійснення такої процесуальної дії, як надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, регламентовані ст. 220 КПК.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_4 не зверталася до слідчого (дізнавача) з клопотанням по надання матеріалів справи для ознайомлення, тому бездіяльність, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України у діях слідчого (дізнавача) відсутня.
Відповідно до вимог ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області та прокурора Кегичівського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 303-307, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги голови Селянського фермерського господарства «Анастасія» ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області та прокурора Кегичівського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1