Справа № 754/19/21
У Х В А Л А
Іменем України

26 січня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Київської місцевої прокуратури № 3,

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2021 року до Деснянського районного суду міста Києва звернулась ОСОБА_3 з заявою про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Київської місцевої прокуратури № 3 посилаючись на недовіру слідчому судді, та вчиненні нею протиправних дій щодо відмови в задоволенні скарг.

Учасники кримінального провадження у судове засідання не з"явилися, про день, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

Слідчий суддя ОСОБА_4 у судове засідання не з"явився, про дату та час розгляду заяви повідомлявся належним чином.

За вказаних обставин суддею визнано можливим розгляд заяви про відвід у відсутність учасників судового провадження.

Зваживши доводи заявленого клопотання, приходжу до наступного висновку.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст.21 КПК, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Ухвалою слідчого судді ОСОБА_4 від 05 січня 2021 року було відкрито провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність Київської місцевої прокуратури № 3 (справа № 754/19/21.

Відповідно до вимог ст.. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).
Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).
У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).
ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.
Відповідно до п. 21 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затверджену рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 передача судової справи (матеріалів кримінального провадження) раніше визначеному судді проводиться модулем автоматизованого розподілу щодо … 8) заяв та клопотань з процесуальних питань, пов`язаних з виконання судових рішень, подані до суду, що розглядав справу.

Зважаючи на викладене, враховуючи вичерпний перелік підстав для відводу, суд позбавлений можливості дійти висновку про неможливість розгляд даної скарги слідчим суддею ОСОБА_5 , а тому заява про відвід судді не є обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 76, 80, 81, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Київської місцевої прокуратури № 3 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: