Справа №359/8846/18
Провадження №1-кп/359/107/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И
31 липня 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , особи відносно якої вирішується клопотання ОСОБА_9 , його захисників адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане судове провадження за клопотаннями слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0002008, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування 20.09.2018 року, та у кримінальному провадженні №0002032, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування 23.09.2018 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, українця, неодруженого, з базовою середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та без визначеного місця проживання (тимчасово проживаючого в АДРЕСА_2 ), раніше не судимого,

щодо вчинення ним суспільно-небезпечних діянь, які мають ознаки кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Бориспільського міськрайонного суду Київської області звернувся слідчий СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 , за погодженням прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області, з вищезазначеними клопотаннями про застосування примусових заходів медичного характеру, які були об`єднані ухвалою суду від 19.03.2019 року в одне кримінальне провадження.

Як вбачається з клопотань, на думку сторони обвинувачення ОСОБА_9 своїми діями вчинив суспільно-небезпечні діяння, які мають ознаки кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 3 ст. 185 КК України.

На обґрунтування клопотань слідчий зазначив, що у відповідності до п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ від 12.10.1992 року № 576 (зі змінами), дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Згідно з п. 2 Положення до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини І - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань І - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань І-II групи патогенності і токсинами*).

Відповідно до п. 3 Положення міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські З`єднання, а також громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система.

Згідно з п. 6 Положення міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни, яким у встановленому порядку надано право виготовляти, придбавати, зберігати, перевозити і використовувати предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система, повинні забезпечити їх належну охорону і правильне використання у господарській діяльності.

У відповідності до вимог п.п. 2, 3 п. 9 Положення видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється: на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному МВС; на вибухові матеріали і речовини, їх перевезення, а також сховища та склади, де вони зберігаються, у порядку. визначеному Держнаглядохоронпраці разом з МВС.

Згідно з п. 15 Положення посадові особи та громадяни, які порушили виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Крім цього, у відповідності до п. 2.1. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 (зі змінами), здійснюючи дозвільну систему, органи поліції відповідно до законодавства України видають міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність з виробництва, ремонту, торгівлі вогнепальною зброєю невійськового призначення, боєприпасами до неї, холодною та охолощеною зброєю, пневматичною зброєю калібру понад 4,5 мм і швидкістю польоту кулі понад 100 м/с; виробництва спеціальних засобів, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівної дії, індивідуального захисту, активної оборони та їх продажу (далі - суб`єкти господарювання), дозволи на придбання, зберігання, перевезення (через митний кордон України, територією України, транзит через територію України) й використання вогнепальної зброї, боєприпасів до неї, основних частин зброї, холодної зброї, охолощеної зброї, пневматичної зброї; пристроїв та патронів до них; вибухових матеріалів і речовин; на відкриття та функціонування сховищ, складів і баз, де вони зберігаються, стрілецьких тирів і стрільбищ, мисливсько-спортивних стендів, а також підприємств і майстерень з виготовлення і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічних майстерень, пунктів вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазинів, у яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, пристроїв та патронів до них (далі - об`єкти дозвільної системи); громадянам - дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв.

Згідно з п. 2.5. Інструкції дозволи на придбання, зберігання та носіння мисливської нарізної, нагородної вогнепальної зброї громадянами підписуються Міністром внутрішніх справ України, його першим заступником та заступниками, начальником УП ЦОУП, його заступниками, начальником управління дозвільної системи, ліцензування та державного охоронного нагляду УП ЦОУП, начальником ГУНП, його заступником - начальником міліції громадської безпеки, начальником УП ГУНП.

Відповідно до п. 8.1. Інструкції дозвільна система, що здійснюється органами поліції, поширюється на бойову нарізну військових зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, охолощену, нейтралізовану, несучасну, спортивну, мисливську вогнепальну зброю, бойові припаси до зброї, основні частини зброї, пневматичну, холодну зброю, пристрої та патрони до них, що належать підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам господарювання та громадянам.

У відповідності до п. 9.1. Інструкції вогнепальна, пневматична та холодна зброя і бойові припаси до неї, пристрої та патрони до них міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Національним банком України, підприємствами, установами, організаціями можуть придбаватися для: озброєння особового складу охорони, а також окремих осіб, яким за родом служби законом дозволено носіння вогнепальної зброї, пневматичної та холодної зброї, пристроїв; науково-дослідних потреб; навчальних потреб (забезпечення допризовної військової і спеціальної підготовки); спортивних потреб; промислового та любительського полювання; захисту життя, здоров`я та майна громадян; використання на зйомках кінофільмів, у сценічних постановках, циркових виставах; експонування в музеях та виставках; колекціонування.

Згідно з п. 9.2. Інструкції дозволи на придбання, зберігання та носіння зброї, пристроїв та патронів до них для вказаних потреб видаються тільки за наявності законодавчого або іншого нормативно-правового акта про надання права працівникам міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Національного банку України, підприємств, установ і організацій користуватися нею при виконанні службових обов`язків лише після вивчення ними матеріальної частини зброї, правил поводження з нею, її застосування та використання, що здійснюється у пунктах вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування після здачі заліку та отримання довідки про вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування.

При цьому у невстановлений досудовим слідством дату та час ОСОБА_9 , перебуваючи біля сміттєзвалища, що знаходиться по вулиці Момота в м. Бориспіль Київської області, точного місця досудовим розслідуванням не встановлено, побачив паперовий згорток, при відкритті якого виявив один предмет схожий на гранату типу РГД-5, та предмет зовні схожий на бойовий запал до ручних гранат типу УЗРГМ.

В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел направлений на придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_9 , діючи у порушення п.п. 1, 2, 3, 6, 9, 15 Положення та п.п. 2.1., 25.5., 8.1., 9.1., 9.2. Інструкції, тобто без передбаченого законом дозволу, взяв вищевказаний паперовий згорток, в середині якого знаходився один предмет схожий на гранату типу РГД-5, та предмет зовні схожий на бойовий запал до ручних гранат типу УЗРГМ, та положив його до своєї кишені, таким чином придбав бойовий припас, а саме: вибуховий пристрій, гранату "РГД-5" із запалом до неї, без передбаченого законом дозволу та розпочав його зберігання без передбаченого законом дозволу.

У подальшому ОСОБА_9 , діючи умисно, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, перемішував придбаний без передбаченого законом дозволу бойовий припас, а саме: вибуховий пристрій, гранату "РГД-5" із запалом до неї, який він зберігав без передбаченого законом дозволу при собі, в адміністративних межах міста Бориспіль.

20.09.2018 приблизно о 18 годин 03 хвилин слідчим Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області, на земельній ділянці, що знаходиться біля подвір`я № 25 по вулиці Франка в м. Бориспіль Київської області, у присутності двох понятих, проведено огляд особистих речей ОСОБА_9 , в ході якого у останнього було виявлено та в подальшому вилучено предмет схожий на корпус бойової наступальної осколкової гранати типу "РГД-5" з маркуванням на копусі "Д-16-75 Т" та предмет схожий на запал до ручних гранат типу "УЗРГМ", який має на важелі маркування "283-74-УЗРГМ 583".

Згідно висновку експерта № 14-322 від 04.10.2018 року, надані на експертизу предмети являються: наданий на дослідження об`єкт № 1 є стандартним, промислово виготовленим корпусом наступальної осколкової ручної гранати РГД-5; наданий на дослідження об`єкт № 2 є стандартним, промислово виготовленим уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ.

При поєднанні в єдину конструкцію наданого на дослідження об`єкта № 1 корпус гранати РГД-5) з наданим на дослідження об`єктом № 2 (запал УЗРГМ), що передбачено їх конструктивними особливостями, вони будуть представляти собою споряджену наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів.

Орган досудового розслідування вказує, що своїми умисними протиправними діями, які виразились у незаконному придбанні, носінні та зберіганні без передбаченого законом дозволу бойових припасів, ОСОБА_9 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, 27.07.2018 року, у вечірній час доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_9 , який перебував неподалік домоволодіння АДРЕСА_3 , завідомо знаючи, що є зазначене домоволодіння перебуває без нагляду, виник злочинний умисел на таємне викрадення майна із даного будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , діючи умисно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, та будучи впевненим, що дії залишились не поміченими для оточуючих, переліз через паркан домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_3 , і таким чином проник на територію вказаного домоволодіння. Перебуваючи на території зазначеного домоволодіння, за допомогою цеглини, розбив в будинку скло вікна вітальні з дерев`яною рамою, відкрив його та через нього проник до будинку. Перебуваючи в середині будинку, ОСОБА_9 побачив в коридорі велосипед марки "Kellys Viper 19,5", номер рами НОМЕР_1 , вартістю 5666 грн. 33 коп., належний ОСОБА_12 , який ОСОБА_9 через вікно, виніс за межі будинку, після чого зник з місця вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 5666 грн. 33 коп.

Орган досудового розслідування вказує, що своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викладенні чужого майна (крадіжка), поєднані з проникненням у житло, ОСОБА_9 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Так, як вбачається з клопотань, згідно висновків судово-психіатричного експерта відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз КЗ КОР "ОПНМО" № 500 від 17.10.2018 року та № 526 від 31.10.2018 року, ОСОБА_9 страждав під час скоєння,інкримінованих йому дій та страждає в даний час на стійке хронічне психічне захворювання - легку розумову відсталість. ОСОБА_9 не міг в період, інкримінованих йому дій, та не може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 за своїм психічним станом, потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. Поведінка ОСОБА_9 має ознаки суспільно небезпечної. Розумовий розвиток ОСОБА_9 не відповідає його віковому періоду, оскільки він страждає на розумову відсталість.

Таким чином, оскільки згідно з вищезазначеними висновками судово-психіатричних експертиз ОСОБА_9 потребує застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з відповідними клопотаннями до суду, вважаючи, що по кримінальному провадженню проведено всі необхідні слідчі дії для з`ясування обставин вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечних діянь та зібрано достатньо доказів причетності ОСОБА_9 до їх скоєння.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив суд застосувати до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Потерпіла ОСОБА_12 не заперечувала при розгляді клопотання поклалася на розсуд суду, однак поставила під сумнів можливість ОСОБА_9 вчинення злочину, надавши відповідні покази в якості потерпілої та свої зауваження щодо досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_10 проти задоволення клопотань заперечував, вважаючи, що органом досудового розслідування не доведено, що саме ОСОБА_9 вчинив вказані кримінальні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотань, зазначивши, що не вчиняв тих протиправних дій, які зазначені в клопотаннях.

Відповідно до вимог ст. 504 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні даної категорії здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими КПК, з урахуванням положень цієї глави.

Згідно вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, серед іншого, наступні питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, чи вчинено це суспільно небезпечне діяння особою. В ч. 3 ст. 513 КПК України зазначено, що встановивши, що суспільно небезпечне діяння не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, безпосередньо допитавши потерпілу, свідків, та дослідивши надані письмові докази сторони обвинувачення, дійшов висновку про необхідність відмовити у застосуванні примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 , у зв`язку з недоведеністю вчинення ним суспільно небезпечних діянь, які мають ознаки кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України, за викладених у клопотанні обставин, виходячи із наступного.

Так, під час допиту у судовому засіданні особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав повністю. ОСОБА_9 зазначив, що йому невідомо, звідки взялась граната про яку зазначено в клопотанні, оскільки він її ніде не знаходив, а вона була підкинута йому працівниками слідчого відділу Бориспільського ВП. Він йшов по вулиці в м. Бориспіль, його зупинили працівники поліції, і сказали, що в нього є граната, але в нього її не було, що він їм і повідомив. Однак, після цього він разом із працівниками поліції поїхав до закинутого домоволодіння, розташованого по вул. Франка, 25 чи 26, в м. Бориспіль, де він на той момент проживав, і зайшовши в будинок, працівники поліції відразу підійшли до ліжка, підняли його подушку, і нібито з під неї витягнули якусь чорну ганчірку, і запитали, що в ній знаходиться. Він відповів їм, що йому невідомо. Після чого, працівники поліції розмотали її, і він побачив, що в ній лежали окремо один від одного граната, запал і чека. В нього була при собі газета, і працівники поліції переклали цю гранату, запал і чеку на цю газету і сказали йому взяти. По їх вказівки він взяв гранату, яку потім в нього вилучили ці ж слідчі на вулиці, які сказали йому повідомити, що це його граната, оскільки йому за вказані дії нічого не буде, враховуючи його стан здоров`я. Він зробив все так як сказали працівники поліції. Чорну ганчірку працівники поліції спали між стовпом та забором, поряд із домоволодінням. Добровільно він ніякої гранати не брав, її самостійно не знайшов, і йому невідомо, що це за граната.

З приводу інкримінованого ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, останній на початку судового розгляду зазначив, що він вчинив крадіжку велосипеду, проникши на територію домоволодіння, де в будинку він вибив одне дерев`яне вікно, через яке він заліз всередину, і саме через це вікно в подальшому витягнув велосипед і викрав його. Разом з тим, в подальшому, під час надання показань з приводу обставин вчинення крадіжки, ОСОБА_9 зазначив, що крадіжку велосипеду він не вчиняв, і вказаний велосипед йому дав його знайомий ОСОБА_17 , в якого він раніше проживав в м. Бориспіль по вул. Чернігівська. Зазначив, що він зустрів ОСОБА_18 , який був із велосипедом, в м. Бориспіль, в центрі, поряд із магазином "Сільпо", і останній дав йому гроші у сумі 30 гривень і попросив з`їздити його на точку, щоб купити йому горілки. Він йому для цього дав свій велосипед, який він взяв, щоб мати змогу туди поїхати, але йому не було відомо, що він викрадений. Він поїхав на одну точку, потім на іншу, але горілки не було і він не купив. Коли він повертався вже назад, відповідно до домовленості із ОСОБА_19 , вони повинні були зустрітися на лавочці, біля фонтану, в центрі міста, то його, біля ломбарду "Скарбниця", що навпроти магазину "Сільпо", зупинили працівники поліції, і запитали звідки він взяв вказаний велосипед. Він пояснив працівникам поліції, де він його взяв, розповівши аналогічні обставини, і вони разом направилися в центр міста, до фонтану, де його повинен був чекати ОСОБА_20 , однак його там на лавочці не було. Потім вони поїхали за адресою, де він проживав, однак його і там не було, і сестра повідомила, що він тут не проживає, бо обікрав і її. Велосипед в нього забрали. Пізніше він бачив ОСОБА_18 , який сказав йому повідомити працівникам поліції, що це він вкрав велосипед з домоволодіння, через розбите ним вікно, погрожуючи при цьому йому фізичною розправою. Боячись його він так і розповів все працівникам поліції. Однак, він велосипед не викрадав, і ніколи не був на території домоволодіння потерпілої.

Так, за епізодом незаконного поводження зі зброєю, судом були допитані свідки обвинувачення, які на думку прокурора, підтверджують винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що точної дати не пам`ятає, близько року назад, він проходив по вул. Франка в м. Бориспіль, де до нього підійшли працівники поліції, і запропонували бути понятим, на що він погодився. Він пішов разом з цими працівниками поліції, і вони підійшли до ОСОБА_9 , який стояв на вулиці, в оточенні інших працівниками поліції, а також поряд був вибухотехнік. У ОСОБА_9 працівники поліції відразу запитали, чи є в нього при собі заборонені речі чи предмети, на що він відповів: "Так". Після чого працівники поліції попросили його пред`явити ці речі, і він із зовнішнього кармана куртки, витягнув предмет схожий на гранату, який був замотаний в папір. Коли розгорнули папір, то він побачив там предмет схожий на гранату та запал до неї, які лежали окремо один від одного. В подальшому вказану гранату було вилучено і запаковано до спецпакету. Оглянувши в ході судового розгляду протокол огляду від 20.09.2018 року (т.1 а.с.148-151) свідок ОСОБА_14 підтвердив факт того, що він приймав участь у даній процесуальній дії, відомості, які в ньому відображені відповідають дійсності, що підтверджено його підписом.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що точної дати не пам`ятає, було ще тепло, вдень, він проходив по вул. Франка в м. Бориспіль, де до нього підійшли працівники поліції, і запросили його побути в якості понятого, на що він погодився. Він пішов з разом з ними, та вони підійшли до ОСОБА_9 , який стояв на вулиці, і поряд з ними вже були слідчий, експерт вибухотехнік, інший понятий. В їхній присутності відбувалося вилучення предмету схожого на гранату у гр. ОСОБА_9 . Гранату дістав експерт у ОСОБА_9 , однак саме звідки він не пам`ятає. Їх в цей момент попросили відійти на 5-10 м з метою дотримання правил безпеки, однак ОСОБА_9 з експертом були в полі зору. У зв`язку з чим також переривався і відеозапис даної слідчої дії. Не пам`ятає, чи бачив як вилучали в ОСОБА_9 гранату. Їх вже покликали як гранату вилучили у ОСОБА_9 . Вказана граната була окремо від запалу. В подальшому, вказана граната була вилучена слідчим. ОСОБА_9 пояснив, що вказану гранату він знайшов на смітнику, що знаходиться по вул. Момота в м. Бориспіль. Вказана процесуальна дія тривала близько години.

Крім показань свідків, прокурором на обґрунтування доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, надані письмові докази, які безпосередньо досліджені судом, а саме:

- протокол огляду від 20.09.2018 року ділянки місцевості, яка знаходиться поряд із домоволодінням, розташованим по АДРЕСА_2 , з ілюстративною таблицею до нього та відеозаписом даної слідчої дії, переглянутого в судовому засіданні (т.1 а.с.147-149, 150-151, 152), який почато о 18 год. 03 хв., а закінчено о 18 год. 09 хв., проведеного слідчим СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 , в присутності понятих: ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , за участю спеціаліста т.в.о. начальника ВТВ ОСОБА_21 . В ході даної слідчої дії, на оглядаємій ділянці місцевості знаходиться чоловік, який представився ОСОБА_9 . Під час огляду у ОСОБА_9 виявлено, в правій, передній кишені куртки (олімпійки), пакунок. При огляді даного пакунку спеціалістом-вибухотехніком виявлено паперовий згорток, всередині якого знаходилося два об`єкти: перший предмет схожий на бойовий запал до ручних гранат типу "УЗРГМ", який має на важелі маркування "283-74-УЗРГМ 583"; другий предмет схожий на корпус бойової наступальної осколкової гранати типу "РГД-5" з маркуванням на копусі "Д-16-75 Т". В ході даної слідчої дії вилучено: вказані два предмети, а також два відрізки прозорої липкої стрічки, які розміщені на папері зі слідами папілярних ліній, які були виявлені на корпусі предмету схожого на гранату. Відповідно до пояснень, наданих ОСОБА_9 , виявлений в нього предмет схожий на гранату, останній знайшов на смітнику, розташованого по вул. Момота в м. Бориспіль, який забрав собі;

-постанова слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 про відібрання дактилокарти для проведення дактилоскопічної експерти від 20.09.2018 року (т.1 а.с.153);

- протокол отримання зразків для експертизи від 20.09.2018 р. (т.1 а.с.154-155), складеного слідчим СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 , згідно якого у приміщенні Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області, слідчим відібрано у ОСОБА_9 зразки дактилокарти, які останній надав добровільно, без будь-яких зауважень та заперечень. Дактилокарта була розміщена на папері формату А4;

- висновок експерта № 8-1/2352 від 03.10.2018 року (т.1 а.с.159-165), який був наданий на підставі ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області про доручення проведення експертизи від 24.09.2018 року (т.1 а.с.156-158), з якого вбачається, що сліди пальців рук (руки) з розміром по осях 15х36 мм, 15х20 мм, виявлені та вилучені під час огляду 20.09.2018 року, на предметі схожому на корпус гранати РГД-5, придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). Сліди пальця руки з розміром по осях 15х36 мм, залишений вказівним пальцем правої руки ОСОБА_9 ; слід руки з розміром по осях 15х20 мм, залишений мізинцем правої руки ОСОБА_9 ;

- висновок експерта № 14-332 від 04.10.2018 року (т.1 а.с.169-178), який був наданий на підставі ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області про доручення проведення експертизи від 24.09.2018 року (т.1 а.с.166-168), з якого вбачається, що надані на експертизу предмети являються: об`єкт № 1 є стандартним, промислово виготовленим корпусом наступальної ручної осколкової гранати РГД-5; об`єкт № 2 є стандартним, промислово виготовленим уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ. Корпус наступальної ручної осколкової гранати РГД-5 не відноситься до бойових припасів та вибухових пристроїв, а є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини. Уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ є вибуховим пристроєм військового призначення і відноситься до бойових припасів. При поєднанні в єдину конструкцію наданого на дослідження об`єкта № 1 (корпус гранати РГД-5) з наданим на дослідження об`єктом № 2 (запал УЗРГМ), що передбачено їх конструктивними особливостями, вони будуть представляти собою споряджену наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів;

- висновок судово-психіатричного експерта № 500 від 17.10.2018 року (т.1 а.с.185-188), який був наданий на підставі ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області про доручення проведення експертизи від 16.10.2018 року (т.1 а.с.182-184), наданий на підтвердження вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у стані неосудності, відповідно до якого ОСОБА_9 страждав під час скоєння,інкримінованих йому дій та страждає в даний час на стійке хронічне психічне захворювання - легку розумову відсталість. ОСОБА_9 не міг в період, інкримінованих йому дій, та не може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 за своїм психічним станом, потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. Поведінка ОСОБА_9 має ознаки суспільно небезпечної. Розумовий розвиток ОСОБА_9 не відповідає його віковому періоду, оскільки він страждає на розумову відсталість;

- постанови слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 від 12.10.2018 року, винесених у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0002008 від 20.09.2018 року, про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання (т.1 а.с.188-189, 190).

За епізодом крадіжки, судом були допитані потерпіла та свідок обвинувачення, які на думку прокурора, підтверджують винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Так, допита в ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_12 показала, що 28.07.2018 року вони приїхала до свого будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , де вона постійно проживає, і сусіди їй повідомили, що в неї розбили вікно в будинку. Зайшовши на територію домоволодіння, хвіртка якого була замкнутою на замок, вона побачила, що пошкоджена частина забору; розбите дерев`яне вікно, розміром приблизно 35х55 см. Зайшовши в будинок, двері до якого також були замкнені на замок, вона помітила ще, що було відкрито із середини металопластикове вікно на кухні та в одній із кімнат будинку. Також вона побачила, що в будинку відсутня значна частина різних її речей, зокрема, один велосипед, мотокоса, ефірний приймач Т2 та інші. Розуміючи, що її обікрали, вона відразу викликала працівників поліції. Приїхала СОГ, огляну територію домоволодіння, взяли відбитків слідів пальців рук, однак не всі, один слід від пальця, що був явно видний, оскільки був у мазуті, працівники поліції не вилучили. Так само вони не вилучили деякі речі, які їй не належали, про що вона зазначала, а тому їх мабуть залишив злочинець. Зазначила, що вона впевнена, що її велосипед вкрав не ОСОБА_9 , а зовсім інша особа, оскільки на її питання з приводу обставин крадіжки велосипеду та способу в який він це вчинив, останній повідомив відомості, які не відповідають дійсності, зокрема, де саме знаходився велосипед в будинку, як саме він стояв та в якій спосіб був прив`язаний. Також ОСОБА_9 зазначав, що виніс велосипед з будинку через вікно, яке він розбив, що є фізично неспроможним, оскільки дане вікно за розміром врази менше від велосипеду, а тому його витягнути через вказане вікно неможливо. Велосипед витягли зовсім через інше вікно, однак не те, що вказував ОСОБА_9 . Крім того, відбиток пальця в мазуті, залишений в її будинку, однозначно не належить ОСОБА_9 , оскільки він значно більший від розміру його пальців рук. Таким чином, вказані обставини безсумнівно свідчать про те, що ОСОБА_9 не крав її велосипед, разом з тим вказані обставини залишились неперевірені органом досудового розслідування та не взяті взагалі до уваги. Зазначила, що викрадений велосипед був їй повернутий працівниками поліції.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_15 показав, що працює поліцейським роти № 4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області. Точної дати не пам`ятає, оскільки пройшов тривалий проміжок часу, десь влітку 2018 року, він перебував на своєму робочому місці та здійснював патрулювання по м. Бориспіль разом зі своїм напарником. Вночі, патрулюючи по вул. Європейська, вони побачили підозрілу особу, який був неохайно вдягнений та їхав на дорогокоштовному велосипеді. При цьому, перед заступанням на чергування, їм повідомили, що в м. Бориспіль було вчинено крадіжку велосипеда, а також наданого його фотографію. Побачивши вказаний велосипед у даного громадянина, вони звернули увагу на те, що даний велосипед був дуже схожий на велосипед, який було викрадено. Враховуючи це, вони вирішили зупинити даного громадянина та перевірити дані обставини. Зупинивши даного чоловіка, ним виявився ОСОБА_9 . На його запитання, звідки він взяв вказаний велосипед, ОСОБА_9 розгубився, сказавши, що він його взяв із приватного будинку, щоб покататися. З такої його відповіді, він зрозумів, що ОСОБА_9 міг його вкрасти. Після цього, він викликав слідчо-оперативну групу Бориспільського ВП для з`ясування всіх обставин даної події, оскільки це не входить в його посадові обов`язки. Очевидцем крадіжки він не був, а тому будь-які обставини з цього приводу, йому невідомі.

Також, на підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння ознаки якого, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, стороною обвинувачення, надані наступні докази, які були досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 28.07.2018 р. (т.1 а.с.108) з якого вбачається, що 28.07.2018 р. гр. ОСОБА_12 в АДРЕСА_3 , виявила пошкодження дверей та вікна у своєму будинку, а також те, що в будинку відсутні деякі речі;

- заявою ОСОБА_12 від 13.10.2018 р. (т.1 а.с.109) про надання дозволу слідчому ОСОБА_16 провести огляд місця події будинку АДРЕСА_3 ;

- протокол огляду місця події домоволодіння АДРЕСА_3 , від 13.10.2018 р. з фототаблицею до даного протоколу (т.1 а.с.110-113, 114-118), яким встановлено місце вчинення кримінального правопорушення та сліди злочину. В ході цієї слідчої дії встановлено факт пошкодження: дерев`яного паркану, яким огороджена територія домоволодіння; дерев`яного вікно, яке знаходиться у приміщенні веренди, а саме: нижні скляні рами тримаються на непофарбованих штапелях; конструкції рами дерев`яного вікна, яке знаходиться із лівої сторони будинку;

- рапорт поліцейського роти № 4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП капрала поліції ОСОБА_22 від 30.07.2018 року (т.1 а.с.119), відповідно до якого, останній доповів начальнику Бориспільського ГУ НП в Київській області ОСОБА_23 про те, що 30 липня 2018 року о 23:40 год., перебуваючи на патрулюванні в екіпажі "Лемур-101" з напарником ОСОБА_15 , по АДРЕСА_4 було помічено гр. ОСОБА_9 , який керував велосипедом марки "Kellys Viper", який за попередньою інформацією перебуває у розшуку, оскільки 28.07.2018 року був викрадений із будинку АДРЕСА_3 ;

- протокол огляду місця події ділянки місцевості, яка знаходиться за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Європейська, 1, біля ломбарду "Скарбниця", із фотоілюстрацією до нього (т.1 а.с.120-121, 122-123), проведеного слідчим СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_24 , в присутності понятих: ОСОБА_25 та ОСОБА_26 . В ході даної слідчої дії, на оглядаємій ділянці місцевості знаходиться чоловік, який представився ОСОБА_9 , котрий в руках тримав велосипед зеленого кольору марки "Kellys Viper 19,5", номер рами НОМЕР_1 , В ході даної слідчої дії оглянуто та вилучено даний велосипед;

- висновок експерта № 12-4/1730 від 18.10.2018 року (т.1 а.с.126-130), відповідно до якого, ринкова вартість, бувшого у використанні велосипеду "Kellys Viper 19,5", 2011 року, станом на 27.07.2018 року, становить 5666 грн. 33 коп.;

- дані, що містяться в гарантійному талоні на велосипед марки "Kellys Viper 19,5", номер рами НОМЕР_1 (т.1 а.с.132), згідно яких встановлено гарантійний термін строком на 3 роки на, викрадений у потерпілої, велосипед, придбаний 15.10.2011 р.;

- постанову слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 від 31.10.2018 року (т.1 а.с.133-131), згідно якої змінено порядок досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002032 від 23.09.2018 року, та продовжено його, згідно з правилами передбаченими главою 39 КПК України, про кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру;

- висновок судово-психіатричного експерта № 526 від 31.10.2018 року (т.1 а.с.136-137), наданий на підтвердження вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у стані неосудності;

- постанова слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 від 02.10.2018 року, винесена у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0002032 від 23.09.2018 року, про визнання речових доказів (т.1 а.с.135).

Оцінивши в сукупності, надані, стороною обвинувачення, та досліджені під час судового розгляду докази, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що прокурором не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечних діянь, які мають ознаки кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України, виходячи із наступного.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом", п. 53 рішення ЄСПЛ у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 року, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п. 86 рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі "Вєренцов проти України").

Згідно п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 505 КПК України, яка відповідає вимогам ч.1 ст. 91 цього Кодексу, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру встановлюються, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України д оказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В частині 2 ст. 17 КПК України закріплено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В статті 85 КПК України закріплено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Критеріями допустимості доказів є: належне процесуальне джерело (ч. 2 ст. 84 КПК містить вичерпний перелік процесуальних джерел доказів, який розширеному тлумаченню не підлягає); належний суб`єкт збирання доказів (докази можуть бути зібрані тільки тими суб`єктами, які згідно з нормами КПК мають на це право); належна процесуальна форма (встановлений КПК порядок здійснення кримінального провадження в цілому і проведення окремих процесуальних дій).

Отже, допустимість доказів як ознака їх якості визначається нормами кримінального процесуального закону. Недодержання вказаних вимог має наслідком визнання доказів недопустимими, вони не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може послатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Так, детально дослідивши зміст протоколу огляду від 20.09.2018 року (т.1 а.с.147-149, 150-151, 152), з огляду на його допустимість, судом беззаперечно встановлений той факт, що слідча (розшукова) дія огляд, була проведена слідчим Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 з грубим порушенням вимог КПК України, виходячи із наступного.

За змістом статей 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені КПК, а також відповідальність, встановлена законом. Підставою для проведення огляду, зокрема місця події, слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду не допускається.

При цьому, згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Як вбачається зі змісту протоколу огляду від 20.09.2018 року, проведеного слідчим СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 в присутності двох понятих, за участю спеціаліста, ОСОБА_9 , під час огляду останнього, було виявлено та вилучено: предмет схожий на бойовий запал до ручних гранат типу "УЗРГМ", який має на важелі маркування "283-74-УЗРГМ 583"; та предмет схожий на корпус бойової наступальної осколкової гранати типу "РГД-5" з маркуванням на копусі "Д-16-75 Т", а також виявлено та вилучено два відрізки зі слідами папілярних ліній з предмету схожого на гранату. На цьому слідча дія завершена.

Таким чином, зі змісту протоколу огляду слідує, що об`єктом огляду фактично був громадянин ОСОБА_9 , який перебував на ділянці місцевості, поряд із подвір`ям домоволодіння АДРЕСА_5 , а не ділянка місцевості.

Це також повністю підтверджується показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , в яких останні зазначили, що в їх присутності фактично було проведено обшук ОСОБА_9 , який перебував поряд із працівниками поліції, в ході якого у ОСОБА_9 було виявлено та вилучено предмет схожий на гранату і запал до неї.

При цьому відповідно до показань свідка ОСОБА_13 гранату у ОСОБА_9 вилучав експерт вибухотехнік, а не ОСОБА_9 надав її самостійно. Вказані показання повністю узгоджуються із даними, що зафіксовані на відеозаписі проведення даної слідчої дії, згідно яких спеціаліст - т.в.о. начальника ВТВ ОСОБА_21 просить всіх учасників слідчої дії відійти, зазначаючи, що ним особисто буде вилучено предмет схожий на гранату у ОСОБА_9 , а тому суд приймає до уваги дані показання свідка та вважає їх такими, що відповідають дійсності. В той же час, вказаними доказами повністю спростовуються показання свідка ОСОБА_14 , в яких він зазначив, що ОСОБА_9 самостійно видав гранату працівникам поліції, а тому суд їх відкидає.

З огляду на вищевикладене судом встановлено, що під час проведення огляду слідчим СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 в період часу з 18:03 год. по 18:09 год. 20.09.2018 року було фактично проведено особистий обшук ОСОБА_9 .

Так, виходячи із змісту ч. 1 ст. 237 КПК України, якою регламентується порядок проведення огляду, а саме з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Проведення огляду чи обшуку особи цією нормою закону не передбачено. Відповідно ч. 3 ст. 208 КПК, уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи, але з дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 та ст. 236 КПК України.

З урахуванням наведеного, провівши аналіз вищезазначених доказів в їх сукупності, судом беззаперечно встановлено, що слідчий СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 фактично провів особистий обшук ОСОБА_9 , у ході огляду місця події, який в подальшому було оформлено протоколом огляду, порушив вимоги кримінального закону, якими не передбачено можливості проведення такої процесуальної дії, а отже обшук ОСОБА_9 був проведений із грубим порушенням норм КПК України.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Відповідно до ч. 5 ст. 236 КПК за рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження.
Згідно до ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для особистого обшуку чи проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.
В той же час, не зважаючи на вказані положення Кримінального процесуального Кодексу, в ході судового розгляду встановлено, що слідчий після фактично проведення обшуку особи ОСОБА_9 , навіть не звертався з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку до прокурора за погодженням та до слідчого судді для отримання такого дозволу.

В даному випадку, суд враховує практику Верховного Суду. Так, Верховний Суд неодноразово визнавав неприпустимість проведення обшуку під виглядом огляду місця події, зокрема у постановах від 07 червня 2018 року (справа № 740/5066/15-к), від 26 лютого 2019 року (справа № 266/4000/14-к), від 19 березня 2019 року (справа № 380/157/14-к), оскільки таким чином нівелюються вимоги судового контролю, передбачені статтею 233, частиною 2 статті 234 КПК України. З клопотанням про проведення обшуку прокурор, слідчий до слідчого судді не зверталися, тому відповідно до згаданих положень отримані внаслідок такої слідчої дії докази є недопустимими й не можуть бути використані судом при прийнятті рішення.

У зв`язку з викладеним, протокол огляду від 20.09.2018 року необхідно вважати недопустимим доказом, оскільки характер дій працівників поліції вказує на підміну ними однієї слідчої дії іншою, яка є різною за своєю правовою природою (процесуальною суттю) від проведеної, так як відбувся фактично особистий обшук ОСОБА_9 , що регламентується іншою нормою закону, тому цей доказ отриманий внаслідок істотного порушення основоположних прав та свобод людини.

Також, із показань в судовому засіданні особи стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_9 , який заперечував свою причетність до вчинення інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, слідує, що гранати до моменту того, як його зупинили працівники поліції в м. Бориспіль, і сказали, що в нього є граната, при собі він не мав. Однак, після цього він разом із працівниками поліції направився до закинутого домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_6 , де він на той момент проживав, і зайшовши до будинку, працівники поліції із під подушки дістали якусь чорну ганчірку, запитавши, що в ній, на що останній відповів, що йому невідомо. Після цього вони розмотали ганчірку, і в ній лежали окремо один від одного граната, запал і чека, які вони переклали на його газети, і сказали йому це взяти, і покласти собі до кишені. В подальшому, вказана граната була вилучена працівниками поліції з кишені його куртки у присутності понятих, яких вони вже покликали, вийшовши за територію домоволодіння, перебуваючи поряд із ним.

Так, як зазначалося вище, відповідно до вимог чинного законодавства, підставою для проведення огляду місця події є інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.

Допитані судом свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які брали участь у слідчій дії як поняті, показали, що вони підійшли до території домоволодіння, і бачили, що поряд із ним стоїть ОСОБА_9 , разом із працівниками поліції, до якого вони підійшли, і в нього майже відразу було вилучено гранату. При цьому, на той момент, як вони підійшли поряд вже перебував і експерт вибухотехнік.

Також, як вбачається із показань свідка ОСОБА_14 , коли вони підійшли до ОСОБА_9 слідчий відразу запитав в останнього, чи є в нього при собі заборонені речі чи предмети. Вказані показання свідка повністю узгоджуються із відомостями, що зафіксовані на відеозаписі проведення слідчої дії огляд від 20.09.2018 року, з якого вбачається, що як тільки розпочалася слідча дія, слідчий, після встановлення особи ОСОБА_9 , та інших учасників слідчої дії, на другій хвилині даного відеозапису, відразу запитає у ОСОБА_9 , чи має він при собі заборонені речі чи предмети вогнепальну зброю, зокрема гранату.

В той же час, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, до початку проведення даної слідчої дії, у відповідності до вимог статті 34 ЗУ "Про національну поліцію", де закріплено, що поверхнева перевірка, як превентивний поліцейський захід, є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу; поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб та/або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб, поверхнева перевірка ОСОБА_9 не проводилася.

Ці обставини в свою чергу свідчать про те, що слідчий, ще до початку проведення слідчої дії огляд 20.09.2018 року, не маючи жодних відомостей про вчинення кримінального правопорушення, зафіксованих у відповідній процесуальній формі, згідно вимог чинного законодавства, вже наперед визначився, що ОСОБА_9 точно має при собі заборонені речі або предмети.

При цьому, суд звертає увагу, що в подальшому саме за правовою кваліфікацією: ч. 1 ст. 263 КК України, і були внесені відомості до ЄРДР за № 0002008 від 20.09.2018 року.

Крім того, про це додатково свідчить також та обставина, що як вбачається із даного відеозапису, після того, як слідчий отримав відповідь від ОСОБА_9 про те, що він має при собі гранату, останній відразу запитує в нього: "Де він її знайшов?".

Однак, вбачається досить нелогічним, що слідчий СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 , тільки почувши, що ОСОБА_9 має при собі гранату, не запитує у нього, де він взяв вказану граната, а сформував своє запитання таким чином, із використанням дієслово "знайшов", наче знаючи, що ОСОБА_9 саме знайшов десь цю гранату, а не заволодів нею у будь-який інший спосіб.

Враховуючи вищезазначені обставини, а саме те, що до появи понятих ОСОБА_9 деякий час перебував разом із працівниками поліції, слідчий, не маючи жодних відомостей, отриманих у встановленому законом порядку, з приводу того, що ОСОБА_9 може мати при собі гранату, на момент появи понятих на місці події вже перебував спеціаліст - т.в.о. начальника ВТВ ОСОБА_21 (вибухотехніка), відразу на початку слідчої дії, запитує у ОСОБА_9 щодо наявності в нього заборонених речей та предметів, задаючи уточнюючі питання, ніби то вже знаючи обставини за яких було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, що стороною обвинувачення не спростовано, тому, на думку суду, неможливо поза розумним сумнівом зробити висновок про належність, вилученої гранати типу "РГД-5" з маркуванням на копусі "Д-16-75 Т", а також запалу до ручної гранати типу "УЗРГМ", який має на важелі маркування "283-74-УЗРГМ 583", саме ОСОБА_9 .

Також, про попередню обізнаність слідчого про наявність у ОСОБА_9 заборонених предметів, зокрема гранати, свідчить і той факт, що як вбачається зі змісту протоколу огляду від 20.09.2018 року, вказана слідча дія розпочалася о 18:03 год. і закінчилася о 18:09 год. Тобто слідча дія - огляд тривала лише 6 хвилин, що є недостатнім часом для проведення такої процесуальної дії, виходячи із її мети проведення даної дії, закріпленої в КПК України.

Таким чином, враховуючи зазначені вище обставини, детально аналізуючи змісту протоколу огляду від 20.09.2018 року, відеозапису даної слідчої дії, та показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , суд приходить до висновку, що єдиною метою цієї слідчої дій було виявлення вибухових пристроїв. З показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які були понятими при проведенні вказаної вище слідчої дії та допитані у суді, слідує, що всі дії, які останні назвали, що були проведені: "вилучення гранати у ОСОБА_9 ", при цьому зазнаючи, що на момент їх появи ОСОБА_9 перебував вже із працівниками поліції та вибухотехніком, а вони підійшли зовсім з іншими працівниками поліції. Наведене дає підстави вважати, що слідчий ще до початку проведення слідчої дії вже однозначно знав, що ОСОБА_9 має при собі вибуховий пристрій гранату, що стало формальною підставою для проведення огляду місця події, і що було використано як надуманий привід для проведення іншої слідчої дії обшуку ОСОБА_9 .

Отже, встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що граната типу "РГД-5" з маркуванням на копусі "Д-16-75 Т" та запал до ручної гранати типу "УЗРГМ", який має на важелі маркування "283-74-УЗРГМ 583", були вилучені у ОСОБА_9 не під час огляду, а саме під час його обшуку, який проведено з порушенням вимог ст. ст. 223,236 КПК України.

Крім того, даний протокол огляду оформлений без дотримання вимог ст. 104 КПК України, зокрема до протоколу не внесено повні відомості щодо характеристики пристрою, за допомогою якого здійснювалося фотографування та відеозапис.

Так, в протоколі огляду від 20.09.2018 року, зазначено, що під час огляду застосовувалися технічні засоби: відеофіксація та фотографування на цифрову камеру "Canon". При цьому суд звертає увагу, що відповідно до коментованого КПК України, у матеріалах кримінального провадження відеозапис слідчої дії умовно ділять на три частини: вступну, основну і заключну. Закінчується слідча дія заявами її учасниками, що засвідчують її правильність. При цьому, якщо здійснити безперервну відеозйомку неможливо, то кожен випадок перерви зазначається в протоколі слідчого експерименту із зазначенням причин та часу припинення та поновлення зйомки.

Як слідує зі змісту протоколу, під час проведення вказаної слідчої дії відбувалася безперервна відеофіксація на відеокамеру "Canon". Разом з тим, при перегляді відеозапису вбачається, що дана слідча дія переривалась, на певний час. Про це також було зазначено в ході допиту свідком ОСОБА_13 . В той же час, відомості про будь-які випадки неможливості безперервної фіксації вказаної слідчої дії у протоколі відсутні, що є неприпустимим.

При цьому суд звертає увагу, що на вказаному відеозаписі не зафіксовано факт вилучення у ОСОБА_9 вибухових пристроїв.

З огляду на наявність зазначених обставин в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слідча (розшукова) дія огляд, та процесуальна фіксація (оформлення) ходу і результатів даної слідчої дії, яка відображена у згаданому протоколі огляду від 20.09.2018 року, була проведена слідчим СВ Бориспільського ВП ГУ НП у Київській області ОСОБА_16 , з грубим порушенням вищезазначених вимог КПК України.

Також суд наголошує, що доказ має бути бездоганним, щоб виконувати свою роль, тобто він має бути отриманий із суворим дотриманням порядку, визначеного кримінальним процесуальним законом. Порушення цього порядку або ж будь-яких помилок чи дрібних недоліків є неприпустимим, адже це спотворює зміст доказу загалом. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд у постанові від 19.09.2019 року справа № 694/930/16-К, провадження № 51-155 км 19.

Таким чином, оскільки основний доказ - протокол огляду від 20.09.2018 року, здобутий внаслідок істотного порушення гарантій отримання доказів, передбачених Конституцією України, міжнародними договорами щодо прав та свобод людини, що є безумовною підставою для визнання його недопустимим.

Наведені обставини тягнуть за собою визнання недопустимими доказами даних, які містяться у протоколі огляд від 20.09.2018 року, в додатках до нього: на ілюстративній таблиці та відеозаписі, а також предметів, виявлених та вилучених, а саме: гранати типу "РГД-5" з маркуванням на копусі "Д-16-75 Т", запалу до ручної гранати типу "УЗРГМ", який має на важелі маркування "283-74-УЗРГМ 583", та два відрізки зі слідами папілярних ліній з предмету схожого на корпус гранати, в ході такого огляду, які були слідчим визнані речовими доказами, на підставі постанов слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП у Київській області ОСОБА_16 про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 12.10.2018 року.

При цьому, слід зазначити, що допитані свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 не були очевидцями подій вчинення суспільно небезпечного діяння, - це поняті, які були запрошені працівниками поліції, на той момент як ОСОБА_9 вже перебував в оточенні інших працівників поліції, і не бачили, щоб ОСОБА_9 носив та зберігав гранату, оскільки з огляду на встановлені фактичні обставини проведення огляду, які зазначено вище, в момент вилучення вказаного предмету, їх поряд не було і вони не могли спостерігати повністю за проведення слідчої дії, оскільки знаходились на відстані, тобто правоохоронними органами не було забезпечене належне виконання понятими своїх функцій, що породжує обґрунтовані сумніви у походженні предметів, які були виявлені та вилучені під час проведення огляду. Це в свою чергу також свідчить про те, що дані свідки не були безпосередніми очевидцями події і не можуть знати кому саме належать зазначені предмети.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 97 КПК України у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.

Тому, показання свідка ОСОБА_13 з приводу того, що ОСОБА_9 під час проведення огляду пояснив, що в нього є граната, яку він знайшов на смітнику, що знаходиться по вул. Момота в м. Бориспіль, а також про те, що ОСОБА_9 фактично підтвердив йому факт вчинення ним суспільно небезпечного діяння, не можуть бути визнані допустимим доказом, з огляду на те, що це є показання з чужих слів, які були повідомлені ОСОБА_9 слідчому під час проведення слідчої дії, а також його показання не підтверджуються іншими доказами по справі.

Таким чином, жоден із свідків обвинувачення не надав об`єктивних, конкретних і неоспорюваних показань про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

При цьому, суд не може прийняти до уваги як доказ винуватості ОСОБА_9 у вчиненні, інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, дані, що зафіксовані на відеозаписі проведення огляду біля подвір`я по АДРЕСА_5 , що відбувся 20.09.2018 року, де ОСОБА_9 вказував, що він знайшов гранату на смітнику, що знаходиться по вул. Момота в м. Бориспіль, звідки забрав її та носив при собі, оскільки вказаний доказ є недопустимим. Крім того, обвинувачення не може ґрунтуватись лише на визнанні вини.
Також в ході в судовому засіданні в суді, вищезазначену позицію ОСОБА_9 не підтримав, вказавши, що вказана граната йому не належить, її походження йому невідомо, і він її ніде не знаходив, і вперше її побачив, коли перебував разом із працівниками поліції, які йому її і дали.

Так, виходячи із норм КПК України слідчому не забороняється під час проведення слідчих дій, зокрема огляду, задавати питання особі за участю якої він проводиться питання, що мають значення для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження. Тобто по суті це є пояснення певної особи, надані під час проведення відповідної слідчої дії. В той же час, якщо надалі в ході судового розгляду такі пояснення (покази) відповідна особа не підтримує, то, виходячи з принципу безпосередності дослідження судом доказів, превага має надаватися показам, які особа надала безпосередньо суду.

З огляду на вищевикладене, ці обставини є додатковою підставою для визнання пояснень, які ОСОБА_9 , надавав під час проведення слідчої дії огляд 20.09.2020 року, щодо виявлених та вилучених предметів в ході її здійснення, які зафіксовані на відеозаписі, недопустимим доказом.

При цьому, суд звертає увагу, що всі інші докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчинені інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, є похідними, оскільки є фактичними даними, отриманими внаслідок проведення слідчих дій з предметами, вилученими під час проведення огляду 20.09.2018 року

Так, згідно до вимог ст. 101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.

В ч. 5 ст. 101 КПК України зазначено, що висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.

Крім того, суд звертає увагу, що у вирішенні питання про справедливий судовий розгляд ЄСПЛ, застосовує концепцію "плодів отруєного дерева", тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Коли визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими. Зокрема вказана позиція, викладена Європейським судом в рішеннях у справах "Балицький проти України", "Тейксейра де Кастро проти Португалії", "Шабельник проти України".

Враховуючи вищевикладене, практику Європейського суду з прав людини, а також ту обставину, що висновки експертів, які приєднані стороною обвинувачення, в якості доказів, базуються на доказах, визнаних судом недопустимим, то висновок експерта № 8-1/2352 від 03.10.2018 р. з ілюстративною таблицею до нього (т.1 а.с.159-162, 163-165); висновок експерта № 14-322 від 04.10.2018 р. (т.1 а.с.169-178), суд визнає недопустимими доказами.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_9 , інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, стороною обвинувачення в судовому засіданні не надано.

Таким чином, суд вважає, що представлені до суду стороною обвинувачення докази здобуті з тими порушеннями кримінального процесуального закону, які підривають довіру щодо їх достовірності. А тому використання цих доказів не буде відповідати вимогам справедливого судочинства. Представлені стороною обвинувачення докази не є настільки переконливими, що давало б суду підстави дійти висновку про винуватість ОСОБА_9 , у вчиненні інкримінованого йому злочину, "поза розумним сумнівом".

При цьому, проаналізувавши наявні в матеріалах даного кримінального провадження докази, які були зібрані внаслідок вкрай непрофесійного, поверхневого, однобічного, необ`єктивного та упередженого досудового розслідування, що супроводжувалось грубими порушеннями вимог КПК України, суд прийшов до висновку, що твердження особи стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 , про те, що йому підкинули вибуховий пристрій, який було вилучено 20.09.2018 року в ході проведення слідчої дії огляд, працівниками правоохоронних органів, мають право на існування, оскільки не були спростовані, стороною обвинувачення, що породжує обґрунтований сумнів стосовно доведеності обвинувачення та позбавляє суд можливості визнати ОСОБА_9 винним.

Крім того, слід зазначити, що під час досудового розслідування ОСОБА_9 визнав вину по даному епізоду, не користуючись правовою допомогою захисника, та міг перебувати у залежності від правоохоронних органів, і виконати якісь їх вказівки, зокрема взяти гранату в руки, оскільки згідно висновку судово-психіатричного експерта відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз КЗ КОР "ОПНМО" № 500 від 17.10.2018 року, в період часу, до якого відноситься інкриміноване діяння, ОСОБА_9 страждав на стійке хронічне психічне захворювання - легку розумову відсталість, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Враховуючи встановлені судом обставини під час розгляду справи, сторона обвинувачення не довела, що ОСОБА_9 вчинено суспільно небезпечне діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме, що ОСОБА_9 придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу бойові припаси, оскільки всі наявні у матеріалах кримінального провадження докази, які становили невід`ємну та основну частиною доказової бази, на яких ґрунтувалося обвинувачення, визнані судом недопустимими, так як стороною обвинувачення грубо порушено кримінально-процесуальне законодавство під час їх збору.

За епізодом крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_12 слід зазначити наступне.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_12 вбачається, що остання категорично стверджує про те, що ОСОБА_9 з її будинку, що розташований по АДРЕСА_3 , велосипед марки "Kellys Viper 19,5" не викрадав, оскільки на її уточнюючи запитання щодо обставин вчинення крадіжки, останній надав відповіді, які не відповідають дійсності та є неможливими, зокрема, що велосипед було винесено з будинку через розбите дерев`яне вікно, що є неможливим, що свідчить про те, що крадіжка велосипеду була вчинена в інший спосіб. Також ОСОБА_9 невірно зазначив обставини щодо фіксації велосипеду, зазначивши, що він був прив`язаний до батареї, що не відповідає дійсності.
Такі показання потерпілої ОСОБА_12 повністю узгоджуються з даними, що відображені в протоколі огляду місця події від 13.10.2018 року з додатками до нього (т.1 а.с.110-118) території домоволодіння АДРЕСА_3 , з якого вбачається, що під час даної слідчої дії встановлено, що в будинку два дерев`яних вікна мають пошкодження скляних рам. Як вбачається із відомостей, що зафіксовані на фототаблиці, що є додатком до вказаного протоколу, розмір пошкоджених дерев`яних є незначний, і набагато менший за розмір, викраденого велосипеду, розміри якого зафіксовані у протоколі огляду місця події від 31.07.2018 року з додатками до нього (т.1 а.с.120-121, 122-123).

Тому з огляду на наведені докази, встановлено, що викрадення велосипеду марки "Kellys Viper 19,5" з будинку АДРЕСА_3 , у спосіб повідомлений ОСОБА_9 в ході судового розгляду, а саме, що останній витягнув його через розбите дерев`яне вікно, не представляється за можливе, оскільки велосипед за своїми габаритами є значно більший за розмір пошкоджених дерев`яних вікон, у вказаному будинку, а тому його явно неможливо витягнути через вказане вікно, викравши у такий спосіб.

У зв`язку з наведеним, в таких показаннях ОСОБА_9 , а саме, що він викрав велосипед із будинку АДРЕСА_3 , витягнувши його через розбите дерев`яне вікно, відсутнє логічне обґрунтування та зазначені вище обставини і факти, свідчать виключно про надуманість таких показань ОСОБА_9 , а також про те, що він навіть і не бачив вказаного вікна, оскільки йому його розмір невідомий, зважаючи на повідомлені ним обставини.
Також, як вбачається із показань потерпілої ОСОБА_12 остання зазначила, що коли вона зайшла до будинку, то в ньому були наявні явні сліди вчинення злочину, зокрема залишений в будинку слід відбитку пальця, в мазуті, який було чітко видно, і він за розміром значно більше від розміру пальців рук ОСОБА_9 , залишені якісь речі, які їй не належали, що мали суттєве значення для з`ясування обставин вчинення даного злочину, зокрема встановлення особи причетної до крадіжки.
Разом з тим, суду не було надано доказів того, чи були ці сліди зафіксовані та чи були з боку органу досудового розслідування хоча б спроби встановити групову чи індивідуальну належність цих слідів пальців рук певних осіб, належність залишених речей на місці події, в тому числі ОСОБА_9 .
В той же час, вищезазначені показання потерпілої ОСОБА_12 повністю узгоджуються із показаннями, наданими ОСОБА_9 , в яких він зазначив, що велосипед, з яким його зупинили працівники поліції дав йому його знайомий на прізвище ОСОБА_27 (зараз представляється ОСОБА_28 , який його і викрив, в якого він раніше проживав по АДРЕСА_1 , для того, щоб він з`їздив на ньому по горілку, що свідчить про те, що вони є правдивими та такими, що відповідають дійсності.

У той же час будь-яких фактичних даних, які б підтверджували причетність ОСОБА_9 до крадіжки вказані показання потерпілої ОСОБА_12 не містять, а навпаки вказують на зворотне, у зв`язку з чим вони не можуть бути взяті судом до уваги, як доказ його вини у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Таким чином, встановлені судом вищезазначені обставини, вказують на те, що показання потерпілої ОСОБА_12 достовірні, оскільки вони підтверджуються іншими дослідженими судом доказами, а стороною обвинувачення в суді не доведено факт причетності ОСОБА_9 до викрадення велосипеду марки "Kellys Viper 19,5", з будинку АДРЕСА_3 .

При цьому, допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_15 , не був безпосереднім очевидцем події, а тому будь-яких обставин, які стосуються крадіжки майна, належного потерпілій останній не повідомив суду, а лише підтвердив факт виявлення гр. ОСОБА_9 разом із викраденим велосипедом марки "Kellys Viper 19,5" в м. Бориспіль по вул. Європейська, 1.

Таким чином, за результатами дослідження доказів, наданих стороною обвинувачення, на підтвердження вчинення ОСОБА_9 , інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, зокрема, показання потерпілої ОСОБА_12 , свідка, даних, що містяться у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.07.2018 року, даних, зафіксованих у протоколах огляду місця події від 13.10.2018 року та від 31.07.2018 року з додатками до них, висновку експерта та інших, встановлено, що факт викрадення майна - велосипеда марки "Kellys Viper 19,5" у потерпілої ОСОБА_29 мав місце, хоча вона не знає, хто це зробив. Свідок підтверджує обставини виявлення гр. ОСОБА_9 разом із велосипедом марки "Kellys Viper 19,5" (як пізніше з`ясувалося), викраденого у потерпілої. При цьому потерпіла впізнала своє майно і воно було їй повернуте.
Таким чином, жодних доказів, якими б підтверджувався факт безпосереднього викрадення майна потерпілої ОСОБА_12 , а саме: велосипеду марки "Kellys Viper 19,5", ОСОБА_9 , немає.
Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_9 в ході його допиту категорично заперечив факт викрадення ним майна у потерпілої ОСОБА_12 , вказавши, що це майно йому дав його знайомий ОСОБА_30 для використання в його особистих інтересах (купити горілку), а потім його з ним затримали працівники поліції, залишається незрозумілим, на ґрунті яких доказів та встановлених обставин орган досудового розслідування дійшов висновок про те, що викрадення майна було вчинено саме ОСОБА_9 .
В той же час, виходячи з встановлених судом обставин щодо факту викрадення 28.07.2018 року з будинку АДРЕСА_3 , майна, належного потерпілій ОСОБА_12 , зокрема, велосипеду марки "Kellys Viper 19,5", що в будинок проникла інша особа, а не ОСОБА_9 , який в подальшому передав останньому велосипед, зокрема ОСОБА_30 , а тому останній міг вчинити крадіжку даного велосипеду. Разом з тим, органом досудового слідства зазначена версія взагалі не перевірялася та стороною обвинувачення будь-якими належними, допустимими та достовірними доказами в судовому засіданні не спростована.

Також, слід зазначити, що за нормами кримінально-процесуального законодавства судовий розгляд у кримінальному провадженні має бути об`єктивним та неупередженим, у зв`язку з чим суд не наділений повноваженнями вимагати від прокурора надання тих чи інших доказів, за власною ініціативою досліджувати будь-які докази, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.
Крім того, як встановлено в ході судового розгляду, що було підтверджено і стороною обвинувачення, в потерпілої ОСОБА_12 28.07.2018 року з будинку АДРЕСА_3 , крім велосипеду марки "Kellys Viper 19,5", було викрадено і інші речі, зокрема, мотокоса, ефірний приймач Т2, однак обвинуваченням ОСОБА_9 вони не охоплюються, і подальша доля цих речей взагалі органом досудового розслідування не встановлена.
Таким чином, версія подій, пов`язаних з крадіжкою майна потерпілої ОСОБА_12 , повідомлена особою стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 в своїх показаннях, про те, що велосипед марки "Kellys Viper 19,5" йому надав його знайомий ОСОБА_20 , для того, щоб він з`їздив для нього за горілкою, який він взяв, а як потім виявилось велосипед був краденим, про що йому не було відомо, жодним із наданих стороною обвинувачення доказів не спростовується. При цьому неможливість допитати ОСОБА_18 жодним чином не робить версію обвинувачення більш вірогідною.
Так, стороною обвинувачення не надано жодного доказу того, що саме ОСОБА_9 викрав велосипед марки "Kellys Viper 19,5" з будинку з будинку АДРЕСА_3 , адже, сторона обвинувачення не вжила достатніх заходів, оскільки докази, які сторона обвинувачення подала суду на підтвердження вчинення ОСОБА_9 , інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, які безпосередньо досліджені в суді, стосуються лише виявлення та вилучення, викраденого у потерпілої ОСОБА_12 велосипеду, у ОСОБА_9 . Прямих доказів викрадення майна конкретно ОСОБА_9 , немає. Це в свою чергу свідчить про те, що висновки щодо вчинення крадіжки ОСОБА_9 майна, що належить потерпілій, сторона обвинувачення зробила лише на припущеннях. Про це також додатково вказує той факт, що стороною обвинувачення в ході проведення досудового розслідування дактилоскопічна експертиза на предмет дослідження слідів рук ОСОБА_9 , на наявність їх у будинку потерпілої, не зважаючи на те, що остання стверджувала, що такі були наявні, не проводилася.
З урахуванням наведеного суд вважає, що органом обвинувачення не доведено, що інкриміновані ОСОБА_9 дії щодо викрадення майна потерпілої ОСОБА_12 , за викладених у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, обставин вчинено саме ним.
Таким чином, даючи правову оцінку встановленим по кримінальному провадженню обставинам, суд вважає, що доводи обвинувачення не знайшли свого об`єктивного підтвердження, наведені стороною обвинувачення доводи ґрунтуються на припущеннях та на доказах, здобутих з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону, які не відповідають критеріям допустимості і законності.

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_9 інкримінованих йому суспільно небезпечних діянь, які мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України, не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях, які наведені вище.

Таким чином, ті обставини, які сторона обвинувачення вважала доведеними, жодними належними та допустимими доказами в судовому засіданні не підтверджені та спростовуються показаннями, допитаних судом потерпілої та свідків, та дослідженими матеріалами справи в їх сукупності. А тому ці обставини є лише припущенням обвинувачення і нічим об`єктивно не підтверджені та не свідчать про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні, інкримінованих йому злочинів.

Отже, в ході судового розгляду, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ наданий сторонами обвинувачення з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, безпосередньо дослідивши надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що по даному кримінальному провадженню стороною обвинувачення достатніх, належних та допустимих доказів на доведення причетності ОСОБА_9 до вчинення суспільно небезпечних діянь, органом досудового розслідування не здобуто та стороною обвинувачення суду не надано. У зв`язку з цим суд, в силу презумпції невинуватості, закріпленої у ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, приходить до висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: незаконне придбання, носіння та зберігання без передбаченого законом дозволу бойових припасів, так само як і суспільно небезпечного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, а тому у задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру слід відмовити, а кримінальне провадження закрити.
Відповідно до ст. 15 Закону України "Про судову експертизу", ст. 124 КПК України, процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів у даному кримінальному провадженні, в розмірі 2574 грн. 00 коп., слід віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст.122, ч. 2 ст. 124, ст. 349, ч. 2 ст. 369, ст. 370, ч. 3 ст. 371, ст. ст. 372, 376, 395, 503, 507, 512, 513, 516 КПК України, ст. 19, ст. ст. 92-94, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України, суд, -
у х в а л и в:
У задоволенні клопотань слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0002008, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування 20.09.2018 року, та у кримінальному провадженні №0002032, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування 23.09.2018 року, відносно ОСОБА_9 , - відмовити.
Кримінальне провадження №0002008, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування 20.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та кримінальне провадження №0002032, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування 23.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - закрити.
Процесуальні витрати за проведення експертиз в кримінальних провадження на загальну суму 2574 грн. 00 коп., - віднести на рахунок Державного бюджету України.
Речові докази, після набрання ухвалою суду законної сили, а саме: наступальну ручну гранату РГД-5 з відповідним маркуванням "Д-16-75 Т" в спецпакеті № 39119084, уніфікований запал УЗРГМ 583 в спец пакеті № 3644203, що знаходяться на зберіганні в камері схову Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області, - знищити; два відрізки папілярних ліній вилучені з предмета схожого на корпус гранату та дактилокарту ОСОБА_9 , - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження; велосипед марки "Кеllys Viper 19,5", номер рами НОМЕР_1 , переданого на зберігання до камери схову Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області, - повернути потерпілій ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали. Копія ухвали негайно після її проголошення вручається учасникам судового процесу.
Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 04.08.2020 року.
Головуючий: ОСОБА_1