ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2622/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 , подану в інтересах потерпілої ОСОБА_3 , на постанову слідчого Дарницького УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_4 від 22 вересня 2018 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 002291 від 17 березня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2020 року до слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , подану в інтересах потерпілої ОСОБА_3 , на постанову слідчого Дарницького УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_4 від 22 вересня 2018 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 002291 від 17 березня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 115 КК України

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, приходить до висновку про необхідність повернення скарги особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасового вилученого майна.

Частиною 1 ст. 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 304 КПК України передбачено, що скарга повертається, якщо була подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Наявними матеріалами підтверджено, що постановою слідчого Дарницького УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_4 від 22 вересня 2018 року кримінальне провадження відомості про, яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 002291 від 17 березня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 115 КК України, закрито у звязку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Як встановлено з матеріалів скарги, адвокат ОСОБА_2 зазначає, що оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження він отримав 13 липня 2020 року.

Натомість, жодних документів та доказів на підтвердження факту отримання заявником оскаржуваної постанови до скарги не долучено, як і доказів неможливості отримання та оскарження вказаної постанови з 22 вересня 2018 року протягом більше півтора року, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Отже, відсутність відповідних документів на підтвердження факту отримання копії оскаржуваної вперше саме 13 липня 2020 року, позбавляє слідчого суддю можливості об`єктивно визначити цю дату датою, з якої повинен рахуватися передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України, 10-ти денний строк на оскарження відповідного рішення, що, у свою чергу, дає підстави вважати, що заявником був пропущений строк на оскарження, а доводи про поважність причин пропуску строку понад на рік є такими, що не ґрунтуються на матеріалах за скаргою.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Тобто діючим Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено право оскарження бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає, зокрема, у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З положень ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Тобто, виходячи зі змісту ст.ст. 22, 26 КПК України, на особу, яка подає скаргу, покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею того, що скаргу подала особа, яка має на це право; скарга підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана у встановлений строк та на дію чи бездіяльність, що підлягають оскарженню до слідчого судді.
Частиною 1 статті 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує правового регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Так, подання скарги на рішення чи бездіяльність слідчого, прокурора під час досудового розслідування, має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, задля чіткого та імперативного визначення процедур та запобігання свавільного використання владними органами своїх повноважень та забезпечення умов справедливого судочинства.

Так, права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст. 55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з цим, специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків подання (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність ) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

В рішенні від 11 березня 2011 року у справі № 2 - рп / 2011 Конституційний Суд України зробив висновок про те, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого саме в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження за скаргою, суддя також враховує рішення Верховного суду України від 03 березня 2016 року по справі № 5 - 347кс15, в якому було зроблено висновок щодо застосування положень ст. 24 КПК України.

В пункті п`ятому зазначеного рішення Верховний суд України зробив висновок, що відповідно до положень статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Главою 26 КПК України і передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Стаття 303 КПК України наводить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на їх оскарження.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що підстав поважності пропуску строку на подання скарги заявником в своїй скарзі не наведено і матеріалами справи не підтверджено.

Враховуючи пропущення строку на подачу скарги, відсутність поважних причин для його поновлення, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення скарги особі, яка її подала.

Відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 7, 303, 304, 306 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_2 , подану в інтересах потерпілої ОСОБА_3 , на постанову слідчого Дарницького УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_4 від 22 вересня 2018 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 002291 від 17 березня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 115 КК України повернути особі, яка подала скаргу.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Слідчий суддя: