Справа № 646/4225/20
№ провадження 1-і/646/15/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.12.2020 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_2 ,
представника потерпілого - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №5 Харківської області ОСОБА_7 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України,

УС Т А Н О В И В :

У провадженні Червонозаводського районного суду м.Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання посилався на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та передбачене за нього покарання, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений не має постійного джерела доходу, крім того раніше притягувався до кримінальної відповідальност, не зменшились. Вказав, що в матеріалах кримінального провадження наявні вагомі докази про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Представник потерпілого - ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи, що на даний не час не відпали ризики, на які посилається прокурор. Крім того, зазначив, що потерпілий наразі проходить курс лікування після спричинених йому обвинуваченим тілесних ушкоджень, після чого ним буде заявлено клопотання про проведення повторної судової експертизи щодо визначення тяжкості тілесних ушкоджень.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, подала письмове клопотання, в якому просила змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме - на цілодобовий домашній арешт, оскільки обвинувачений вже тривалий час перебуває в умовах слідчого ізолятору, а такий більш м`який запобіжний захід як домашній арешт також зможе запобігти ризикам, на які посилається прокурор. Вказала, що обвинувачений не мав умислу на вчинення вбивства, а тільки заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження, у вчиненні яких він визнав свою вину, факт спричинення яких також підтверджуються висновками експертиз, а також показаннями потерпілого, обвинуваченого та свідків, допитаних у ході судового розгляду. Вказані обставини виключають склад інкримінованого ОСОБА_5 злочину. Зазначила, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, проживає разом з батьками, є сумлінним працівником, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав позицію захисника та просив застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29 квітня 2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25 червня 2020 року.

Ухвалами Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 червня 2020 року, 23 липня 2020 року, 11 вересня 2020 року, 22 жовтня 2020 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , неодноразово продовжувався, останній раз до 21 грудня 2020 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 21 грудня 2020 року.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу, вчининити інше кримінальне правопорушення.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, його суспільну небезпечність, особу обвинуваченого, відсутність у нього постійного місця роботи та джерела доходу, міцність соціальних зв`язків, моральні переконання.
При цьому, суд зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому з урахуванням конкретних обставин справи, характеру та обставин вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 діяння, як воно сформульоване стороною обвинувачення, враховуючи особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації та соціальні зв`язки, при цьому в силу ст.89 КК України раніше не судимий, не працює, не має джерела доходу, суд вважає, що останній може переховуватись від суду з огляду на суворість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки у нього відсутні соціально-стримуючи фактори, які б давали підстави вважати, що він не вчинить нового злочину, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.
Зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, а також ту обставину, що розгляд судового провадження не завершений, суд встановив, що зазначені обставини у сукупності свідчать про продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, та виправдовують тримання особи під вартою, а тому вважає доцільним продовжити строк тримання обвинувачеиого під вартою строком на шістдесят днів, при цьому зазначає, що обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Доказів про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу суду не надано.
Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Доводи сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу не спростовують вищевказаних висновків суду, крім того, строк перебування обинуваченого під вартою не виходить за межі розумного строку. З наведених вище підстав суд вважає клопотання захисника про зміну запобіжного заходу таким, що не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 199, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №5 Харківської області ОСОБА_7 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, продовжити на 60 днів, а саме до 15 лютого 2021 року.
Строк дії ухвали встановити до 15 лютого 2021 року включно.
У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1