ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 644/9559/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2900/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст. 125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 , які взяли захист своїх інтересів на себе, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою потерпілого на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 06 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002264 від 17 08 2015 року задоволено.

Звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0002264 від 17 08 2015 року відносно ОСОБА_7 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України закрито.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Вищевказаною ухвалою встановлено, що оскільки на час судового провадження з дня вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення минуло понад три роки, то й відповідно строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності закінчилися.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, потерпілий ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить про скасування ухвали та задоволення цивільного позову по справі щодо відшкодування ОСОБА_7 на його користь завданої злочином матеріальної і моральної шкоди у розмірі 70 000 гривень.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що його цивільний позов судом першої інстанції залишено без розгляду безпідставно без належного обґрунтування такого рішення.

Вважає, що якщо у кримінальному провадженні був заявлений цивільний позов, то у такому випадку він є обов`язковим предметом судового розгляду.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор та обвинувачений ОСОБА_7 не вбачали підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілого, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи потерпілого, думку прокурора та обвинуваченого, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Постановляючи ухвалу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції усіх викладених вище положень закону дотримався.
Так, відповідно до приписів п.1 ч.2 ст. 284, ч.3 ст. 285, ч.4 ст. 286, ч.3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Таке рішення приймається у формі ухвали.
У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться у повному обсязі та в загальному порядку. У такому випадку, у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначаючи покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, який відповідно до положень ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Як регламентовано п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 було вчинено 16 серпня 2015 року.
На момент постановлення судом першої інстанції ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (23 червня 2020 року) минуло майже п`ять років.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про дотримання судом першої інстанції при закритті кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та звільнення його від кримінальної відповідальності усіх вищевказаних положень законодавства.
Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 щодо безпідставності залишення без розгляду його цивільного позову, колегія суддів наголошує на наступному.

Як регламентовано статтею 129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.
Отже, приймаючи рішення про залишення цивільного позову ОСОБА_8 без розгляду, суд першої інстанції, на думку колегії суддів діяв у рамках закону, оскільки був позбавлений законодавчої можливості вирішення вказаного цивільного позову.
Така позиція суду першої інстанції кореспондується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2019 року по справі № 185/442/16-к, відповідно до яких у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, натомість може бути переданий для розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, доводи апелянта щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить законних підстав для задоволення апеляційної скарги.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, ухвалу суду слід залишити без змін, як законну, обґрунтовану та вмотивовану, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 06 2020 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу потерпілого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ __________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4