Провадження №1-кс/369/2725/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого СВ Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000644 за ознаками злочинів (кримінальних правопорушень), передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчим відділенням Чайківського ВП Києво - Святошинського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження зареєстрованого 03.11.2020 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000644, за фактом вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в невстановлений досудовим розслідуванням час виник умисел на незаконне збагачення шляхом вчинення нападу та незаконного заволодіння належним майном потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким раніше був знайомим і знаючи, що ОСОБА_8 має власний бізнес, грошові активи та займався конвертацією криптовалюти, де ОСОБА_9 неодноразово користувався послугами ОСОБА_8 в січні 2020 року.

Так, ОСОБА_9 усвідомлюючи суспільну небезпечність свого злочинного наміру, підшукав з числа своїх знайомих осіб, які вступили до організованої групи створеної ОСОБА_10 та прагнули збагатитись шляхом вчинення корисливого та насильницького злочину відносно ОСОБА_8 , до складу якої ввійшли: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також інші невстановлені досудовим розслідуванням особи.

У подальшому, ОСОБА_9 розробив план, щодо вчинення корисливого та насильницького злочину відносно ОСОБА_8 , який згодом довів до відома всіх учасників організованої групи, при цьому отримав їх схвалення і добровільну згоду на це.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, члени організованої групи до складу, якої входив ОСОБА_4 , відстежили та ознайомилися із маршрутами пересування потерпілого ОСОБА_8 , вивчили його побут та спосіб життя, здійснили огляд прилеглої території до місця проживання, з метою виявлення виходу із будинку та місця паркування автомобіля потерпілого ОСОБА_8 .

Для запобігання викриттю злочинної діяльності, усі учасники організованої групи були підготовились до певної тактики поведінки, у разі затримання правоохоронцями, з метою забезпечення оперативного виїзду для вчинення запланованого злочину відносно потерпілого ОСОБА_8 та уникнення затримання правоохоронцями на місці події, члени організованої групи відшукали два автомобілі типу пасажирський бус, предмети зовні схожий на пістолет та ніж.

З врахуванням зазначеної інформації, членами організованої групи до складу, якої входив ОСОБА_4 було прийнято остаточне рішення, щодо реалізації злочинного плану ОСОБА_15 , а саме вчинення вранці 03.11.2020 викрадення ОСОБА_8 , розбою та вимагання відносно останнього, коли ОСОБА_8 вийде з будинку за місцем проживання та підійде до власного автомобіля марки Range-Rover, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що був припаркований 02.11.2020 поряд із будинком АДРЕСА_1 .

03.11.2020 члени організованої групи до складу, якої входив ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, вранці у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи заздалегідь розробленому плану ОСОБА_10 , якого притримувались всі члени організованої групи, де ОСОБА_4 , ОСОБА_14 разом із іншими двома невстановленими особами на автомобілі Mercedes-benz Vito, чорного кольору на якому використали для конспірації державний номерний знак НОМЕР_2 , приїхали до будинку за місцем проживання потерпілого ОСОБА_8 , а саме будинку АДРЕСА_1 , де діючи узгодженому плану розпочали спостерігати за будинком потерпілого ОСОБА_8 та чекали слушного моменту для здійснення нападу на нього, коли він вийде з будинку.

Після того, як 03.11.2020 о 09 год. 30 хв. потерпілий ОСОБА_8 вийшов із свого будинку за місцем проживання та підійшов до власного автомобіля марки Range-Rover, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що був припаркований поряд, де ОСОБА_4 , ОСОБА_14 разом із іншими двома невстановленими особами вирішили використати ефект несподіваності і напасти на ОСОБА_8 , з метою викрадення та позбавлення волі останнього.

У подальшому, ОСОБА_4 , діючи спільно із ОСОБА_14 разом з іншими двома невстановленими особами, швидко підбіг до ОСОБА_8 та почав наносити йому удари в область голови, де внаслідок нанесених ударів ОСОБА_8 впав на землю, де в цей час підбігла ще одна невстановлена досудовим розслідуванням особа, яка разом із ОСОБА_4 почала незаконно утримувати ОСОБА_8 , та проти волі останнього затягли ОСОБА_8 в автомобіль марки Mercedes-benz Vito, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 ,в середені якого знаходився ОСОБА_14 із невстановленою досудовим розслідуванням особою, які під`їхали на місце вчинення злочину, коли було здійснено напад на ОСОБА_8 .

Продовжуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне викрадення та подальше позбавлення волі ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , діючи спільно із ОСОБА_14 разом із іншими двома невстановленими особами відповідно до попередньо узгодженого плану дій розробленим ОСОБА_10 та заздалегідь розподілених ролей, незаконно утримуючи ОСОБА_8 проти волі останнього в автомобілі марки Mercedes-benz Vito, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , застосували до нього фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_8 , яке полягало у нанесенні численних ударів по голові та іншим частинам тіла кулаками рук, де подавивши його волю та знерухомивши потерпілого ОСОБА_8 і можливість чинити опір нападникам, зігнули руки за спиною ОСОБА_8 та кісті рук стягли полімерним хомутом, заздалегідь приготовленим для вчинення злочину, при цьому продовжуючи наносити йому численні тілесні ушкодження, а потім розпочали рух у невідомому напрямку.

Інші учасники організованої групи, а саме: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які знаходилися заздалегідь в узгодженому місці на автомобілі, заздалегідь приготовленим для вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, тобто у незаконному викраденні людини вчиненого організованою групою.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 03.11.2020 близько 10 год. 00 хв. (більш точного часу не встановлено) члени організованої групи до складу, якої входив ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, діючи заздалегідь розробленому плану ОСОБА_10 , якого притримувались всі члени організованої групи згідно розподілених ролей, де ОСОБА_4 , ОСОБА_14 разом із іншими двома невстановленими особами рухаючись у невстановленим досудовим розслідуванням напрямку на автомобілі Mercedes-benz Vito, чорного кольору д.н.з. НОМЕР_2 , незаконно утримуючи під пасажирським сидіннями ОСОБА_8 проти волі останнього, маючи прямий умисел на здійснення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_8 , поєднаним із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я останнього, наносячи удари по голові та тулубу ОСОБА_8 , примушуючи потерпілого не чинити опір нападникам, де ривком відібрали майно потерпілого ОСОБА_8 , а саме мобільний телефон марки iPhone 11 Pro Max, зеленого кольору, шкіряну сумку «louis vuitton» в якій знаходились навушники AirpodsPro, ключі та свідоцтво про реєстрацію автомобіля Range-Rover, банківські картки, пістолет для відстрілу гумовими кулями типу Нагана, споряджений семи набоями 9мм, ключі від квартири і документи, та інше майно, чим здійснили заволодіння майном потерпілого ОСОБА_8 .

Інші учасники організованої групи, які знаходилися заздалегідь в узгодженому місці на автомобілі, очікували коли привезуть потерпілого ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбій), вчиненого організованою групою.

Відомості за даним фактом 03.11.2020 слідчим СВ Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області внесено до ЄРДР за № 0000644 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, що об`єднанні в одне кримінальне провадження, згідно постанови прокурора.

06.11.2020 ОСОБА_4 , слідчим СВ Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області за погодженням із прокурором повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України, ч. 4 ст.187 КК України.

06.11.2020 в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України.

Таким чином, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець міста Києва, не зареєстрований, знятий з реєстрації місця проживання 22.04.2014, останнє місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , маючий середню освіту, не працюючий, зі слів раніше судимий.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, протоколами огляду місця події від 03.11.2020, заявою потерпілого ОСОБА_8 , заявою ОСОБА_17 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_17 , протоколом пред`явлення особи для впізнання з потерпілим ОСОБА_8 , протоколами допиту свідків, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 , протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_14 , та іншими матеріалами в сукупності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України та в їх сукупності керуючись ст. 33 КК України, за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному

ОСОБА_4 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній не має офіційного постійного місця роботи та, як наслідок, законного джерела доходів, у зв`язку з чим, усвідомлюючи невідворотність реального покарання, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності за злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- підозрюваний не має постійного місця роботи та постійного джерела доходів;

- підозрюваний не одружений, не має на утриманні малолітніх дітей та батьків похилого віку, тобто не має стійких соціальних зв`язків;

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може впливати на потерпілого, свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне. Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання потерпілих, може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань. Крім того, на даний час в органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду слідчих дій, встановити всіх осіб, які можуть бути свідками у даному кримінальному провадженні, а тому існує реальний ризик того, що ОСОБА_4 перебуваючи на свободі, буде здійснювати вплив на останніх із метою надання неправдивих показань.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи вище викладене, ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш, більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім цього, відповідно ч. 4 ст.183 КК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив обрати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, та його захисник ОСОБА_5 просив обрати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Вислухавши пояснення підозрюваного та його захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши подані матеріали, дослідивши наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від слідства та суду, цим самим перешкоджати встановленню істини по справі, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Суд оцінює вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

При цьому суд, оцінює всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; його репутацію; міцність соціальних зав`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Задовольняючи клопотання про тримання під вартою, вважаю за необхідне не визначати підозрюваному розмір застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000644 за ознаками злочинів (кримінальних правопорушень), передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Києва, не зареєстрованого, який знятий з реєстрації місця проживання 22.04.2014, останнє місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , маючого середню освіту, не працюючого, зі слів раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 59 днів, тобто до 04 січня 2021 року (включно).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 11.11.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1