Провадження №1-кп/761/1136/2020
В И Р О К
іменем України

19 листопада 2020 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , в приміщенні суду під час відкритого судового розгляду кримінального провадження (відомості внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 23 вересня 2018 року за № 0010968) по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бориспіль Київської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітніх дітей 2013 і 2016 років народження, з вищою освітою, працевлаштованого на посаді бухгалтера ресторану «Душа», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи судимим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто діючи повторно, 12 жовтня 2018 року, приблизно о 14 годині 25 хвилин, знаходячись в парку дитячої залізничної дороги, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Новоукраїнська, 24, помітивши раніше невідомого йому малолітнього ОСОБА_6 , діючи умисно, підійшовши до останнього під приводом здійснення телефонного дзвінка, відкрито заволодів його мобільним телефоном «Хіаоmі», моделі «Redmi 4х», в корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 2566 (дві тисячі п`ятсот шістдесят шість) гривень 67 копійок, в якому знаходилась сім-картка, яка матеріальної цінності не становить, після чого, не реагуючи на вимоги малолітнього потерпілого ОСОБА_6 повернути згаданий мобільний телефон, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище, та при цьому пояснив, що 12 жовтня 2018 року, він, перебуваючи в парку дитячої залізничної дороги по вул. Новоукраїнській в м. Києві, помітив раніше незнайомого йому малолітнього, після чого, підійшовши до нього, попросив мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка, а коли малолітній передав йому свій мобільний телефон, він заволодів цим телефоном, та розпорядився ним у подальшому за власним розсудом.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), то суд кваліфікує такі його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд бере до уваги і визнає обставиною, яка пом`якшує покарання - його щире каяття.

Крім того, суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення відносно малолітнього.

Також, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що він на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку, а тому, на думку суду, в даному конкретному випадку є можливість обмежитись йому мінімальним розміром покарання, передбаченим у санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, беручи до уваги всі обставини даної справи, зокрема і те, що обвинувачений ОСОБА_4 одружений, має на утриманні малолітніх дітей 2013 і 2016 років народження, в судовому засіданні щиро запевнив суд про недопустимість буд-яких протиправних вчинків у майбутньому, при цьому добровільно в повному обсязі відшкодував всі збитки потерпілому, який не звертався (в тому числі і через представника) до суду з приводу визначення обвинуваченому суворого покарання, чи покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі, суд вважає, що в даному конкретному випадку є можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання, і тому по відношенню до нього застосовує ст. 75, 76 КК України, і викладене на думку суду, є справедливим а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що ж стосується обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 даного злочину у період іспитового строку, визначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, то суд зважає на те, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.05.2019 останнього звільнено від відбування зазначеного покарання, а відтак правових підстав для застосування в цьому конкретному випадку правил, передбачених ст. 71 КК України, немає.

Процесуальні витрати по справі, пов`язані з проведенням експертизи вартістю 286 (двісті вісімдесят шість) гривень, слід покласти на ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за якою призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 3 (трьох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 286 (двісті вісімдесят шість) гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням обмежень, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1