Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/955/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12.11.2020, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Петрівського районного суду Кіровоградської області знаходиться кримінальне провадження, внесене у ЄРДР за №0000125 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

В судовому засіданні, яке відбулось 12 листопада 2020 року суд, за клопотанням прокурора продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні умисного тяжкого злочину, соціальні зв`язки підозрюваного, що він не одружений, не має на утриманні дітей, ступінь суспільної небезпечності злочину в якому він підозрюється, дані про особу підозрюваного, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, може переховуватися від суду, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому прийшов до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят діб.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та обрати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає, що суд першої інстанції, посилаючись на обґрунтування ймовірних ризиків не навів жодних доказів, які б досліджувались, а в ухвалі своє рішення мотивує без посилання на будь-які докази.

Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_8 має зареєстроване місце проживання і може відбувати домашній арешт. Але ці відомості до уваги прийняті не були, а сама ухвала суду не ґрунтується на будь яких доказах.

Також, захисник зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 є інвалідом третьої групи, хворий на туберкульоз. Ці відомості є в матеріалах справи але, не прийняті судом під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, висновок прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали направлені судом першої інстанції, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційної скарги захисника, колегія суддів апеляційного суду встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .
Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні умисного тяжкого злочину, соціальні зв`язки підозрюваного, що він не одружений, не має на утриманні дітей, ступінь суспільної небезпечності злочину в якому він підозрюється, дані про особу підозрюваного, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, може переховуватися від суду, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто існують реальні ризики неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, визначені ч.1 ст. 177 КПК України.
Водночас, районним судом під час розгляду кримінального провадження у судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПКУкраїни.
Колегія суддів вважає, що обставини встановлені судом першої інстанції в обґрунтування доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, дають достатні підстави вважати, що і на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може перешкоджати судовому провадженню, переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності, Водночас, не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відпала, а встановлені ризики, не відпали та не зменшились.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, апеляційний суд не вбачає.
Вказані обставини, на які у своїй апеляційній скарзі посилається захисник, жодним чином не зменшують тих ризиків, які встановив суд першої інстанції та не можуть слугувати підставою для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, а тому ухвалу суду першої інстанції залишає без зміни.
Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12.11.2020, якою обвинуваченому ОСОБА_8 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4