Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

16 липня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року у кримінальному провадженні № 0002481 щодо ОСОБА_2 ,

у с т а н о в и в :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2020 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.309 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

17.06.2020 року в.о. прокурора міста Києва ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_2 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 03.04.2018 року і за сукупністю вироків призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців з позбавленням права займатись підприємницькою діяльністю на строк 1 рік.
Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 , який був засуджений вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 03.04.2018 року за ч.1 ст.205, ч.2 ст.2051 КК України і якому на підставі ст.71 КК України було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю на строк 1 рік, вчинив новий злочин до повного відбуття покарання. А тому при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, не застосував ст.71 КК України, яка підлягає застосуванню, внаслідок чого призначив ОСОБА_2 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через м`якість.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали провадження, вважаю, що вона подана без додержання вимог ст.396 КПК України.
Так, згідно з ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі, крім іншого, зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, які мають бути чітко сформульовані, відповідати положенням ст.407 КПК України, якою передбачено, яке рішення має право ухвалити суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду, і повинні узгоджуватися з іншими положеннями кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
За змістом вказаної норми до покарання, призначеного за новим вироком, приєднується не все покарання, призначене за попереднім вироком, а невідбута його частина. Враховуючи те, що на час вчинення нового злочину невідбута ОСОБА_2 частина покарання, призначеного за попереднім вироком, становила майже 1 рік 2 місяці позбавлення волі, то навіть, повністю приєднавши цю невідбуту частину покарання, неможливо призначити його на строк, запропонований прокурором.
Крім того, поза увагою прокурора залишилася та обставина, що ОСОБА_2 вчинив новий злочин під час відбування покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2017 року, вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.01.2018 року та вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 03.04.2018 року, кожен з яких виконується самостійно, на користь чого вочевидь свідчать дані у довідці про судимість, при цьому стороною обвинувачення завірені належним чином копії вироків долучені не були.
Оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, апеляційні вимоги прокурора унеможливлюють апеляційний розгляд та постановлення судом апеляційної інстанції законного та обґрунтованого судового рішення.
Згідно з ч.1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.
А тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без руху, встановити строк для усунення зазначених раніше недоліків та роз`яснити, що якщо недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк не буде усунуто, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається.
На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу в.о. прокурора міста Києва ОСОБА_3 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року щодо ОСОБА_2 залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків апеляційної скарги 10 /десять/ днів з дня отримання копії ухвали особою, яка її подала.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду ОСОБА_1