Справа № 677/914/20
1-кс/683/499/2020
24 липня 2020 року м. Старокостянтинів
Таким чином в діянні, яке виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Підставами для накладення арешту на майно, згідно з ст. 170 КПК України, є наявність розумних підозр вважати, що воно є речовим доказом, так як встановлено, що вилучений в ході огляду автомобіль зберіг на собі сліди злочину, а саме сліди ДТП, що відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Крім того, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задоволити.
Заслухавши прокурора, дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 16 серпня 2019 року, мотоцикл марки «GEON X-ROAD 250», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені під час огляду речі, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене в частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 «Речові докази» КПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі у якої вилучено.
Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України,
Клопотання задовольнити.
Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення. Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя