ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/476/20 Номер провадження 11-сс/814/805/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за клопотанням по кримінальному провадженню № 0000029 за апеляційною скаргою ОСОБА_9 , поданою в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 17.08.2020,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою клопотання слідчого СВ ЛохвицькогоВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 за погодженням з заступником керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено та підозрюваному
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянинуУкраїни, по національності українця, уродженцю села Бакумівка Семенівського району Полтавської області, без визначеного місця проживання та реєстрації, не працюючого, освіта середня, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей немаючого, раніше неодноразово судимого, останнього разу: 07.10.2014 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. 23.01.2015 прибув до Кременчуцької ВК № 69 Полтавської області. 27.01.2016 Крюківським районним судом м. Кременчук Полтавської області зараховано строк попереднього ув`язнення в строк покарання з 12.02.2014 по 08.12.2014. 19.07.2017 звільнений з Кременчуцької ВК № 69 Полтавської області згідно постанови Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 07.07.2017, умовно - достроково від відбування покарання на не відбутий строк 3 місяці 9 днів на підставі ст. 81 КК України, - застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою шістдесят днів, починаючи з 17 серпня 2020 року по 1 год 41 хв 16 жовтня 2020 року включно.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: те, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину в якому він підозрюється, особу підозрюваного, який не працює, не має міцних соціальних зв`язків, неодноразово судимий, має непогашену судимість за вчинення тяжкого злочину та те, що злочин призвів до тяжких невідворотних наслідків у вигляді тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, злочин, як наразі, можливо допустити, зважаючи на наявні докази, вчинено в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали не визначив розмір застави, врахувавши, що злочин вчинено із застосуванням насильства.
У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував, що:підозра саме за ч.1 ст.121 КК України не є обгрунтованою та не підтверджується матеріалами кримінльного провадження; жоднен ризик, передбачений ст. 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений; протягом розгляду клопотання не доведено неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_7 не переховувався від органів досудового розслідування і не мав такого наміру, а виїхав до м.Києва на роботу, про що повідомляв СВ Лохвицького ВП ГУ НП в Полтавській області. Після закінчення карантинних заходів посиленого характеру приїздив до Лохвицького району;
Крім того, апелянт зазначив, що у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання, підозрюваний ОСОБА_7 має можливість постійно проживати у сестри ОСОБА_12 в с. Нижня Будаківка Лохвицького району Полтавської області (дана адреса співпадає з адресою проживання ОСОБА_7 , яка зазначена в довідці ОСК ГУНП України в Полтавській області від 24.02.2020 року) з можливістю працевлаштування у місцевого фермера.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, думку прокурора, який, посилаючись на законність оскаржуваного рішення слідчого судді просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , допитавши свідка ОСОБА_12 , яка підтвердила, що у разі застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, вона не проти проживання підозрюваного за її адресою, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні СВ Лохвицького ВП ГУ НП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження № 0000029 від 20.01.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України(а.с. 1-5).
Органом досудового розслідування встановлено, що 20.01.2020 приблизно 06 години 00 хвилин на вулиці Центральній, в безпосередній близькості до будинку АДРЕСА_1 , біля приміщення котельні Пісківської ЗОШ Т-ПІ ступенів Лохвицького району, після спільного вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_13 та ОСОБА_7 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла словесна сварка.
Під час сварки, ОСОБА_7 з мотивів раптово виниклого гніву та помсти ОСОБА_13 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в положенні прямо один відносно одного, ОСОБА_7 дістав із лівої кишені куртки металеві кусачки для нігтів із влаштованим до нього лезом та тримаючи у лівій руці гострою частиною - клинком, наніс один удар у верхню грудної клітини справа ОСОБА_13 , залишивши в подальшому місце вчинення злочину та потерпілого в небезпечному для життя стані. Від отриманого удару ОСОБА_13 не втримався на ногах та впав на землю.
В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_13 заподіяно тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.
30.03.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а саме у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння (а.с. 53 56).
6.04.2020 слідчим СВ Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_7 (а.с. 58-60).
7.04.2020 слідчий СВ Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 , за погодженням із заступником керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , мотивуючи це тим, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню, продовжити вчиняти інші злочини.
Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 з таких причин:
-особисте зобов`язання - з урахуванням репутації підозрюваного, відсутності у нього будь-якого місця роботи та міцних соціальних зв`язків, неодноразове притягнення його в минулому до кримінальної відповідальності, наявність не погашеної судимості за вчинення тяжкого злочину, обставини вчинення ним інкримінованого злочину, підозрюваний самостійно не здатен виконати обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України у випадку їх покладення на нього ухвалою слідчого судді, та потребує контролю з боку сторонніх осіб;
-особиста порука - до теперішнього часу до органу досудового розслідування не надійшло жодних клопотань від жодної юридичної чи фізичної особи про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистої поруки;
-застава неможливо застосувати, оскільки відсутнє будь-яке місце роботи та самостійний заробіток;
-домашній арешт - підозрюваний періодично змінює місця проживання і за останнім місцем проживання відсутній та не має визначеного місця реєстрації.
Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Згідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).
Розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а також обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України - це можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зважаючи на тяжкість покарання, що може загрожувати ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину у якому він підозрюється, 6.04.2020 підозрюваного було оголошено в розшук, так як його місцезнаходження було невідоме, на виклики слідчого та прокурора не з`являвся, 7.04.2020 Лохвицьким районним судом Полтавської області надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; незаконно впливати на потерпілого, свідка та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчините інше кримінальне правопорушення.
Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного тяжкого злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема даними: протоколу допиту ОСОБА_13 від 20.01.2020 та протоколів додаткових допитів ОСОБА_13 від 28.01.2020 та 24.03.2020 відповідно до яких останній підтвердив, що 20.01.2020 приблизно 06 години 00 хвилин на вулиці Центральній, в селі Піски Лохвицького району Полтавської області, після спільного вживання алкогольних напоїв, між ним, ОСОБА_13 , та ОСОБА_7 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла словесна сварка, під час якої ОСОБА_7 наніс удар у верхню грудної клітини справа йому, ОСОБА_13 , залишивши місце вчинення злочину; висновку судово - медичної експертизи ОСОБА_13 , 1966 р.н., № 19 від 05.02.2020, відповідно до яких ОСОБА_13 спричинено тяжке тілесне ушкодження по ознаці небезпеки для життя; висновку експерта № 65-МК від 20.03.2020, відповідно до яких на спортивній кофті темно червоного кольору та светрі чорного кольору, в яких перебував потерпілий у день вчинення злочину щодо нього, виявлено колото-різане пошкодження, яке утворилось від дії предмета, який мав на своїй поверхні гострий край; протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з якими свідок підтвердив, що у день вчинення злочину ОСОБА_7 та ОСОБА_13 разом вживали спиртні напої. Через деякий час свідок ОСОБА_14 виявив ОСОБА_13 , який лежав на землі, на його одязі була кров, після чого було викликано швидку, ОСОБА_15 , після спричинення тілесних ушкоджень, не було.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.
Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності наявності у даному кримінальному провадженні зазначених у клопотанні ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором та слідчим в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 злочину та дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.
На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі, які просять апелянт: особистого зобов`язання або домашнього арешт.
При постановленні ухвали слідчий суддя, посилаючись на положення п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, з чим погоджується і колегія суддів.
Дані про те, що підозрюваний ОСОБА_7 має можливість постійно проживати у сестри ОСОБА_12 , у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, не спростовують висновків слідчого судді про неможливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тому зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.
З огляду на вказане підстав для скасування ухвали слідчого судді щодо підозрюваного ОСОБА_7 ,як про це вказується в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст.376,405,407,422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 17.08.2020 щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4