Номер провадження: 11-кп/813/2356/20
Номер справи місцевого суду: 521/2416/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12.11.2020 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001565 від 21.11.2019 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.11.2020 року був продовжний строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 10.01.2021 року, з визначеним розміром застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки суд прийшов до висновку про те, що ризики, встановлені в попередніх судових рішеннях, якими відносно обвинуваченого був застосований та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, є необхідність подальшого тримання під вартою обвинуваченого, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать його належну процесуальну поведінку.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, так як стороною обвинувачення не доведена обґрунтованість підозри, в попередніх судових засіданнях під час розгляду питання доцільності продовження запобіжного заходу стороною обвинувачення не надано жодного доказу про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд не врахував, що обвинувачений має місце проживання та сестру інваліда, яка потребує догляду.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, в суді першої інстанції триває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, а тому встановлення на даному етапі доведеності обвинувачення ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, на даній стадії, при розгляді апеляційного провадження на ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу, не перевіряється.

Оскаржуваною ухвалою був продовжний строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки суд дійшов висновку про те, що прокурором доведені обставини, передбачені п.1 ч.3 ст.199 КПК України, зокрема, що ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені в попередніх судових рішеннях, не зменшилися, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам.
Апеляційним суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що встановлені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшились.

Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, за яке в разі доведеності під час розгляду кримінального провадження вини ОСОБА_8 , передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, на думку апеляційного суду, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, яке вчинено відносно неповнолітньої потерпілої, в родині якої обвинувачений проживав.

На думку суду апеляційної інстанції, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що до теперішнього часу не зменшилися ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені в оскаржуваній ухвалі суду та попередніх судових рішеннях на підставі відповідних матеріалів провадження.

При розгляді апеляційної скарги встановлено, що неповнолітня потерпіла та її законний представник, яка є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_8 , з якими він проживав однією родиною, вже змінили під час судового розгляду свої показання та наполягали на тому, що обмовили обвинуваченого, незважаючи на досліджені судом експертні дослідження, які викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину щодо неповнолітньої.

Крім того, прокурор звернув увагу суду на те, що обвинувачений ОСОБА_8 зареєстрований за межами м.Одеси, проживав в м.Одесі у квартирі своєї цивільної дружини, матері та законного представника неповнолітньої потерпілої, іншого житла, місця роботи та соціальних зав`язків обвинувачений не має.

В апеляційній скарзі містяться посилання на те, що в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції зазначені обставини та підстави для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, які вже були предметом дослідження при ухваленні цим судом попередніх рішень щодо застосування та продовження запобіжного заходу обвинуваченому.

Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги, що, в даному випадку, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст. 199 КПК України, суд першої інстанції ретельно дослідив та надав правильну оцінку відповідним матеріалам провадження з огляду на необхідність та доцільність продовження обвинуваченому тримання під вартою, які відносно обвинуваченого також були предметом дослідження при ухвалення попередніх рішень у кримінальному провадженні, на підставі яких суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені судом в попередніх судових рішеннях, не зменшилися. Як зазначалось, доводами апеляційної скарги висновки суду в оскаржуваній ухвалі не спростовані.

Таким чином апеляційний суд вважає, що зазначені обставини не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений маємісце проживання за межами м.Одеси та має сестру інваліда, проте вважає, що зазначені обставини суттєво не зменшують зазначені ризики та не спростовують висновок суду про те, що запобіжний захід обвинуваченому має бути продовжений, так як за місцем реєстрації обвинувачений не проживав, відсутні будь-які докази щодо утримання обвинуваченим своєї сестри.
З огляду на наведені обставини апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, доводи апеляційної скарги не містять будь-яких обставин та доказів, які б ставили його під сумнів.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою.

При таких обставинах, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про наявність підстав, передбачених приписами ст. 411, 412 КПК України, для скасування судового рішення підтвердження не знайшли. Відповідно до положень ст. 407 КПК України апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду без змін.
Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12.11.2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001565 від 21.11.2019 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 07.12.2020 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4