30.11.2020 Справа № 337/4814/19
Провадження № 1-кп/337/119/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в :

15.08.2019 року, приблизно о 14-00 годині, ОСОБА_5 , маючи умисел на завдання тяжкого тілесного ушкодження, знаходячись у приміщенні кімнати квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, під час раптово виниклого конфлікту на побутовому підґрунті, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, наніс два удари кулаком правої руки в живіт та бік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив останній закриту тупу травму черевної порожнини, яка супроводжувалась травматичним розривом стінки 12-палої кишки, крововиливом у перенхіму селезінки, що призвело до розвитку фібринозно-гнійного перитоніту та вираженої інтоксикації організму. Вказана травма має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя та перебуває у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_6 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня № 9» Запорізької міської ради.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав частково. Суду пояснив, що 15.08.2019 року, приблизно о 14-00 годині, додому- у квартиру АДРЕСА_2 , прийшла його співмешканка ОСОБА_6 , з якою вони проживали разом за вказаною адресою протягом восьми років. Від неї був запах алкоголю, під оком був синець, інших тілесних ушкоджень не було. До цього дня, ОСОБА_7 була відсутня вдома двоє суток. Вони разом випили один літр сидру та у процесі розпиття, посварилися через те, що вона двоє суток була відсутня вдома, вона сказала, що була у подруги. Під час сварки він вдарив її два рази- один раз в область живота, другий- більше у бік, під час нанесення яких, ОСОБА_8 стояла. Після цього лягли спати. Вранці ОСОБА_6 сказала, що у неї болить у боку і він запропонував їй звернутися у лікарню, але вона відмовилася. В цей день вона на роботу не пішла, працювала двірником. Вранці він пішов на роботу і повернувся додому десь о 15-00 годині. ОСОБА_6 була вдома, лежала на дивані та постійно казала, що болить у боку. Вона сама пересувалася по квартирі, ходила курити на балкон. Також він ходив в аптеку та купляв їй знеболююче, назву пігулок казала ОСОБА_6 . У неділю, 18.08.2019 року, після 14-00 години, він викликав швидку, яка забрала ОСОБА_6 у лікарню. Чому не викликав швидку раніше, сказати не може. Також суду пояснив, що ОСОБА_6 вживала спиртні напої, але де та з ким, йому невідомо, до цього у них виникали сварки, іноді він застосовував до неї фізичну силу. Він визнає себе винним у тому, що вдарив ОСОБА_6 , але її ще

живою відправив у лікарню. У частині нанесення ОСОБА_6 двох ударів вину визнає повністю та розкаюється у скоєному. Вину не визнає у тому, що саме від його ударів ОСОБА_6 померла, бо вона була відсутня вдома двоє суток.

І хоч обвинувачений вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, його винуватість підтверджується доказами, добутими в ході судового розгляду справи:

-поясненнями у судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , про те, що обвинувачений ОСОБА_5 є її сином, з яким вони проживають в одній квартирі АДРЕСА_2 , але вона у квартирі не живе постійно, бо проживає то на дачі, то у дочки. Протягом останніх восьми років з ними у квартирі проживала співмешканка сина- ОСОБА_10 . ОСОБА_8 до цього не мала постійного місця проживання, зловживала спиртними напоями. Син також зловживає спиртним. 14.08.2019 року вона прийшла додому пізно ввечері та не бачила ні ОСОБА_11 , ні сина. 15.08.2019 року вранці, о 4 годині, вона пішла з дому і повернулася десь о 21-22 годині. У коридорі побачила ОСОБА_8 яка йшла до туалету та трималася за стіну. На її питання про те, що сталося, ОСОБА_8 відповіла, що її рукою в бік вдарив ОСОБА_12 , потім вона пішла до себе у кімнату. Чи були на тілі ОСОБА_8 тілесні ушкодження, не пам`ятає. У період з 15 по 19.08.2019 року вона ще бачила ОСОБА_8 , але коли, сказати не може, ОСОБА_8 скаржилася на біль у боці, пила пігулки, лежала, на пропозицію сина викликати швидку, відмовлялася. 19.08.2019 року вона повернулася додому десь о 14 годині та до 17 години з ОСОБА_8 не спілкувалася, а ввечері ОСОБА_8 попросила викликати швидку. Син сказав їй, щоб викликала сама та пояснювала що болить. З телефону сина ОСОБА_8 викликала швидку, лікарі якої забрали її у лікарню. Вранці 20.08.2019 року їм повідомили, що ОСОБА_8 померла. Чи була ОСОБА_8 вдома до 15.08.2019 року, не знає, коли бачила ОСОБА_8 до 15.08.2019 року, не пам`ятає. За час проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_8 між ними постійно виникали сварки, конфлікти були також і у її присутності. Здебільшого конфлікти виникали через те, що ОСОБА_8 приходила додому у нетверезому стані, після чого чіплялася до сина, просила цигарки. ОСОБА_13 , якщо ОСОБА_8 приходила у нетверезому стані, був запальний та іноді бив ОСОБА_14 . Син останній час не працював, мав нерегулярні заробітки;

-свідка ОСОБА_15 , яка у судовому засіданні пояснила, що у середині серпня 2019 року, ближче до обіду, вона вийшла з будинку, у якому проживає і побачила, що на лавочці сидить жінка на ім`я ОСОБА_16 , з якою вони познайомилися кілька днів тому та вживали спиртні напої. Вона підійшла до неї, присіла і у процесі розмови, ОСОБА_16 поскаржилася, що їй погано і у неї болить живіт, бо ОСОБА_12 , з яким вона проживає, вдарив її у живіт. Ніяких пошкоджень на обличчі у ОСОБА_16 , в той день не було. Вона купила ОСОБА_16 пляшку горілки, віддала, а сама пішла додому. З ким проживала ОСОБА_16 , на той час їй відомо не було, але обвинуваченого вона знає в обличчя, знає що його звуть ОСОБА_12 та він зловживає спиртними напоями, бо часто бачила його у нетверезому стані;

-протоколом огляду місця події від 20.08.2019 року- квартири АДРЕСА_2 та фототаблицею до нього ( а.с. 52- 63);

-висновком експерта № 3037 від 21.08.2019 року, згідно якого, смерть ОСОБА_6 настала від закритої тупої травми черевної порожнини, яка супроводжувалася травматичним розривом стінки 12- палої кишки, крововиливом у паренхіму селезінки, розвитком фібринозно- гнійного перитоніту та вираженої інтоксикації організму, котра в даному випадку стала безпосередньо причиною смерті. Про це свідчить виявлення розриву 12-палої кишки та гнійно фібринозних мас у черевній порожнині під час оперативного втручання, клінічні та лабораторні дані, притаманні для зазначеної патології, викладені у медичній документації, морфологічні зміни внутрішніх органів, виявлені при судово-медичній експертизі трупа постраждалої.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 були виявлені наступні пошкодження: на обличчі- синець на повіках правого ока; в області живота- крововилив на пристінковій очеревині справа на 5 см нижче реберної дуги; розрив 12-палої кишки до 2-х см в діаметрі, згідно медичної документації; крововилив у паренхімі селезінки.

Морфологічні особливості перелічених ушкоджень, анамнестичні дані, викладені у поданій медичній документації не виключають можливість утворення ушкоджень 16.08.2019 року.

У зв`язку з проведеним оперативним втручанням на органах черевної порожнини, достеменно висловитися щодо характеру травмуючого предмета та кількості ударів в область черевної стінки, дуже важко. Наявність крововиливу на пристінковій очеревині справа на 5 см нижче реберної дуги, розрив стінки 12-палої кишки, виявлений під час оперативного втручання, наявність крововиливу у паренхімі селезінки, свідчать про те, що в область живота було нанесено не менше двох травматичних впливів тупим ( тупими) предметом ( предметами), індивідуальні особливості котрих в ушкодженнях не відтворилися.

Не виключається можливість утворення перелічених ушкоджень неозброєною рукою ( кулаком) людини.

Синець на повіках правого ока також міг утворитися від удару неозброєною рукою ( кулаком) людини.

Найбільш вірогідно, ОСОБА_6 та нападник, під час заподіяння ушкоджень, знаходились у положенні один проти одного, або близько до нього.

Вищезазначена травма живота у живих осіб мала б ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя, у даному випадку перебуває у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_6 .

Синець на повіках правого ока у живих осіб, мав би ознаки легкого тілесного ушкодження, у причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_6 не перебуває.

Найбільш вірогідно, ОСОБА_6 та нападник під час заподіяння ушкоджень знаходились у положенні один проти одного, або близько до нього.

Не виключається можливість утворення перелічених ушкоджень неозброєною рукою ( кулаком) людини ( а.с.64- 68);

-висновком експерта ( експертизи за матеріалами справи) № 335-к від 08.10.2019 року, згідно якого, відповідно до висновку експерта № 3037 від 22.08.2019 року при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 , були виявлені наступні тілесні ушкодження: на обличчі- синець на повіках правого ока; в області живота - крововилив на пристінковій очеревині справа на 5 см нижче реберної дуги; розрив 12-палої кишки до 2-х см в діаметрі, згідно медичної документації; крововилив у паренхімі селезінки.

Тілесні ушкодження утворилися за механізмом тупої травми, внаслідок дії тупих твердих предметів, індивідуалізуючи ознаки яких в ушкодженнях не відобразились в ділянки правового ока та передньої черевної стінки справа і зліва.

Пояснення ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту, що вбачається з відеозапису слідчого експерименту, між даними про характер та локалізацію тілесних ушкоджень (крововилив на пристінковій очеревині у правому підребер`ї, розрив 12-палої кишки, крововилив у паренхіму селезінки) за даними висновку експерту та обставинами їх нанесення; згідно слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 30.08.2019 року, встановлено збіг за локалізацією за механізмом утворення, а саме: кулак правої руки діяв в середню третину передньої черевної стінки праворуч та ліворуч як тупий предмет.

Можливість утворення крововиливу на пристінковій очеревині у правому підребер`ї, розриву 12-палої кишки, крововиливу у паренхіму селезінки у ОСОБА_6 , при обставинах, на які вказує підозрюваний ОСОБА_5 від 30.08.2019 року не виключається.

Можливість утворення синця навколо правого ока у ОСОБА_6 при обставинах, на які вказує підозрюваний ОСОБА_5 від 30.08.2019 року- виключається ( а.с. 69- 80);

-висновком експерта № 341/ к від 16.10.2019 року, згідно якого, смерть ОСОБА_6 настала від закритої тупої травми черевної порожнини, яка супроводжувалася травматичним розривом стінки 12- палої кишки, крововиливом у перенхіму селезінки, розвитком фібринозно-гнійного перитоніту та вираженої інтоксикації організму, котра у даному випадку стала безпосередньою причиною смерті.
Своєчасна госпіталізація ОСОБА_6 із усуненням основної причини ( розриву стінки 12-палої кишки) до моменту розвитку фібринозно- гнійного перитоніту і інтоксикації, змогла б покращити результати лікування та, відповідно, посприяти порятунку життя потерпілої. У разі звернення потерпілої за кваліфікованою медичною допомогою якомога раніше після травмування ( до 24 годин), ризик летального випадку не перевищував би 4-10% ( а.с.81-92);

-довідкою про причину смерті № 3037 від 22.08.2019 року, згідно якої причиною смерті ОСОБА_6 стала закрита тупа травма живота з ушкодженням 12-палої кишки ( а.с. 36);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 30.08.2019 року за участю ОСОБА_5 , у процесі проведення якого підозрюваний ОСОБА_5 на манекені показав механізм нанесення двох ударів кулаком правої руки ОСОБА_6 ( а.с. 98-104);

-DVD-диском з відеозаписом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 30.08.2019 року у процесі проведення якого ОСОБА_5 показав на манекені механізм нанесення двох ударів кулаком правої руки ОСОБА_6 ( а.с.105).

-поясненнями у судовому засіданні судового-медичного експерта ОСОБА_17 , про те, що він проводив судово-медичну експертизу трупу ОСОБА_6 . У процесі проведення експертизи було виявлено, що на момент проведення експертизи, померла була прооперована, він не бачив самі тілесні ушкодження, але вивчав медичну документацію. Все, що виявили хірурги, було відображено в медичній документації. Крововилив утворився на 5 см нижче реберної дуги. Стан особи погіршився на протязі 2-3 діб. Виявлені тілесні ушкодження, як правило, утворюються в результаті сильного удару. Достатньо було одного удару, щоб завдати таке тілесне ушкодження. Розрив у часі, з часу нанесення ударів до часу смерті, може бути від кількох годин до кількох діб. Цілком вірогідно, що часом завдання ударів є час завдання травми.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Суд, дослідивши запропоновані учасниками процесу докази прийшов до висновку, що вони є, відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, оскільки вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оцінюючи всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинуваченого, свідків, запропонованих стороною обвинувачення, експерта, дослідивши надані докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд прийшов до переконання, що вина ОСОБА_5 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст. 121 ч.2 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні злочину визнав частково та пояснив суду, що 15.08.2019 року, приблизно о 14-00 годині, додому- у квартиру АДРЕСА_2 , прийшла його співмешканка ОСОБА_6 , з якою вони проживали разом за вказаною адресою протягом восьми років. Від неї був запах алкоголю, під оком був синець, інших тілесних ушкоджень не було. До цього дня, ОСОБА_7 була відсутня вдома двоє суток. Вони разом випили один літр сидру та у процесі розпиття, посварилися через те, що вона двоє суток була відсутня вдома, вона сказала, що була у подруги. Під час сварки він вдарив її два рази- один раз в область живота, другий- більше у бік, під час нанесення яких, ОСОБА_8 стояла. Після цього лягли спати. Вранці ОСОБА_6 сказала, що у неї болить у боку і він запропонував їй звернутися у лікарню, але вона відмовилася. В цей день вона на роботу не пішла, працювала двірником. Вранці він пішов на роботу і повернувся додому десь о 15-00 годині. ОСОБА_6 була вдома, лежала на дивані та постійно казала, що болить у боку. Вона сама пересувалася по квартирі, ходила курити на балкон. Також він ходив в аптеку та купляв їй знеболююче, назву пігулок казала ОСОБА_6 . У неділю, 18.08.2019 року, після 14-00 години, він викликав швидку, яка забрала ОСОБА_6 у лікарню. Чому не викликав швидку раніше, сказати не може. Також суду пояснив, що ОСОБА_6 вживала спиртні напої, але де та з ким, йому невідомо, до цього у них виникали сварки, іноді він застосовував до неї фізичну силу. Він визнає себе винним у тому, що вдарив ОСОБА_6 , але її ще живою відправив у лікарню. У частині нанесення ОСОБА_6 двох ударів вину визнає повністю та розкаюється у скоєному. Вину не визнає у тому, що саме від його ударів ОСОБА_6 померла, бо вона була відсутня вдома двоє суток.

Доводи у судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_6 померла не від ударів, які їй було нанесено ОСОБА_5 , спростовуються висновком експерта ( експертизи за матеріалами справи) № 335-к від 08.10.2019 року, згідно якого, відповідно до висновку експерта № 3037 від 22.08.2019 року при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 , були виявлені наступні тілесні ушкодження: на обличчі- синець на повіках правого ока; в області живота- крововилив на пристінковій очеревині справа на 5 см нижче реберної дуги; розрив 12-палої кишки до 2-х см в діаметрі, згідно медичної документації; крововилив у паренхімі селезінки.

Тілесні ушкодження утворилися за механізмом тупої травми, внаслідок дії тупих твердих предметів, індивідуалізуючи ознаки яких в ушкодженнях не відобразились в ділянки правового ока та передньої черевної стінки справа і зліва.

Згідно з поясненнями ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту, відеозапису слідчого експерименту, між даними про характер та локалізацію тілесних ушкоджень (крововилив на пристінковій очеревині у правому підребер`ї, розрив 12-палої кишки, крововилив у паренхіму селезінки) за даними висновку експерту та обставинами їх нанесення; згідно слідчого експерименту на участю підозрюваного ОСОБА_5 від 30.08.2019 року, встановлено збіг за локалізацією та механізмом утворення, а саме: кулак правої руки діяв в середню третину передньої черевної стінки праворуч та ліворуч як тупий предмет.

Можливість утворення крововиливу на пристінковій очеревині у правому підребер`ї, розриву 12-палої кишки, крововиливу у паренхіму селезінки у ОСОБА_6 , при обставинах, на які вказує підозрюваний ОСОБА_5 від 30.08.2019 року не виключається ( а.с. 69- 80).

Такий висновок спростовує твердження ОСОБА_5 що не від нанесених саме ним двох ударів кулаком руки, настала смерть ОСОБА_6 .

Крім того, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що обвинувачений ОСОБА_5 є її сином, з яким вони проживають в одній квартирі АДРЕСА_2 . Вона у квартирі не живе постійно, бо проживає то на дачі, то у дочки. Протягом останніх восьми років з ними у квартирі проживала співмешканка сина- ОСОБА_10 . ОСОБА_8 до цього не мала постійного місця проживання, зловживала спиртними напоями. Син також зловживає спиртним. За час проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_8 між ними постійно виникали сварки, конфлікти були також і у її присутності. Здебільшого конфлікти виникали через те, що ОСОБА_8 приходила додому у нетверезому стані, після чого чіплялася до сина, просила цигарки. ОСОБА_13 , якщо ОСОБА_8 приходила у нетверезому стані, був запальний та іноді бив ОСОБА_14 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо завдання ОСОБА_6 двох ударів кулаком руки в область боку, показання свідка ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_5 зловживає спиртними напоями, а також про те, що між ним та ОСОБА_6 постійно виникали сварки, конфлікти були також і у її присутності. Здебільшого конфлікти виникали через те, що ОСОБА_8 приходила додому у нетверезому стані, після чого чіплялася до сина, просила цигарки. ОСОБА_13 , якщо ОСОБА_8 приходила у нетверезому стані, був запальний та іноді бив ОСОБА_8 , узгоджуються між собою та спростовують твердження ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 не бив ОСОБА_6 .

Також доводи ОСОБА_5 про те, що не від нанесених ним ударів ОСОБА_8 померла, спростовуються показаннями експерта ОСОБА_17 безпосередньо у судовому засіданні, який був допитаний за клопотанням саме захисника ОСОБА_4 та який пояснив, що він проводив судово-медичну експертизу трупу ОСОБА_6 . У процесі проведення експертизи було виявлено, що на момент проведення експертизи, померла була прооперована, він не бачив самі тілесні ушкодження, але вивчав медичну документацію. Все, що виявили хірурги, було відображено в медичній документації. Крововилив утворився на 5 см нижче реберної дуги. Стан особи погіршився на протязі 2-3 діб. Виявлені тілесні ушкодження, як правило, утворюються в результаті сильного удару. Достатньо було одного удару, щоб завдати таке тілесне ушкодження. Розрив часу з часу нанесення ударів до смерті може бути від кількох годин до кількох діб. Цілком вірогідно, що часом завдання ударів є час завдання травми.

Крім того, в ході розгляду справи судом, ОСОБА_5 пояснював, що він наніс два удари кулаком руки в правий бік ОСОБА_8 , які він детально відобразив у процесі проведення слідчого експерименту щодо механізму вчинення кримінального правопорушення. Такі показання обвинуваченого повністю підтверджено висновками експертиз № 3037 від 21.08.2019 року та № 335/к від 08.10.2019 року, згідно яких смерть ОСОБА_8 настала від закритої тупої травми черевної порожнини, яка у даному випадку стала безпосередньою причиною смерті ОСОБА_14 .

Отже, механізм, локалізація нанесення тілесних ушкоджень, фізична перевага ОСОБА_5 над ОСОБА_6 , безпосередньо свідчать про те, що обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки, і хоч не бажав, але свідомо припустив їх настання.

Враховуючи добуті судом, безпосередньо у судових засіданнях та досліджені докази, суд прийшов до висновку, що дане кримінальне правопорушення вчинив саме ОСОБА_5 та саме від нанесених ним ударів померла ОСОБА_6 .

Судом було перевірено доводи захисника ОСОБА_4 про те, що кримінальне правопорушення було скоєно не ОСОБА_5 , а саме не від його ударів померла ОСОБА_8 та такі доводи повністю спростовуються доказами, вказаними вище.

Крім того, твердження ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_6 , до подій 15.08.2019 року була відсутня вдома двоє суток, підтримані захисником ОСОБА_4 , ніякими доказами, крім доводів самого обвинуваченого, не підтверджено, відповідно до ст.22 КПК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що коли ОСОБА_6 прийшла додому, під оком у неї був синець, суд до уваги не бере, оскільки такі доводи обвинуваченого, відповідно до ст.. 22 КПК України ніякими доказами у частині часу утворення синця, не підтверджено.

Наявність синця на повіках правого ока підтверджена висновком судово- медичної експертизи трупу ОСОБА_6 № 3037 від 21.08.2019 року, згідно якого синець на повіках правого ока міг утворитися від удару неозброєною рукою ( кулаком) людини, у живих осіб мав би ознаки легкого тілесного ушкодження, у причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_6 не перебуває. Час утворення синця, не встановлений.

Крім того, в вину ОСОБА_5 не інкримінується завдання легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , таких як синець під оком.

Також, наявність синця у ОСОБА_6 до проведення зазначеної експертизи трупа ОСОБА_6 спростовуються показаннями свідка ОСОБА_15 у судовому засіданні, яка пояснила, що ОСОБА_8 вона бачила у середині серпня 2019 року та остання скаржилася, що ОСОБА_12 , з яким вона живе, вдарив її у живіт. При цьому тілесних ушкоджень на обличчі у ОСОБА_8 не було.

Доводи захисника ОСОБА_4 про те, що показання свідка ОСОБА_15 не можуть бути прийняті до уваги судом та є недопустимими через те, що захисник ОСОБА_4 неодноразово приймав участь у слідчих діях, де ОСОБА_15 була пойнятою за іншими кримінальними провадженнями, є надуманими та безпідставними, не підтверджені жодними доказами.

Крім того, такі доводи захисника ОСОБА_4 не заслуговують на увагу, оскільки участь ОСОБА_15 у слідчих діях за будь-яким іншим кримінальним провадженням, де також брав участь і захисник ОСОБА_4 , який є захисником обвинуваченого ОСОБА_5 , ніяким чином не впливає на її показання у даному кримінальному провадженні.

Також, судом безпосередньо у судовому засіданні було досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 30.08.2019 року за участю ОСОБА_5 , у процесі проведення якого підозрюваний ОСОБА_5 на манекені показав механізм нанесення двох ударів кулаком правої руки ОСОБА_6 ( а.с. 98-104).

Крім того, судом безпосередньо досліджено у судовому засіданні DVD-диск з відеозаписом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 30.08.2019 року, з якого вбачається що при проведенні слідчого експерименту ОСОБА_5 показав на манекені механізм нанесення двох ударів кулаком правої руки ОСОБА_6 ( а.с.105).

Крім того, доводи захисника ОСОБА_4 у судовому засіданні та судових дебатах про те, що ОСОБА_8 неодноразово уходила з дому на кілька днів, що сприяло конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 коли та поверталася, у порушення ст.22 КПК України жодними доказами не підтверджено, а навпаки, такі доводи захисника спростовуються показаннями свідка ОСОБА_9 , яка безпосередньо у судовому засідання пояснила, що за час проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_8 між ними постійно виникали сварки, конфлікти були також і у її присутності. Здебільшого конфлікти виникали через те, що ОСОБА_8 приходила додому у нетверезому стані, після чого чіплялася до сина, просила цигарки. ОСОБА_13 , якщо ОСОБА_8 приходила у нетверезому стані, був запальний та іноді бив ОСОБА_14 .

Крім того, доводи захисника ОСОБА_4 у судових дебатах про те, що ОСОБА_8 не виходила, після сварки з ОСОБА_5 15.08.2019 року з квартири, а тому свідок ОСОБА_15 не могла її бачити у дворі будинку, жодними доказами, крім доводів захисника, не підтверджено, у порушення ст.. 22 КПК України. Такі доводи спростовуються показаннями свідка ОСОБА_15 , яка, будучи допитаною у судовому засіданні пояснила, що у середині серпня 2019 року, ближче до обіду, вона вийшла з будинку, у якому проживає і побачила, що на лавочці сидить жінка на ім`я ОСОБА_16 , з якою вони познайомилися кілька днів тому та вживали спиртні напої. Вона підійшла до неї, присіла і у процесі розмови, ОСОБА_16 поскаржилася, що їй погано і у неї болить живіт, бо ОСОБА_12 , з яким вона проживає, вдарив її у живіт.

Також доводи захисника ОСОБА_4 у судових дебатах про те, що після нанесення ОСОБА_8 ударів, ОСОБА_5 намагався викликати їй швидку, у порушення вимог ст. 22 КПК України, жодними доказами не підтверджено.

Такі доводи захисника, а також посилання на вказане вище самого ОСОБА_5 , жодними доказами не підтверджені, а навпаки, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що 19.08.2019 року вона повернулася додому десь о 14 годині та до 17 години з ОСОБА_8 не спілкувалася, а ввечері ОСОБА_8 попросила викликати швидку. Син сказав їй, щоб викликала сама та пояснювала що болить. З телефону сина ОСОБА_8 викликала швидку, лікарі якої забрали її у лікарню.

Доводи захисника у судових дебатах про те, що ОСОБА_5 надавав допомогу ОСОБА_8 та ходив в аптеку і купляв їй ліки, жодними належними доказами не підтверджені.

Доводи захисника ОСОБА_18 у судових дебатах про те, що ОСОБА_5 не зловживає спиртними напоями, жодними доказами, відповідно до ст.. 22 КПК України не підтверджено, а навпаки, такі доводи спростовуються показаннями свідка ОСОБА_19 про те, що її син ОСОБА_5 також зловживає спиртними напоями.

Враховуючи добуті судом, безпосередньо у судових засіданнях та досліджені докази, суд дійшов до висновку, що саме від дій обвинуваченого ОСОБА_5 - нанесенням ним двох ударів кулаком руки в область тулуба ( боку) ОСОБА_6 , настала смерть ОСОБА_6 .

Суд вважає, що обвинувачений, наносячи удари ОСОБА_6 у життєво важливі органи, усвідомлював характер своїх суспільно-небезпечних дій, передбачав суспільно-небезпечні наслідки.

Про це ж свідчать і дії обвинуваченого після вчиненого ним кримінального правопорушення, оскільки два удари, які ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 в область боку, викликали крововилив на пристінковій очеревині справа на 5 см нижче реберної дуги, розрив стінки 12-палої кишки до 2-х см в діаметрі, крововилив у паренхіму селезінки, ОСОБА_5 допомоги їй не надав, машину швидкої допомоги не викликав, а безпосередньо сама ОСОБА_6 , з мобільного телефону ОСОБА_5 викликала швидку, бо ОСОБА_5 відмовився її викликати, що підтверджено показаннями свідка ОСОБА_9 , свідчить про його прямий умисел на завдання ОСОБА_6 умисних тяжких тілесних ушкоджень.

Мотивом вчинення обвинуваченим даного кримінального правопорушення були раптово виниклі неприязні стосунки, на підставі вживання алкогольних напоїв.

Часткове визнання вини обвинуваченим, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що не від його ударів настала смерть ОСОБА_6 , до цього ОСОБА_6 двоє суток була відсутня вдома, крім доводів самого обвинуваченого та захисника ОСОБА_4 , нічим не підтверджені, а тому, суд вказані доводи обвинуваченого відносить до способу захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Крім того, у судовому засіданні, безпосередньо перед судовими дебатами, на запитання захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 пояснив, що вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, він усвідомив, що саме від нанесеного ним одного удару померла ОСОБА_6 .

Суд враховує також, що про повне визнання вини у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_5 заявив лише після повного з`ясування обставин справи, дослідження їх доказами та під тягарем зазначених вище доказів, при цьому зазначивши, що наніс ОСОБА_6 один удар, не свідчить про його чистосердечне розкаяння та повне визнання вини.

Чому змінив обвинувачений свої показання, які надавав у судових засіданнях, пояснити ОСОБА_5 не зміг.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо), тому, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість, яке згідно ст.12 КК України відносяться до тяжкого кримінального правопорушення.

При цьому, при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Крім того, відповідно до статей 3 і 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті ( санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, відповідно до ст.. 12 КК України є тяжким, особу винного, який раніше засуджений не був, будучи працездатним, ніде не працює, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Доводи захисника ОСОБА_4 у судових дебатах про те, що ОСОБА_5 проживає з матір`ю, яка хворіє на ряд хронічних захворювань та перебуває на утриманні ОСОБА_5 , повністю спростовуються випискою з медичної картки амбулаторного хворого від 07.10.2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_9 страждає на ряд захворювань та їй призначено прийом препаратів, уникання стресів.

Жодних посилань на те, що ОСОБА_9 потребує стороннього догляду, вказана виписка не містить.

Крім того, безпосередньо допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 пояснила суду, що у квартирі АДРЕСА_2 , вона постійно не проживає, проживає то на дачі, то у дочки. 15.08.2019 року вранці, о 4 годині, вона пішла з дому і повернулася десь о 21-22 годині. Тобто, вона сама їздить на дачу, працює там, а тому не може перебувати на утриманні обвинуваченого.

Такі пояснення свідка ОСОБА_9 жодним чином не підтверджують доводи захисника ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_9 перебуває на утриманні ОСОБА_5 , а навпаки, їх спростовують.

Крім того, такі доводи захисника спростовуються показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він офіційно ніде не працює, має нестабільні неофіційні заробітки.

Також, доводи захисника у судових дебатах у вказаній частині, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_5 , який є її сином, останній час ніде не працював, мав нерегулярні заробітки.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 є скоєння кримінального правопорушення відносно особи з якою винний перебував у близьких відносинах.

Враховуючи вказане вище, особистість ОСОБА_5 , конкретні обставини кримінального провадження, суд вважає, що виправлення та перевиховування ОСОБА_5 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі, тому ОСОБА_5 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, згідно санкції ч.2 ст.121 КК України, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета.

Водночас суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015 року, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року, ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових кримінальних правопорушень, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Керуючись ст. 349, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді восьми років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з часу фактичного затримання обвинуваченого.

Копію вироку після проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1