ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/5741/17 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2665/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 25 травня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 25 травня 2020 року продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 липня 2020 року включно, із застосуванням визначеної застави в розмірі 115 260 гривень.

Цією ж ухвалою продовжено ОСОБА_9 строк тримання під вартою. Однак в цій частині ухвала суду не оскаржується.
Не погодившись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_8 через канцелярію ДУ «Харківський слідчий ізолятор» подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 25 травня 2020 року, застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби. В апеляційній скарзі ОСОБА_8 посилається на те, що суду не надано даних, які б підтверджували вірогідність недобросовісної поведінки обвинуваченого. Не підтверджено фактів неявки за викликом, відсутності постійного місця проживання, висловлювань обвинуваченого про намір втечі, відсутність місця роботи, втечі чи переховування від органу досудового розслідування в минулому. Раніше постановлені ухвали про застосування запобіжних заходів ґрунтуються тільки на припущеннях. В даному кримінальному провадженні відсутні обставини, які б вказували на наміри обвинуваченого переховуватися чи впливати на свідків. Вказує, що має постійне місце проживання, хвору матір, яка потребує догляду, неповнолітнього сина, постійне місце роботи, з 23.08.2017 року по 24.07.2019 року перебував під домашнім арештом, ніколи його не порушував, з`являвся за першим викликом до суду, має позитивні характеристики.

Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційних вимог, думку прокурора, який вважає за необхідне залишити ухвалу без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими, підстав для скасування судового рішення, зміни запобіжного заходу за апеляційними доводами не вбачається.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, які є тяжкими злочинами та за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуютьсяОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, так і потерпілих.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти власності, які є тяжкими злочинами та за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, раніше судимий, має незняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, на даний час в районному суді відносно нього слухається кримінальне провадження за ч.3 ст.185 КК України, офіційно непрацевлаштований. Наявність у обвинуваченого постійного місця реєстрації, проживання не зможе повністю усунути, зокрема, ризик втечі за умови можливої перспективи призначення покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років.
За таких обставини колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами обвинуваченого щодо відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав. Твердження щодо недоведеності існування ризиків, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки існування ризиків об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.
З огляду на зазначені для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Колегією суддів будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 25 травня 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 25 травня 2020 року про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді