Справа № 296/6827/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Фарбовано Яготинського району Житомирської області, освіта базова загальна середня, непрацюючого, одруженого, на утриманні має двоє малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 27.06.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №10000204,-

ВСТАНОВИВ:

12.08.2020 слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням., погодженим прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , в обґрунтування якого зазначає, що у провадженні ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження №10000204 від 27.06.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.02.2020 у денну пору доби у невстановлений органом досудового розслідування час, перебуваючи у спальній кімнаті житлового будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 достовірно знаючи те, що ОСОБА_7 не досягла чотирнадцяти років, вирішив вчинити по відношенню до неї дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло з використанням геніталій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, без відриву в часі, пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, які б могли завадити вчиненню даного злочину, ОСОБА_4 покликав малолітню ОСОБА_7 до своєї кімнати та, поклавши її на ліжко, наказав зняти з себе нижню білизну.

Продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , використовуючи свої геніталії, вагінально проник в тіло потерпілої ОСОБА_7 , таким чином зґвалтувавши останню.

Своїми умисними діями, які виразились у діях сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла чотирнадцяти років, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.152 КК України.

Строк обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою закінчується 25.08.2020, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки на даний час є не виконаними допит малолітньої потерпілої ОСОБА_7 у порядку ст.225 КПК України; комісійна судова психолого-психіатрична експертиза щодо підозрюваного ОСОБА_4 ; комісійна судова психолого-психіатрична експертиза щодо малолітньої потерпілої ОСОБА_7 . Крім того, за результатами експертиз та допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_7 можлива необхідність проведення додаткових слідчих дій, такі як додатковий допит підозрюваного, проведення додаткових слідчих експериментів за участю свідків, підозрюваного тощо.

Зазначає, що передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризики, які враховувались при обранні підозрюваному запобіжного заходу, не зменшилися і продовжують існувати, оскільки підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, та, передбачаючи невідворотність покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі та у подальшому перебування в місцях позбавлення волі, буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду; підозрюваний ОСОБА_4 на протязі тривалого часу веде асоціальний спосіб життя, тому може продовжити свою злочинну діяльність для забезпечення свого існування; підозрюваний не має іншого місця проживання, крім будинку, де проживають його падчериці, діти та дружина, які є у даному кримінальному провадженні потерпілою, свідком і законним представником малолітньої потерпілої, тому буде незаконно впливати на останніх.

Враховуючи вищевикладене, орган досудового розслідування приходить до висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу технічними засобами.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, зазначених у клопотанні.

Підозрюваний та захисник у судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 27.06.2020 о 18 год. 10 хв. ОСОБА_4 затримано у порядку ст.208 КПК України за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

28.06.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

29.06.2020 ухвалою слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 25.08.2020.

11.08.2020 постановою заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_8 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №10000204 продовжено до трьох місяців, тобто до 28.09.2020 року.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (ч.4 ст.183 КПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(с) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 36).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v.

Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).

Наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні і прокурор у судовому засіданні, є достатніми та на час розгляду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу підтверджують наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення та ОСОБА_4 причетний до цієї події і обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, що підтверджується, зокрема, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 від 27.06.2020; протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_7 від 27.06.2020; висновком експерта №1275 від 20.07.2020; протоколом огляду місця події від 28.06.2020; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 28.06.2020; протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 28.06.2020.

Крім того, прокурор у судовому засіданні вказала на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, яке відповідно до положень ст.12, ч.4 ст.152 КК України є особливо тяжким злочином; підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, та, передбачаючи покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; підозрюваний офіційно не працює, що зумовлює відсутність законного джерела доходів, тому може продовжити злочинну діяльність для забезпечення свого існування та потреб у подальшому; підозрюваний не має іншого місця проживання, крім будинку, де проживають його падчериці, діти та дружина, які у кримінальному провадженні є потерпілою, свідком і законним представником малолітньої потерпілої, тому може незаконно впливати на свідків, інших осіб у кримінальному провадженні з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій, отже прокурором у судовому засіданні доведено, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які враховувались при обранні підозрюваному запобіжного заходу, не зменшилися і продовжують існувати.

При цьому, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі Ілійков проти Болгарії №33977/96 від 26.07.2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Будь-яких інших обставин, які би свідчили про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, не встановлено, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 28.09.2020 без визначення розміру застави відповідно до ч.3 ст.183 КПК України.

Строк дії ухвали до 28.09.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1