Справа № 449/676/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2020 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі

судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

потерпілих: ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

представника потерпілих: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000133 від 19.05.2019 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Бібрка, Львівської області, українець, громадянин України, працює лікарем-хірургом КП Перемишлянська центральна районна лікарня, зареєстрований АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 займаючи згідно з наказом від 13.02.2017року №81 посаду завідувача хірургічним відділенням Перемишлянської ЦРЛ, будучи відповідно до ст. 74 Основ законодавства України охорони здоров`я від 19.11.1992 року, медичним працівником із спеціальною освітою, а також маючи відповідно до ч. 2 п.п. 1-21 Посадової інструкції завідувача хірургічним відділенням Перемишлянської центральної районної лікарні затвердженої головним лікарем Перемишлянської ЦРЛ ОСОБА_9 обов`язки по організації чи самостійному проведенню необхідних діагностичних процедур, клінічних обстежень та досліджень, встановлення діагнозу, надання невідкладної медичної допомоги хворим, вирішення питання щодо госпіталізації, кваліфікованому та своєчасному виконанні наказів, розпоряджень, нормативно правових актів по своїй професійній діяльності, згідно п. а ч. 1 ст. 78 Основ законодавства України охорони здоров`я від 19.11.1992 року зобов`язаний надати своєчасну та кваліфіковану медичну допомогу і лікарську допомогу, неналежно виконав свої професійні обов`язки внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для ОСОБА_10 у вигляді смерті. 17.05.2019року о 15 годині 18 хвилин бригадою екстреної медичної допомоги з діагнозом : рвана рана в ділянці лівого колінного суглоба у приймальне відділення КП Перемишлянська центральна районна лікарня, що за адресою: Львівська область, м. Перемишляни, вул. Галицька,12, доставлено ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для надання кваліфікованої медичної допомоги в умовах медичного закладу та передання черговому лікарю ОСОБА_11 , однак ОСОБА_10 черговим лікарем приймального відділення не оглядалась, жодна медична допомога на даному етапі їй не надавалась, після чого з приймального відділення ОСОБА_10 була відправлена в хірургічне відділення КП Перемишлянська центральна районна лікарня де остання була оглянута лікарем-хірургом ОСОБА_4 . В ході проведення даного огляду, лікарем хірургом ОСОБА_4 встановлено діагноз: рана в ділянці лівого наколінника та садна в ділянці правого коліна. З цього приводу ОСОБА_10 проведено первинну хірургічну обробку рани, іммобілізовано ліву ногу гіпсовою лангетом, проведено рентгенографію ділянки лівого коліна, однак за наявності підстав лікарем-хірургом ОСОБА_4 не було встановлено обставин отримання травми, не проведено належним чином зовнішній огляд ОСОБА_10 , не виявлено множинні тілесні ушкодження, не проведено додаткових інструментальних та лабораторних обстежень та не діагностовано у ОСОБА_10 переломів кісток тазу, правої плечової кістки, лівої малогомілкової кістки, закриту травму органів черевної порожнини, що супроводжувалась кровотечею, закриту травму органів позаочерного простору. За очевидних ознак лікарем хірургом ОСОБА_4 не встановлено правильний діагноз та не госпіталізовано ОСОБА_10 в стаціонар, для проведення необхідного лікування. Завідувач хірургічним відділенням, лікар- хірург ОСОБА_4 , несучи персональну відповідальність, порушуючи вимоги вищевказаних нормативних документів, а також ст. 6, ст. 78 ч. 1 Основ законодавства України охорони здоров`я, маючи усі наявні умови та можливості для проведення спостереження, проведення належним чином зовнішнього огляду ОСОБА_10 , проведення додаткових інструментальних та лабораторних обстежень, встановлення правильного діагнозу та госпіталізацію ОСОБА_10 в стаціонар для проведення необхідного лікування, володіючи достатнім кваліфікаційним рівнем, не використавши ці знання і навички при надання медичної допомоги останній, в порушення вимог ч. 2 п.п. 1-21 Посадової інструкції завідувача хірургічним відділенням Перемишлянської центральної районної лікарні затвердженої головним лікарем Перемишлянської ЦРЛ ОСОБА_9 , недбало та несумлінно ствлячись до своїх професійних обов`язків, що проявилось в тому, що він не здійснив ретельного спостереження за хворим та не надав повної об`єктивної медичної допомоги хворому, а саме 17.05.2019р. приблизно о 15 годині 25 хвилин обстеження хворої ОСОБА_10 лікарем хірургом ОСОБА_4 проведене не достатньо, тобто не правильно оцінено результати обстеження (огляд, пальпація кісток тазу, руки, черевної порожнини) хворої, недооцінено важкість загального стану пацієнта, не проведено детального огляду, не вивчено дані анамнезу, не проведено діагностики наявних ушкоджень, не визначено змін неврологічного статусу, не заведено медичну карту стаціонарного хворого, не проведено загально клінічних обстежень, не проведено первинну хірургічну обробку наявних ран з їх ревізією, не проведено ультразвукову діагностику внутрішніх органів,рентгенографії ОГК і черевної порожнини, рентгенографію кісток черепа, кінцівок, тазу, що дало би можливість вчасно встановити клінічний діагноз та госпіталізувати ОСОБА_10 в стаціонар та провести необхідний комплекс лікувальних заходів. Повноцінне лікування ОСОБА_10 повинно було відбутися в умовах стаціонару, оскільки життєбезпечний стан в якому перебувала ОСОБА_10 на момент звернення за медичною допомогою, потребував госпіталізації в ургентному порядку, для надання спеціалізованої медичної допомоги. Після огляду, проведення лабораторних аналізів, рентгента, УЗД- діагностики, ЕКГ, консультацій терапевтом,анестезіологом та встановлення діагнозу, ОСОБА_10 потребувала оперативного втручання в умовах операційної з метою ушивання розриву печінки та зупинки кровотечі, іммобілізації правої руки та лівої ноги. Враховуючи викладене, діагноз встановлений ОСОБА_10 лікарем-хірургом ОСОБА_4 та застосоване лікування були неправильними внаслідок чого, ІНФОРМАЦІЯ_3 біля 23.00 годин ОСОБА_10 померла від масивної внутрішньої крововтрати на тлі перелому кісток тазу, розрив печінки та масивними крововиливами в бриджу та м`які тканини тіла. Таким чином завідувач хірургічним відділенням, лікар-хірург ОСОБА_4 під час надання медичної допомоги ОСОБА_10 у хірургічному відділенні Перемишлянської ЦРЛ, що за адресою: м. Перемишляни, вул.. Галицька,12 Львівської області, 17.05.2019року неналежно виконав свої професійні обов`язки, внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що призвело до тяжких наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КК України, неналежно виконав як медичний працівник свої професійні обов`язки внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило смерть хворого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину по ч. 1 ст. 140 КК України визнав повністю. Від дачі показів, скориставшись своїм правом передбаченим ст.63 Конституції України та ст. 18 КПК України - відмовилась, щиро розкаюється у вчиненому, просить суд його суворо не карати, цивільний позов заперечив в повному обсязі, в задоволенні такого просив відмовити.

Незважаючи на визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, винність ОСОБА_4 в злочинні, вчиненому при викладених вище обставинах, доведена зібраними в ході досудового слідства та підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами у справі:

даними в судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_7 про те, що вона являється рідною сестрою померлої ОСОБА_10 17.05.2019року їй зателефонувала сусідка її сестри ОСОБА_12 та повідомила, що її сестру ОСОБА_10 повезли в лікарню, деякий час вони були на телефонному зв`язку, лікарі повідомили, що нічого страшного не трапилось і сестру відпускають додому. Однак, ОСОБА_12 повідомила її, щоб вона приїхала сьогодні до сестри, оскільки їй погано. Приблизно о 21.00-21.30годин вони з братом приїхали до помешкання сестри, що в м. Перемишляни, посадили її в крісло автомобіля і поїхали до лікарні. Однак, по дорозі сестрі ставало погану, тому вони заїхали в приймальне відділення Перемишлянської ЦРЛ, щоб вкололи знеболювання і побачили, що сестра померла, викликали поліцію. Просить стягнути з ОСОБА_4 завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 89300,00 грн., пов`язаною з придбанням та встановлення на могилі сестри надгробного пам`ятника на кладовищі, що підтверджується договором на виготовлення пам`ятника від 24.03.2020року, укладеного з ФОП ОСОБА_13 , актом прийняття-передачу виконаних робіт по замовленню №1929 від 22.07.2020р. та квитанціями до прибуткових касових ордерів 1929 від 24.03.2020р. на суму 87 800,00 та від 22.07.2020р. на суму 1500,00 грн. Ганачівський, якого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України відшкодував їй матеріальну шкоду, яку вона понесла на виготовлення пам`ятника в розмірі 45000 гривень.

Окрім цього, внаслідок недбалого, несумлінного, абсолютно свавільного, неналежного виконання професійних обов`язків відповідачем загинула її рідна сестра фактично в неї на руках, що завдало їй значної моральної шкоди. Покликається на те, що оскільки працівники Перемишлянської ЦРЛ відмовилися завезти мертве тіло сестри в морг, що знаходиться в м. Бібрка, вони з братом ОСОБА_6 були змушені самостійно доставити її труп в морг. Перенесенні при цьому відчуття не лише глибоко травмували її, завдали їй душевних страждань та нервових переживань, але й досі спричиняють постійний емоційний дискомфорт. Звертає увагу суду на те, що втрата рідної сестри, внаслідок недбалого та несумлінного ставлення відповідача до своїх професійних обов`язків медичного працівника, злочинного позбавлення сестри ОСОБА_4 права на життя, зухвале невизнання ним своєї вини у вчиненому злочині, відсутність будь-яких спроб зі сторони відповідача відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду, тривалий час з дня смерті сестри та тривалі душевні страждання, нервові переживання, погіршення стану здоров`я у зв`язку з цим, завдали їй значної моральної шкоди, розмір якої оцінює в 275 000,00 гривень. Окрім цього, просила стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 10000 гривень;

даними в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що він являється рідним братом померлої ОСОБА_10 17.05.2019року йому зателефонувала сестра ОСОБА_7 та повідомила, що їхня сестра ОСОБА_10 потрапила в лікарню і необхідно до неї їхати, щось робити. Вони виїхали терміново, щоб доправити її в лікарю, посадили в машину. Підїхали в приймальне відділення, щоб надали їй допомогу і побачили що сестра померла, викликали в поліцію.

Просить стягнути з ОСОБА_4 завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 41850,00 грн., пов`язаною з витратами на організацію поховання, косметичні послуги підготовки тіла до поховання, придбання ритуальних товарів для поховання, організацію релігійного обряду поховання, придбання харчових продуктів для поминального обіду в сумі 40 000,00 гривень та придбання і встановлення кованої лавки біля нагробного пам`ятника померлої сестри в сумі 1850грн., що підтверджується товарним чеком від 05.07.2020р.

Окрім цього, внаслідок недбалого, несумлінного, абсолютно свавільного, неналежного виконання професійних обов`язків відповідачем загинула його рідна сестра фактично в нього на руках, що завдало йому значної моральної шкоди. Покликається на те, що оскільки працівники Перемишлянської ЦРЛ відмовилися завезти мертве тіло сестри в морг, що знаходиться в м. Бібрка, вони з сестрою ОСОБА_7 були змушені самостійно доставити її труп в морг. Перенесенні при цьому відчуття не лише глибоко травмували його, завдали йому душевних страждань та нервових переживань, але й досі спричиняють постійний емоційний дискомфорт. Звертає увагу суду на те, що втрата рідної сестри, внаслідок недбалого та несумлінного ставлення відповідача до своїх професійних обов`язків медичного працівника, злочинного позбавлення сестри ОСОБА_4 права на життя, зухвале невизнання ним своєї вини у вчиненому злочині, відсутність будь-яких спроб зі сторони відповідача відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду, тривалий час з дня смерті сестри та тривалі душевні страждання, нервові переживання, погіршення стану здоров`я у зв`язку з цим, завдали йому значної моральної шкоди, розмір якої оцінює в 275 000,00 гривень. Окрім цього, просила стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 10000 гривень;

висновком клініко-експертної оцінки (КЕО) якості надання медичної допомоги гр. ОСОБА_10 в умовах Перемишлянської ЦРЛ, згідно якого відповідно до представленої медичної документації не можливо оцінити реальний стан пацієнтки та ступіль адекватності надання їй медичної допомоги. При огляді не встановлено наявну у потерпілої тяжку поєднану травму; не проведено лабораторні дослідження; не виконано інструментальні обстеження: УЗД органів черевної порожнини, рентгенологічне дослідження правої плечової кістки, кісток правої гомілки кісток тазу. Відсутні дані щодо показників артеріального тиску, пульсу, частоти дихання, огляду кісткової системи на предмет патологічної рухливості та болючості. Відмічено, що візуально інших пошкоджень не виявлено Медична документація ведеться з порушенням вимог наказу МОЗ України №110 від 14.02.2012р.: немає записів у формах первинної облікової документації №001/0 Журналі обліку прийому хворих у стаціонар та відмов у госпіталізації та №074/0 Журналі реєстрації амбулаторних пацієнтів; немає записів у формі первинної облікової документації №069/о Журналі запису амбулаторних операцій;не заповнено форму первинної облікової документації N003-6/o Інформовану добровільна згода пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення із зазначенням відмови хворої від госпіталізації; відсутні дані про реєстрацію травми у Журналі обліку невиробничих травм (а.с.111-121) ;

висновком експерта №20/2019 Перемишлянського відділення КЗ ЛОР ЛОБСМЕ від 18.09.2019року, згідно якого при судово-медичній експертизі на тілі трупа ОСОБА_10 виявлені наступні ушкодження: масивний підшкірний крововилив в правій тьмяно потиличній ділянці голови; один синець на верхній губі зліва; одну рану та шість синців на правій руці; множинні синці та дрібноточкові садна на лівій руці;один синець на правій сідниці;п`ять синців, численні садна та одну рану на правій нозі; один синець та одну рану на лівій нозі;повний закритий перелом правої плечової кістки у верхній третині;розрив печінки;масивний крововилив в бриджу товстого кішківника; масивний крововилив в м`які тканини довкола правої нирки;масивні крововиливи в м`які тканини тазу; масивні крововиливи в м`язи поперекової ділянки справа, правої сідниці та м`язи верхньої третини правого стегна, вільна кров в черевній порожнині у кількості біля 1,0 літра темної; перелом кісток тазу справа; розтрощення голови малогомілкової кістки справа; масивні крововиливи в м`язи обох гомілок. Смерть ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 настала від масивної внутрішньої крововтрати на тлі перелому кісток тазу, розривом печінки та масивними крововиливами в бриджу та м`які тканини тіла. Всі виявлені на тілі трупа ОСОБА_10 ушкодження є прижиттєвими, виникли від дії тупих твердих предметів, могли утворитися внаслідок ДТП 17 травня 2019року при наїзді легкового автомобіля на пішохода з наступним закиданням тіла на капот автомобіля та скидання тіла тверде покриття дороги; місцем первинного контакту автомобіля з пішоходом є задня поверхня гомілки, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по означі небезпеки для життя; та між виявленими при експертизі трупа гр.. ОСОБА_10 тілесними ушкодженнями та настанням її смерті є прямий причинно - наслідковий зв`язок (а.с.122- 124);

висновком експерта (комісійної судово-медичної експертизи) КЗ ЛОР Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи №71, згідно якого надання медичної допомоги гр.. ОСОБА_10 17.05.2019р. не відповідало вимогам МОЗ України №34 від 15.01.2014року Про затвердження та впровадження медико - технологічних документів зі стандартизації експертної медичної допомоги, локальному протоколу Ортопедія та травматологія затвердженого головним лікарем Перемишлянської ЦРЛ ОСОБА_14 від 16.01.2013року. Надання медичної гр. ОСОБА_10 лікарем - хірургом завідувачем хірургічного відділення ОСОБА_4 . Перемишлянської ЦРЛ не відповідала ні загальним стандартам надання медичної допомоги у сфері охорони здоровя , ні клінічному протоколу, ні маршруту пацієнта з травмою кінцівок і полі травмою з хірургічного відділення Перемишлянської ЦРЛ, затвердженим головним лікарем району, оскільки ним не було встановлено обставин отримання травми, не проведено належним чином зовнішній огляд гр.. ОСОБА_10 та не виявлено множинні тілесні ушкодження, не проведено додаткових інструментальних та лабораторних обстежень та не діагностовано наявні у гр. ОСОБА_10 переломи кісток тазу, правої плечової кістки, лівої малогомілкової кістки, закриту травму органів черевної порожнини що супроводжувалася кровотечею, закриту травму органів позаочеревинного простору, не виставлено правильний діагноз, не госпіталізовано гр. ОСОБА_10 в стаціонар, не проведено необхідне лікування, а відпущено її додому. Для лікування гр.. ОСОБА_10 потребувала госпіталізації, детального обстеження і встановлення діагнозу, який відповідав дійсності. У відповідності до правильного діагнозу було би призначено необхідне лікування: операція по ушиванню пошкодженої печінки та зупинка кровотечі, репозиція уламків плечової кістки і накладення гіпсової пов`язки, призначенні відповідні медичні препарати для боротьби з шоком та іншими ускладненнями травматичного процесу. Комісія вважає, що через порушення дікаря ОСОБА_4 при наданні медичної допомоги гр.. ОСОБА_10 пацієнтка не отримала необхідного лікування у зв`язку із чим померла в цей же день 17.09.2019р. від отриманих нелікованих важких травм. Таким чином, смерть гр.. ОСОБА_10 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із виявленими порушеннями у наданні їй медичної допомоги (а.с.126-147);

пасадова інструкція лікаря хірурга, затверджена головним лікарем ЦРЛ від 01.08.2016р. (а.с.105-110);

амбулаторна картка ОСОБА_10 (а.с.104).

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена, його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 140 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви, а також те, що обвинувачений є особою середнього віку, вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий (а.с.152), має на утриманні неповнолітнього сина (а.с.16), позитивно характеризується (а.с.182), звернення виконавчого комітету Перемишлянської міської ради (а.с.183), звернення Волонтерської групи допомоги армії України Синій Камінь, ГО Фундація Галичина, ВП ГО Всеукраїнський Союз Ветеранів АТО Перемишлянського районного округу, ГО Міжнародна Асоціація Козацтва Перемишлянського районного відділення (а.с.179), неодноразово нагороджений грамотами (а.с. 165-177), визнав себе винним у вчиненні злочину. Обставини, що пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставини, які б обтяжували покарання, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання, тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції

ч. 1 ст. 140 КК України, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Судом достовірно встановлено, що саме обвинуваченим заподіяно шкоду потерпілим, а тому цивільний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

На підставі ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Не заслуговують на увагу суду, покликання захисника ОСОБА_5 щодо відмови в задоволення позову про відшкодування шкоди з підстав передбачених яч 1 ст. 1172 ЦК України, оскільки в силу 1191 ЦК України, особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншої, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред`явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові.

Суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 89300 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 10000 тисяч гривень підлягають до часткового задоволення, з урахуванням наданих суду доказів понесення потерпілою витрат. Так, ОСОБА_7 надано договір на виготовлення пам`ятника (а.с.77-79), акт про прийняття-передачу виконаних робіт (а.с.80), прибутковий касовий ордер (а.с.81-82), договір про надання професійної правничої допомоги (а.с.87-89), ордер (а.с.86),прибутковий касовий ордер та квитанція (а.с.85), що відповідає визначеній загальній сумі понесених витрат в розмірі 89300,00 гривень. Однак, в судовому засіданні 12.10.2020 року (а.с.187- 192), потерпіла ОСОБА_7 повідомила суд, що Ганачівський, якого вироком Золочівського районного суду Львівської області від 18.11.2019року визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що спричинило смерть її сестри - ОСОБА_10 відшкодував їй витрати на встановлення нагробного пам`ятника для її сестри в сумі 45000, 00 гривень. Тому, із ОСОБА_4 слід стягнути на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 44300 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 гривень.

Суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 41 850 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 10000 тисяч гривень підлягають до часткового задоволення, з урахуванням наданих суду доказів понесення потерпілим витрат. Так, ОСОБА_6 надано договір про надання професійної правничої допомоги (а.с.60-61), ордер (а.с.86),прибутковий касовий ордер та квитанція (а.с.63), товарний чек від 05.07.2020року , найменування товару Лавка кована з розою (а.с.58), однак відсутні відомості щодо проплати такого та встановлення. Окрім цього, суду не надано будь-які інші докази понесення потерпілим матеріальних витрат на організацію поховання потерпілої на суду 41850 гривень. Тому, із ОСОБА_4 слід стягнути на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 гривень.

Що стосується вимог потерпілих: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо відшкодування моральної шкоди, в задоволенні таких слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 моральна шкода, завдано смертю фізичної особи, відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Даний перелік є вичерпним і розширенню не підлягає.

Відповідно ч.ч.2, 4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_7 , проживає, за адресою: АДРЕСА_3 , потерпілий ОСОБА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , являються рідною сестрою та братом померлої ОСОБА_10 , яка проживала в АДРЕСА_5 , про що ствердили в судовому засіданні. Однак, такі не входить до переліку осіб, згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, які мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, оскільки не проживали однією сім`єю.

На підставі наведеного в задоволення позову ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, й призначити йому покарання 2 (два) роки позбавлення волі

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 /один/ рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 44300 (сорок чотири тисячі триста) гривень матеріальної шкоди, 10000 (десять тисяч) гривень витрат на правову допомогу, в задоволенні решти позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 10000 (десять тисяч) гривень витрат на правову допомогу, в задоволенні решти позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівськогог апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Перемишлянський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1