Справа № 359/50/21
Провадження № 1-кс/359/49/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2021 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні з технічною аудіо та відео фіксацією клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Київській області підполковника поліції ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Вишеньки Бориспільського району Київської області, громадянину України, українцю, не працюючому, одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому у 2008 році за ч. 2 ст.115 КК України, з не знятою та непогашеною судимістю, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:
Слідчий слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Київській області підполковник поліції ОСОБА_6 звернувся із зазначеним клопотанням, погодженим з прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , в якому просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно клопотання, слідчим відділом Бориспільського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000016 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_4 07.01.2021 перебував в АДРЕСА_1 , де в нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна з огородженого подвір`я №21.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , 07.01.2021 близько 02-00 год., діючи умисно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний, протиправний характер, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, переліз через паркан та проник на огорожену територію подвір`я буд. АДРЕСА_1 .

В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, оглянув подвір`я, де відшукав 6 металевих колісних дисків вартістю за один 500 грн. на суму 3000 грн., одну металеву стійку до автомобіля вартістю за одну 1300 грн., 1- металеву ресору вартістю 500 грн., 1- газовий редуктор вартістю 500 грн., 1 - металеву трубу довжиною 50 см. вартістю 70 грн., які таємно викрав та через паркан виніс на вулицю та до місця свого проживання.

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

В результаті вчинення крадіжки потерпілій ОСОБА_7 , було заподіяно матеріальну шкоду на суму 5370 грн.

07.01.2021 CB Бориспільського ВП ГУ Національної поліції в Київській області в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_4 затримано, та того ж дня повідомлено про підозру в таємному викраденні чужого майна, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

п. 1 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

п.3 незаконно впливати на свідків, потерпілого у даному кримінальному провадженні;

п.5 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється;

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1,2, та 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу непов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання, оскільки ОСОБА_4 засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України і має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 , може вчинити інші кримінальне правопорушення, оскільки ніде не працює та не має постійного джерела прибутку, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 , може незаконно впливати на свідків та потерпілих по даному кримінальному провадженню, оскільки останньому відомі їх анкетні і він мешкає по сусідству, що з урахуванням інкримінованого злочину, що свідчить про можливість впливу на учасників кримінального провадження, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КІІК України.

До підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосований у зв`язку з тим, що він не буде дієвим і не зможе стримати останнього від учинення нових злочинів, не забезпечить належної поведінки підозрюваного під час досудового слідства, не зменшить наявність вищенаведених ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю, також він може переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

Не можливе застосування до підозрюваного і запобіжного заходу вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Також, до підозрюваного ОСОБА_4 , не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло, у зв`язку з тим, що останній може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, може погрожувати, підкупити потерпілих, свідків, схиляти їх до дачі неправдивих показань, продовжувати свою злочинну діяльність, а також враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворої відповідальності за нього, підозрюваний може намагатися переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав та просив обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник та підозрюваний проти клопотання заперечили та просили обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, позицію захисту та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, у відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи чи навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В той же час, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Як встановлено в судовому засіданні, 07.01.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, по наведеним вище обставинам.

Обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_4 , підтверджується зібраними у справі доказами: Протоколом огляду місця події від 07.01.2021 за адресою АДРЕСА_1 ; Протоколом огляду місця події від 07.01.2021, за адресою АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено чотири металеві автомобільні диски; Протоколом огляду місця події від 07.01.2021, за адресою АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено два металеві автомобільні диски, одну металеву стійку до автомобіля, 1- металеву ресору, 1- газовий редуктор, 1 - металеву трубу довжиною 50 см; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Так, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на підтвердження обґрунтованості підозри досудовим слідство зібрано ряд зазначених в клопотанні вагомих доказів.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та про наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні, що має місце по даному кримінальному провадженню, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , суд також враховує, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно дотримуватися вимог ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, при цьому, ризик переховування обвинувачених від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У Рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції», «Мамедова проти Росії», а також правових позицій, викладених у п. 80 Рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», та у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

У справі «Ігнатов проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 5 Конвенції, разом зі статтями 2, 3 і 4, є серед основоположних прав, що захищають фізичну безпеку особистості і в цій якості її важливість має першорядне значення. Її головна мета полягає в тому, щоб не допустити свавільного або необґрунтованого позбавлення волі. Зокрема, можна ідентифікувати три основні засади у практиці Суду: вичерпний характер винятків, які повинні бути інтерпретовані строго і які не допускають широкого трактування відповідно до інших положень Конвенції (зокрема, статті 8-11 Конвенції); законності затримання, включаючи матеріальне та процесуальне право, що є вимогою ретельного дотримання принципу верховенства права. Одним з найбільш поширених видів позбавлення волі у кримінальному провадженні є досудове тримання під вартою. Таке тримання є одним із винятків із загального правила, що кожна людина має право на свободу (параграф 1 статті 5), та передбачено в підпункті (с) пункту 1 статті 5 Конвенції.

Аналізуючи доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також зіставляючи їх з вищевказаними вимогами кримінального процесуального закону і практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором не наведено достатніх і належних доказів існування у сукупності всіх ризиків зазначених в клопотанні.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).

Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який має визначене місце проживання, а також вагітну дружину, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 та запобігти вказаним ризикам.

З огляду на вказане слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваному необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту в нічний період доби.

Керуючись п. 1, п.3,п. 4, п.5,ч. 1 ст. 177, ст.182, ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 197, ч. 3 ст. 331, ч.2 ст.369, ст. 370, ч. 3 ст. 371, ст. 372 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту терміном 60 днів та заборонити залишати житло без дозволу слідчого, що провадить розслідування вказаного кримінального провадження, або суду з 21 години до 7 години.

Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати по першому виклику до слідчого, що провадить розслідування вказаного кримінального провадження, на визначений ним час та до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду та при зміні місця проживання повідомити про це слідчого, прокурора або суд;

- не відвідувати місця, де продаються алкогольні напої на розлив.

Строк домашнього арешту рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 , тобто з 07.01.2021 року.

Дія ухвали закінчується 07 березня 2021 року о 14 год. 20 хв.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Бориспільський ВП ГУ НП в Київській області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали суду проголошений 11.01.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1