ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/507/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2552/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

- захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 08 травня 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лиман Зміївського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 17 серпня 2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України, та за сукупністю вироків, до позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці, -

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Як установив суд першої інстанції, 07 лютого 2020 року в період часу з 08:00 до 12:00 години ОСОБА_7 , перебуваючи в с. Лиман Зміївського району Харківської області, реалізуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, проник через хвіртку на огороджену територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 , де власником зберігалось майно, та переконавшись, що його дії ніким помічені не будуть, з-під навісу біля житлового будинку повторно таємно викрав належний ОСОБА_9 велосипед "Україна", вартістю 1 390 грн. 00 коп., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Зазначеними діями ОСОБА_7 вчинив повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше сховище.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень та змін, обвинувачений просить вирок скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Зазначив, що свідки вчинення ним крадіжки велосипеду у справі відсутні, а звідки у нього з`явився велосипед потерпілого ОСОБА_9 він не знає. Він тривали час вживав спиртне і не усвідомлював на досудовому слідстві які документи підписує.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені ним кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність доказів його винуватості у вчиненні ним цього злочину не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування чи зміни вироку і спростовуються сукупністю доказів.

У судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним у вчинені крадіжки велосипеда у потерпілого ОСОБА_9 , надавши показання про обставини вчинення цього злочину, як про це зазначено у вироку.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08 лютого 2020 року, у цей день ОСОБА_9 звернувся до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення крадіжки велосипеда з подвір`я його домоволодіння (а. п. 39);

Даними протоколу огляду місця події від 08 лютого 2020 року з фото-таблицею, підтверджується обстановка на території домоволодіння ОСОБА_9 , зокрема місця зберігання велосипеду, а саме огородженого подвір`я, вхід до якого здійснюється через хвіртку (а. п. 43-45).

Із даних протоколу огляду місця події від 08 лютого 2020 року слідує, що за місцем свого проживання- поблизу будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_7 видав працівникам поліції велосипед "Україна" зеленого кольору з жовтою рамою, який був вилучений та у подальшому визнаний речовим доказом (а. п. 40-42, 59, 60).

За даними протоколу огляду предметів від 11 лютого 2020 року, в ході проведення цієї слідчої діїпотерпілий ОСОБА_9 підтвердив належність йому велосипеду "Україна", який був вилучений у ОСОБА_7 (а. п. 46).

Згідно даним протоколу проведення слідчого експерименту від 21 лютого 2020 року, під час цієї слідчої дії, будучи належним чином повідомлений про свої права, у тому числі мати захисника, у присутності понятих, з виходом на місце злочину, ОСОБА_7 добровільно, в умовах, що виключають будь-який вплив на нього, відтворив обставини проникнення на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_3 і механізм таємного викрадення належного ОСОБА_9 велосипеда (а. п. 55-58).

Вартість викраденого у потерпілого велосипеда, як про це зазначено у вироку, підтверджено висновками судово-товарознавчої експертизи (а.п.48-51).

Твердження обвинуваченого про не доведеність його винуватості у вчиненні злочину, оскільки у провадженні не встановлено свідків скоєння крадіжки, є безпідставними.

Згідно Кримінального процесуального кодексу України, доведення винуватості особи здійснюється не тільки на підставі показань свідків, а й іншими доказами, передбаченими ст.84 КПК України, за умови що їх сукупність є достатньою для прийняття відповідного процесуального рішення (ст.94 КПК України).

Оцінивши докази, які не викликають сумнівів у їх достовірності, суд дійшов правильного висновку, що їх сукупність є достатньою для прийняття процесуального рішення про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки та правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.185 КК України.

Як слідує і матеріалів провадження, потерпілий ОСОБА_9 будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, звернувся до суду з заявою про розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за його відсутності та про відсутність у нього матеріальних чи моральних претензій до обвинуваченого.
У зв`язку с цим участь потерпілого у суді першої інстанції була визнана судом необов`язковою, що не суперечить положенням КПК України і не тягне за собою скасування вироку суду.

Даних про те, що потерпілий просить не карати обвинуваченого ОСОБА_7 , як про це зазначає в своїй апеляційній скарзі останній, матеріали кримінального провадження не містять. Не надано їх і до суду апеляційної інстанції.

Твердження у скарзі обвинуваченого на завищену оцінку вартості велосипеду, спростовується висновком попередженого про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта-товарознавця, який провів експертні дослідження згідно встановлених профільних методик та нормативно-правових актів.

Наявність у обвинуваченого матері похилого віку та бабусі, яким, зі слів обвинуваченого, потрібна його допомога, не свідчить про відсутність вини останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а також не впливає на вид та розмір покарання, оскільки ОСОБА_7 призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування вироку і закриття кримінального провадження, не встановлено.

Покарання призначено обвинуваченому згідно з положеннями ст. 65 КК України, у тому числі даних про особу обвинуваченого.
При цьому враховано, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, відбував покарання у виді позбавлення волі, востаннє звільнився після відбування покарання 12 лютого 2019 року і менше ніж через рік знову вчинив умисний тяжкий злочин проти власності, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінеті не перебував, не одружений, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілому шляхом повернення викраденого майна та відсутність з боку потерпілого ОСОБА_9 претензій до обвинуваченого, а також обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 08 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий -

Судді: