20.10.2020
Справа № 642/1142/20
Провадження № 1-кп/642/484/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в ході досудового розслідування був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю обрання альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 09.09.2020 року запобіжний захід, обраний відносно вищезазначених обвинувачених у вигляді тримання під вартою, був продовжений на 60 днів, а саме до 07.11.2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України на суд покладається обовязок незалежно від наявності клопотань сторони обвинувачення або і захисту розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з того моменту, як до суду надійшов обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, або з того дня, коли до обвинуваченого судом був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні, відповідно до вимоги вищевказаної статті, судом було ініційоване питання доцільність збереження такого запобіжного заходу як тримання під вартою, обраного відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 вважав необхідним продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, зазначивши, що дані особи обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, даний злочин відноситься до категорії тяжкого, ризики, передбачені п.п.1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися та продовжують існувати. Так, обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, не має постійного місця реєстрації в м. Харкові та Харківській області, зареєстрований на тимчасово окупованій території України, з його слів тимчасово проживав у реабілітаційному центрі, не має міцних соціальних зав`язків, а обвинувачений ОСОБА_5 в силу вимоги ст. 89 КК України раніше не судимий.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також їх захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проти продовження обраного обвинуваченим запобіжного заходу заперечували, просили змінити обраний запобіжний захід на домашній арешт (обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_7 ) та будь-який інший, не пов`язаний з триманням під вартою (обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 ). Так, сторона захисту зазначила, що обвинувачені тривалий час перебувають під вартою, не мають наміру вчиняти інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду , впливати на потерпілого та свідків сторони обвинувачення, які вже були допитані судом, на даний час ризики, зазначені прокурором, не доведені. При цьому зазначили, що ОСОБА_4 страждає легеневим туберкульозом, а ОСОБА_5 гепатитом.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, який відноситься до тяжкого злочину. Обвинувачений ОСОБА_4 зареєстрований на тимчасово окупованій території України, не має постійного місця проживання в м. Харкові, з його слів на протязі останнього року мешкав у м. Москва РФ, після повернення наприкінці січня 2020 року до Харкова кілька днів мешкав в реабілітаційному центрі «Нове відродження», раніше неодноразово судимий, не одружений, дітей не має, страждає на легеневий туберкульоз.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше в силу вимоги ст. 89 КК України не судимий, не одружений , дітей не має, не працює, має постійне місце реєстрації, де проживає разом з матір`ю, зі слів страждає на гепатит.

Згідно матеріалів справи, дія запобіжного заходу відносно обвинувачених у вигляді тримання під вартою, закінчується та завершити розгляд справи не вбачається за можливе.
Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд , незалежно від наявності клопотань суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 нього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих кронами кримінального проваджений матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного,

обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він

підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного

проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак колегія суддів не приймає доводи захисника та обвинувачених щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.
При вирішенні питання про продовження обраного ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вищевказані дані про особи обвинувачених.
Даних про наявність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків, наявності у них тяжких хворою, які унеможливлюють їх подальше перебування під вартою в умовах слідчого ізолятора, суду не надано, будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні на цій стадії процесу не встановлено.
За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи на волі можуть переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризики, які були враховані судом при обранні йому такого запобіжного заходу не зменшилися, у зв`язку з чим вважає, необхідним продовжити їм дію обраного відносно них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме цей запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Суд також вважає, що зміна обвинуваченим обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід буде недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Також слід зазначити, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України судом при постановленні попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою був визначений розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваними, обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 42040 грн.

Таким чином обраний обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не є безальтернативним.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176- 178, 183, 194, 331, 371-372, 376 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожному строком на шістдесят днів з триманням в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», а саме до 17 грудня 2020 року включно.
Ухвалу направити на виконання до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Термін дії ухвали до 17.12.2020 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1