Справа №155/892/20
Провадження №1-кп/155/174/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного провадження за відсутності учасників судового провадження, в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцьк Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні якого перебуває одна неповнолітня дитина, непрацюючого, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 17 червня 2020 року приблизно о 03 годині 00 хвилин, перебуваючи в селі Колодеже Горохівського району Волинської області, маючи умисел на незаконне проникнення до володіння особи, порушуючи недоторканість приватного володіння і бажаючи вчинити такі дії, непомітно для господаря та сторонніх осіб, таємно, умисно, шляхом виривання вхідних дверей, незаконно проник у приміщення магазину, який розташований в АДРЕСА_2 , та належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 на праві приватної власності, де пробув до 08 години 00 хвилин 17 червня 2020 року та був виявлений продавцем даного магазину.
Таким чином, ОСОБА_3 вищевказаними діями скоїв незаконне проникнення до іншого володіння особи, тобто вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч.1 ст.162 КК України.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні в порядку вимог ст.302 КПК України.
До обвинувального акту долучено письмову заяву ОСОБА_3 складену за участі захисника ОСОБА_5 , в якій обвинувачений зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162КК України він беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначив, що йому роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також його ознайомлено, що відповідно до ч.2 ст.302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені у результаті досудового розслідування обставини. Захисником підтверджено, що надана ОСОБА_3 згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні є добровільною.
Крім цього, до обвинувального акту додано письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 , в якій він зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст.ст.381-382 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Згідно з вимогами ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.
Обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_5 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які неоспорюються учасниками судового провадження, враховуючи беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального проступку, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку та кваліфікує його дії за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, має місце реєстрації, позитивно характеризується за місцем проживання, на утриманні має одну неповнолітню дитину.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.1 ст.162 КК України, а саме у виді штрафу.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не пред`являвся.
Керуючись ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На вирок суду може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду шляхом її подачі через Горохівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий