Бродівський районний суд Львівської області
Справа № 439/30/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2020 року Бродівський районний суд Львівської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Броди кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0002734 від 18.09.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, працюючого директором КП «Стадіон ювілейний», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, суд,-

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_6 16.09.2018 близько 17.00год., знаходячись на перехресті вулиць Шептицького, Чупринки, І.Богуна та І.Франка м.Броди Львівської області на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно лівою рукою наніс один удар в праву сторону обличчя ОСОБА_4 , внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження, що виразилися у вигляді садна червоної облямівки та слизової оболонки верхньої губи справа, що згідно висновку експерта №1161 від 26.09.2018 відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями спричинив легке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав, показав, що дійсно 16.09.2018 біля 17.00 год. мала місце ДТП за його участю, участю потерпілого та ще одного учасника дорожнього руху ОСОБА_8 . В цій ДТП винним був потерпілий, який проїжджав перехрестя з порушенням правил дорожнього руху, про що свідчить постанова Тернопільського міськрайонного суду від 26.11.2018 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності. При зіткненні автомобілів він вдарився головою в вікно при ударі вибив його. Побачивши, що іде дим вибіг з машини і побіг в сторону, де стояв автомобіль потерпілого, при цьому його пасажир ОСОБА_9 залишалася у автомобілі. Підійшовши до водійського місця, між ними сталася перепалка, оскільки потерпілий сказав, що це обвинувачений порушив правила. Однак він потерпілого не бив, жодним чином ударів не наносив, тому просить винести виправдувальний вирок, оскільки протиправних дій не вчиняв.

Не зважаючи на те, що обвинувачений не визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, його вина в повному обсязі доводиться дослідженими судом доказами, а саме:

-показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні показав, що 16.09.2018 біля 17.00 год. мала місце ДТП за його участю в м.Броди на перехресті доріг. Дійсно був сильний удар в правий бік його автомобіля і його дружина, яка сиділа поруч впала на нього. Він вийшов з автомобіля і в цей час підбіг обурений ОСОБА_6 і з нецензурною лайкою вдарив його лівою рукою в обличчя. Від цього удару потерпілий впав і його піднімали незнайомі люди. Цивільний позов підтримав, оскільки неправомірними діями обвинуваченого йому заподіяна моральна шкода. Він переніс душевні страждання і фізичну біль. Крім цього являючись інвалідом другої групи, після перенесеного інсульту йому важко було відреагувати на такі дії обвинуваченого.

- показаннями свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні показала, що дійсно 16.09.2018 біля 17.00 год. мала місце ДТП в м.Броди за участю її чоловіка. Вона на той час була пасажиром і сиділа поруч водія. Після зіткнення автомобілів зі сторони водія підбіг ОСОБА_6 , який був в неадекватному стані кричав, що заб`є і закопає і вдарив рукою в обличчя чоловіка, внаслідок чого розбив йому губу. Від удару чоловік впав, підбігли люди і перешкодили ОСОБА_6 завдати ще один удар. Вона в цей час кричала за що він б`є чоловіка.

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні підтвердив, що він був учасником ДТП 16.09.2018 біля 17.00 год. на перехресті вулиць Шептицького, Чупринки, І.Богуна та І.Франка в м.Броди, оскільки його автомобіль стояв пропускаючи автомобілі по головній дорозі, а автомобіль потерпілого не пропустив автомобіль Коб`ялковського і від удару його відкинуло в сторону, де стояв свідок, внаслідок автомобіль свідка також зазнав механічних пошкоджень. Самого конфлікту він не бачив, але бачив, що ОСОБА_6 стояв біля ОСОБА_4

- письмовою заявою ОСОБА_4 від 18.09.2018, з якої вбачається, що він просить притягнути до відповідальності ОСОБА_6 , який 16.09.2018 біля 17.00 год. на перехресті вулиць Шептицького, Чупринки, І.Богуна та І.Франка в м.Броди Львівської області завдав тілесних ушкоджень.

- висновком судово-медичної експертизи №1161 від 26.09.2018 згідно, якого у ОСОБА_4 виявлено садна червоної облямівки та слизової оболонки верхньої губи справа, які утворилися від дії тупого предмета, могли утворитися за 7-10 діб до проведення судово-медичної експертизи, не виключено у період 16.09.2018 могли утворитися за обставин повідомлених ОСОБА_4 при судово-медичній експертизі та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

- показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні підтримала висновком судово-медичної експертизи №1161 від 26.09.2018 та зазначила, що садна червоної облямівки та слизової оболонки верхньої губи справа не могли утворитися від удару під час зіткнення автомобілів, вони могли утворитися так як зазначив потерпілий і це зазначено в дослідній частині висновку.

- оглянутим в судовому засіданні відеозаписом від 16.09.2018 з якого видно, що обвинувачений ОСОБА_6 вибігає зі свого автомобіля і біжить в сторону до автомобіля потерпілого.

Наведені досліджені у судовому засіданні докази є належними та допустимими, показання дані потерпілим щодо причини нанесення йому тілесних пошкоджень обвинуваченим ОСОБА_6 із чітким зазначенням місця куди і яким чином було нанесено тілесні ушкодження та показання дані свідками є послідовними, логічними, узгоджуються між собою та з іншими доказами, а саме:
заявою потерпілого від 18.09.2018, в якій він чітко вказує хто завдав тілесних ушкоджень;
висновком судово-експерта №1161 від 26.09.2018, який підтверджує показання потерпілого щодо локалізації тілесного ушкодження;

показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_11 , яка підтвердила, що тілесні ушкодження потерпілого могли мати місце в строк та при обставинах повідомлених підекспертною особою;

відеоматеріалом, яким зафіксовано розташування автомобілів після ДТП 16.09.2018 і те, що обвинувачений дійсно знаходився біля автомобіля потерпілого.

Ці докази в своїй сукупності є достатніми і за своїм змістом відповідають дійсним обставинам кримінального провадження, підтверджують вину обвинуваченого та спростовують його твердження про те, що він не завдавав удару потерпілому, а тілесні ушкодження в нього могли утворитися під час ДТП.
Суд не приймає до уваги показів свідка ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_6 лише стояв біля свого автомобіля і кричав, тому жодних ударів чи інших ушкоджень потерпілому не завдавав, оскільки такі спростовуються показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_6 , про те, що після зіткнення автомобілів він підходив до водійського місця ОСОБА_4 і між ними сталася перепалка.

Щодо доводів сторони захисту про порушення правил підслідності, то суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.218 КПК України якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.

Прокурором Тернопільської місцевої прокуратури визначена територіальна підслідність кримінального провадження №0002734 від 18.09.2018 за територією СВ Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області відповідно до постанови 13.11.2018.

А до цього слідчим СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області в межах своїх повноважень звернувся із клопотанням до слідчого судді про проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень від 19.09.2018 на підставі якого слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 21.09.2018 постановив ухвалу про призначення судово-медичної експертизи.

А тому посилання сторони захисту на те, що всі докази, які отримані слідчим СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області є недопустимими доказами, оскільки отримані з порушенням вимог КПК є безпідставними.
Суд відкидає доводи сторони захисту про те, що допит потерпілого слідчим проведений раніше ніж внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення в ЄРДР, оскільки як вбачається із витягу з ЄРДР кримінального провадження№0002734 дата внесення до ЄРДР 18.09.2018 20:25:18, а допит потерпілого згідно протоколу допиту розпочато 18.09.2018 о 20 год.30 хв., закінчено о 20 год.39 хв.

Проаналізувавши всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч. 2 ст. 17 КК України, суд приходить до переконання, що сторона обвинувачення і потерпілий довели поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто у умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , тому кваліфікація визначена на досудовому розслідуванні є вірною.

Невизнання своєї вини обвинуваченим суд розцінює як спосіб захисту та уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, характеризується позитивно, має на утриманні одну неповнолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Виходячи з вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень достатнім буде призначення покарання у виді штрафу у максимальній його межі передбаченій санкцією статті 125 ч.1 КК України.

Зважаючи на те, що з часу вчинення злочину, 16.09.2018 року і до набрання вироком законної сили, минуло більше ніж 2 роки, то відповідно до ст. 49 КК України закінчилися строки давності.

Проте, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 не визнавав своєї вини і судом під час судового розгляду було відмовлено в клопотанні прокурора про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності, тому суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 має бути звільнений від призначеного покарання за спливом строків давності.

Стосовно заявленого потерпілим цивільного позову, то суд вважає, що він підлягає до задоволення частково.

Суд вважає, що ОСОБА_4 вчиненим кримінальним правопорушенням завдана моральна шкода, яка полягає у перенесеному болі, фізичних та душевних стражданнях. Враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав потерпілий у зв`язку з нанесеними йому тілесними ушкодженнями, час для відновлення нормальних життєвих зв`язків, а також, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості та, враховуючи, що засудження ОСОБА_6 буде частковою моральною сатисфакцією для нього, суд вважає що у відшкодування моральної шкоди слід стягнути 3424 грн.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за два місяці, який на час розгляду справи становить 1712 грн.

Крім цього підлягають до стягнення витрати за надання правничої допомоги потерпілому у розмірі 1600 грн., що підтверджується належними письмовими доказами, а саме: попереднім визначенням суми судових витрат, актом передачі-приймання виконаних робіт №14/1 від 05.03.2019, квитанцією до прибуткового касового ордера №14/1 від 05.03.2019 на суму 1600 грн. (а.с.26-28).

Керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 5 ст. 74, п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 3424 грн. у відшкодування моральної шкоди та 1600 грн. сплачених витрат за надання правничої допомоги.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1