провадження №1-кп/279/421/20
Справа № 287/365/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2020 року місто Коростень
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000326 від 09.12.2019 , по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.1 ст.121 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст. 146, ч.1 ст.121 КК України. Обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого закінчується 22 вересня 2020 року.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 тримання під вартою, оскільки такий закінчується 22.09.2020 року, обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України існують надалі, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 заперечували проти продовження строку тримання під вартою, просили обрати цілодобовий домашній арешт.
Потерпілий ОСОБА_6 на неодноразові виклики до суду не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і відповідних ризиків.
За правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра"- це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи), що також випливає з рішень Європейського суду з прав людини.
Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.
Судом враховано, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя особи (умисному тілесному ушкодженні, небезпечному в момент заподіяння), а також ту обставину, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності у зв`язку з вчиненням насильницьких злочинів (проти життя та здоров`я особи), що може спонукати обвинуваченого до втечі, намагання уникнути покарання або незаконно впливати на потерпілого, свідків, які підлягають виклику до суду та ще не допитані в судовому засіданні. У разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи, що судовий розгляд кримінального провадження не завершено та остаточне рішення не винесено, приходить до висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи.
У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Як встановлено судом доказів, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою, в тому числі й за станом здоров`я, суду надано не було.
Крім того, відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Судом не завершено судовий розгляд кримінального провадження, а тому строк тримання під вартою обвинуваченому суд визнає за необхідне продовжити, за наявності ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, суду не надано переконливих доказів, які б могли свідчити, про те, що обвинувачений у разі перебування на волі буде виконувати свої процесуальні обов`язки.
Пункт 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченими не будуть вживатися перешкоди у відправленню правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, судом не встановлено.
При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу.
Суд з огляду на вказане, з урахуванням, що кримінальному провадженні наразі ще не допитані свідки, потерпілий, вважає, що ризик прийняття обвинуваченим спроб незаконного впливу на свідків та потерпілого , з метою переконання або змушення останніх надати покази в вигідному для них аспекті є реальним.
Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінено в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством. Так, судом враховано, що:
1) за способом життя та економічним становищем: обвинувачений до затримання офіційно не працював, не мав постійного джерела доходу, суспільно-корисною працею не займався;
2) за віком: обвинувачений є повнолітньою особою,а тому має повну кримінально-процесуальну дієздатність;
3) за станом здоров`я: відсутні відомості про наявність захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють застосування до нього попереднього ув`язнення, відсутні скарги про неналежні умови його перебування або лікування.
Вказані обставини, за переконанням суду, мають бути оцінені як такі, що жодним чином не будуть стримуючими факторами для вживання обвинуваченим перешкод запобігання відправлення правосуддя в спосіб неявки в судові засідання та для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження. В зв`язку з чим, жодний інший вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні.
Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.
Відповідно до практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте така обставина у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину ( ч.1 ст. 121 КК України ) та злочину середньої тяжкості ( ч.2 ст. 146 КК України), є особою раніше судимою, офіційно ніде не працює та постійного джерела доходів не має, не припинили існувати та не зменшились ризики того, що він може переховуватись від суду та змінювати місце проживання, впливати на потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого , доцільним є на час судового провадження обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.177, 331 Кримінально-процесуального Кодексу України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в СІЗО №8 (м. Житомир , Проспект Незалежності, 172 ) строком на 60 (шістдесят) днів - по 16 листопада 2020 року ( включно).
Копію даної ухвали негайно направити СІЗО УВП №8 м. Житомир для організації її виконання .
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 7-ми днів з дня її оголошення (отримання обвинуваченим копії ухвали).

Суддя ОСОБА_1