ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/1467/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/251/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.187КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

-захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16 квітня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецька, громадянина України, українця, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-13.01.1987 року Куйбишевським районним судом м.Донецька за ч.1 ст.140, ч.3 ст.222, ст.ст.94, 42 КК України 1960 року на 15 років позбавлення волі;
-29.01.2004 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.1 ст.121, ч.4 ст.296, ст.395, ст.70 КК України на 6 років позбавлення волі;
-04.11.2008 року Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.263, ст.ст.70, 71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі;
-07.10.2014 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі,-
засуджено за ч.2 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Кримінальне провадження було розглянуто у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, 19 січня 2019 року приблизно о 14 год. 20 хв. ОСОБА_7 , будучи особою яка раніше вчинила розбій, маючи умисел на заволодіння чужим майном, зайшов до приміщення перукарні «Ласка», розташованого в будинку АДРЕСА_2 , де, реалізуючи злочинний намір, вчинив напад на раніше незнайому ОСОБА_9 , при цьому діючи умисно, з корисливого мотиву, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, погрожуючи їй позбавленням життя частиною горличка розбитої пляшки, виказав вимогу передачі йому грошових коштів з каси і золотих прикрас останньої. ОСОБА_9 , усвідомлюючи погрози як реальні, передала ОСОБА_7 наявні у неї три золоті каблучки загальною вагою 3,45 г загальною вартістю 2307 грн. 02 коп. та грошові кошти в сумі 30 грн. Після чого ОСОБА_7 , протиправно відкрито заволодівши зазначеним майном, а також належним ОСОБА_9 мобільним телефоном «HUAWEI Y6pro» вартістю 1884 грн. 17 коп., а всього майном на загальну суму 4221 грн. 19 коп., і обернувши його на свою користь, з місця злочину зник, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначив, що у нього в руках не було не було горличка розбитої пляшки, була лише не допита пляшка пива. Відзначив, що потерпілій він не хотів спричиняти ні фізичної, ні матеріальної шкоди. Усі коштовності збережені і у найближчий час будуть повернуті потерпілій. Також зазначив, що у суді першої інстанції свідомо погодився на скорочений процес, оскільки хотів скоріше бути засудженим та потрапити до виправної колонії №25 у м.Харкові, де раніше відбував покарання і мав роботу, однак для відбування призначеного судом покарання був направлений за межі Харківської області, а саме до Хмельницької області, куди фізично дружина не зможе приїздити його хвора дружина яка проживає у м.Харкові з трьома неповнолітніми дітьми.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ч.3 ст.349 КПК України суд вправі, якщо проти не цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, зокрема технічного запису судового засідання від 16 квітня 2019 року, перед прийняттям рішення про дослідження доказів у передбаченому ч.3 ст.349 КПК України порядку, суд попередньо з`ясував у обвинуваченого, та інших учасників судового провадження всі вищевказані в цьому законі обставини і, впевнившись що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, а його позиція добровільна, роз`яснив ОСОБА_7 наслідки розгляду провадження у зазначеному вище порядку, проти чого останній не заперечував.

Даних, які б свідчили про неналежне виконання судом вимог ч.3 ст.349 КПК України щодо роз`яснення порядку і наслідків розгляду кримінального провадження в передбаченому вище порядку, не встановлено.

Згідно матеріалів кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою винуватість у вчиненні ним злочину, за обставин, як про це зазначено у вироку.

За таких обставин суд обґрунтовано розглянув кримінальне провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та визнавши недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким, у тому числі ОСОБА_7 , не оспорювалися і проти дослідження доказів в зазначеному порядку ніхто не заперечував.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

З огляду на наведене, виходячи із положень ч.3 ст.404, ч.2 ст.394 КПК України, колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ОСОБА_7 оспорює в апеляційній скарзі, оскільки ці обставини, докази та законність їх отримання, у судовому засіданні ніким не оспорювалися і вони судом не досліджувалися відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, порядок застосування якої не був порушеним.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, але працює без оформлення трудових відносин, на диспансерному обліку в лікарських установах, у тому числі у лікаря-нарколога, не перебуває, має місце постійного проживання в м.Харкові, за яким характеризується позитивно, а також обставини, які обтяжують покарання рецидив злочину та пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття ОСОБА_7 , яке виразилось у його критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні органу розслідування та суду у встановленні дійсних обставин вчиненого ним злочину.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 будучи раніше неодноразово чотири рази судимий, у тому числі за вчинення злочинів проти власності, знову вчинив умисний, корисливий злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, який згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене покарання за своїм видом і розміром є справедливим і підстав для його пом`якшення не вбачає.

Колегія суддів зазначає, що визначення державної установи виконання покарань, в якій повинен відбувати покарання обвинувачений, та місця відбування покарання, відповідно до ст.86 КВК України, є компетенцією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: