Справа № 199/7903/20
ВИРОК
іменем України

2020 року листопада місяця 24 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження № 0000321 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.11.2020, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, на утримані малолітніх та непрацездатних осіб не маючого, зареєстрованого та проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17.03.2020 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень; відповідно до ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2020 замінено раніше призначене вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2020 за ч.1 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу на покарання у виді громадських робіт строком на 50 годин,

у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.389 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову вчинив нове кримінальне правопорушення. Так, вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2020 ОСОБА_3 , засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. В подальшому, 21.07.2020, вказане покарання було замінено на покарання у виді громадських робіт строком на 50 годин. Так, 29.07.2020 вказана ухвала суду набрала законної сили та 03.09.2020 була прийнята до виконання Амур-Нижньодніпровським районним відділом з питань пробації м. Дніпра. Далі, у період часу з 03.09.2020 по 08.10.2020 ОСОБА_3 за викликами інспектора Амур-Нижньодніпровського РВ філії ДУ «Центра пробації» у Дніпропетровській області не прибував, тому проводились першочергові розшукові заходи. 08.10.2020 ОСОБА_3 , був доставлений до Амур-Нижньодніпровського РВ філії ДУ «Центра пробації» у Дніпропетровській області та ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, де інспектор Амур-Нижньодніпровського РВ філії ДУ «Центра пробації» у Дніпропетровській області попередив ОСОБА_3 під підпис про притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України у разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. Того ж дня, а саме 08.10.2020 ОСОБА_3 було винесено застереження у вигляді письмового попередження.

Крім вказаного, саме 08.10.2020 ОСОБА_3 отримав направлення до відділу комунального господарства

Амур-Нижньодніпровської районної ради у м. Дніпро для подальшого відбування покарання, у виді громадських робіт, згідно якого ОСОБА_3 мав приступити до робіт з 09.10.2020.

Проте, 09.10.2020, перебуваючи у невстановленому місці, при невстановлених обставинах, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на ухилення від відбування покарання у виді 50(п`ятдесяти) годин громадських робіт. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_3 будучи ознайомлений із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування вказаного покарання, діючи умисно, починаючи з 09.10.2020, став ухилятися від відбування покарання, до громадських робіт не приступив, про причини неявки уповноважених осіб не повідомив.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи належним чином проінформованим про порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт, призначених йому за вироком суду та достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а також, порушуючи порядок і умови відбування покарання, передбачені ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України, у період часу з 09.10.2020 та по теперішній час, умисно ухилився від відбування 50 годин громадських робіт.
До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додана:

- письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні. За результатами дослідження змісту відповідної заяви та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченого, є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього. Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання. Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 умисного кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, офіційно не працевлаштований, у лікарів нарколога і психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило, раніше судимий.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, наявність обставин що пом`якшують покарання та наявність обставин що обтяжують покарання обвинуваченому у виді рецидиву злочинів, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив новий умисний кримінальний проступок, маючи судимість за умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді арешту в межах санкції ч.2 ст. 389 КК України, при цьому суд враховує, що 17.03.2020 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, вказане покарання, відповідно до ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2020 було замінено на покарання у виді громадських робіт строком на 50 годин. Наведене, у свою чергу створює необхідність призначення обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 71 КК України та з урахуванням п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України відповідно до якої одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Так, саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.
Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 17.03.2020 із врахуванням ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2020 та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці 6 (шість) днів.
Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речовий доказ:

-матеріали на 14 аркушах відносно ОСОБА_3 , щодо прийняття рішення про притягнення останнього до кримінальної відповідальності - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 -Почтовик

24.11.2020