Справа № 354/607/20
Провадження № 11-кп/4808/71/21
Категорія ч. 1 ст. 125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_3 ,
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2020 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із базовою середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні двоє малолітніх дітей,

обвинуваченого кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_10 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ,
в с т а н о в и в :
1. Зміст вироку суду першої інстанції.
Вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 680 (шістсот вісімдесят) гривень на користь держави.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у сумі 2 000, 00 (дві тисячі) гривень та витрати на правову допомогу 5 000, 00 (п`ять тисяч) гривень, а всього 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Вирішено питання речових доказів.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не обирався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
2. Зміст апеляційної скарги потерпілого:
- не оспорює доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок незаконним через м`якість призначеного покарання та мізерний розмір морального відшкодування;

- призначене покарання є надто м`яким, оскільки підстави для пом`якшення вини обвинуваченого відсутні. Визнання вини останнього не дійсним, відвертим та щирим, оскільки він не визнавав вину під час досудового розслідування, відмовлявся від надання показань на підставі ст. 63 Конституції, а в судовому засіданні повідомив, що взагалі не вважає за необхідне що-небудь відшкодовувати;

- не погоджується з рішенням суду в частині стягнення матеріальної шкоди та вважає визначений розмір відшкодування в сумі 2000 грн. неправильним та мізерним, оскільки значний ступінь моральних страждань полягає в такому: ОСОБА_7 зазнав значного приниження перед жителями села та працівниками поліції, обвинувачений вдвічі більший за потерпілого, тому наслідки могли бути значно тяжчими, потерпілий зазнав значного фізичного болю, пережив емоційний стрес, страх за своє здоров`я, життя та отримав психологічну травму, яка триває досі, почувався дискомфортно, змушений був пристосовуватись до негативних умов існування (в т.ч. пов`язані з гігієнічними проблемами, тощо) а під час судового розгляду потерпілий змушений був слухати надумані упередження з боку суду. Внаслідок травми зазнав психосоматичні та психоемоційні зміни, переживання стосовно соціальної репутації;

- під час судового розгляду обвинувачений поводив себе зверхньо та нахабно, заперечував підстави для відшкодування.

Просить скасувати вирок в частині покарання та розміру моральної шкоди, призначити ОСОБА_8 покарання 200 годин громадських робіт та стягнути з останнього на користь потерпілого 20000 грн моральної шкоди.

3. Зміст заперечення обвинуваченого на апеляційну скаргу потерпілого:
- доводи апеляційної скарги в інтересах потерпілого безпідставні, оскільки призначене вироком покарання є достатнім для забезпечення виправлення ОСОБА_8 , перевиховання і запобігання в подальшому вчинення нових проступків і злочинів, а розмір моральної шкоди визначено судом правомірно;

- обвинувачений свою вину визнав, розуміє, що йому не слід було так поступати, про вчинок щиро шкодує і розкаюється, за свою протиправну поведінку ОСОБА_8 попросив пробачення в потерпілого;

- суд при визначенні розміру відшкодування правильно визначив розмір моральної шкоди в сумі 2000 грн, оскільки заявлена позивачем сума в 20000 грн не відповідає вимогам розумності і справедливості та не підтверджена жодними доказами.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін.

4. Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно даних вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження за таких обставин.
15.05.2020 приблизно о 18 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 ОСОБА_8 під час конфлікту із ОСОБА_7 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, наніс один удар своєю головою по обличчю ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин носа у вигляді синця та набряку без порушення функції носового дихання, які, згідно висновку експерта №140 від 29.05.2020, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.
Судом першої інстанції проведено загальний порядок дослідження доказів у справі: допитано обвинуваченого, потерпілого, свідків, оголошено матеріали справи та оглянуто речові докази.
Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину визнав повністю, цивільний позов не визнав.
5. Правові позиції сторін.
5.1. В засіданні апеляційного суду апелянт-потерпілий та його представник доводи апеляційної скарги підтримали з указаних у ній підстав, просили її задовольнити. Додатково пояснили
5.2. Обвинувачений та його захисник проти доводів апеляційної скарги заперечили, просили її відхилити з огляду на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Наголосили, що подали письмове заперечення (п. 3 цієї ухвали).

5.3. Прокурор вважав, що в частині цивільного позову апеляційну скаргу належить задовольнити.

6. Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги пов`язані з призначеним покаранням та розміром моральної шкоди, яка оцінена потерпілим в 20000 грн., тоді як суд присудив тільки 2000 грн.

За наслідками розгляду колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Перше. Приписами ст. 128 КПК України встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Право потерпілого на відшкодування шкоди, внаслідок злочину, є його невід`ємним правом в рамках кримінального процесу.

За змістом п. 5 Постанови Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з ч. 2 п. 5 Постанови, доведенню підлягають:

1) наявність моральної шкоди;

2) протиправність діяння її заподіювача;

3) наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача;

4) наявність вини останнього в заподіянні шкоди.

Друге. Апеляційний суд, ураховуючи дані матеріалів кримінального провадження, вважає, що суд першої інстанції належно з`ясував факти, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, врахував час та зусилля, необхідні для відновлення його попереднього стану та інші обставини, за яких вони були заподіяні, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою обвинуваченого та шкодою, завданою потерпілому.

Однак, на думку апеляційного суду, визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 2000,0 (дві тисячі) гривень є непропорційним до обсягу моральних страждань у цій ситуації і недостатнім для сатисфакції потерпілого.

Апеляційний суд, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за належне збільшити розмір відшкодування моральної шкоди з огляду на особливості, зокрема, переживань потерпілого у ситуації публічного скривдження (приниження) перед жителями села та працівниками поліції, шкоди, завданої його соціальній репутації.

Цього суд першої інстанції у рішенні повною мірою не врахував і тому вирок суду в частині стягнення моральної шкоди слід змінити, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що заявлена сума у 20000,0 грн є непропорційною до обсягу моральних страждань, спричинених потерпілому.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди належить збільшити до 5000,0 (п`яти) грн. і саме така сума буде співмірною моральним стражданням потерпілого.

Третє. Вимогу апелянта призначити ОСОБА_8 покарання у виді 200 годин громадських робіт апеляційний суд вважає безпідставною та необґрунтованою з огляду таке.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України, покарання має на меті виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції належно врахував всі обставини для призначення покарання, відповідно до статей 50, 65 КК України, зокрема: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення проступок, особу винного (раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується з позитивної сторони по місцю постійного проживання), міцність соціальних зв`язків (має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей), обставини, що пом`якшують (щире каяття) та обтяжують (відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено) його покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого (розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві), особливості й обставини вчинення (форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій.

Апеляційний суд вважає, що визначена даним вироком міра покарання (у межах санкції ст. 125 КК України у виді штрафу) є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових проступків (ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу). Відтак, призначене ОСОБА_8 покарання є обґрунтованим, законним, достатнім та справедливим.

7. Висновки.
Апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Оскільки визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 2000,0 (дві тисячі) гривень є непропорційним до обсягу моральних страждань потерпілого у цій ситуації, то вирок суду слід змінити в цій частині, а в решті залишити без змін, як такий, що відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2020 року змінити в частині розміру моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 , моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4
ОСОБА_5