Справа № 204/4454/19
Провадження № 1-кп/204/723/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 21 травня 2019 року, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.4 ст.358 КК України

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , працюючи водієм структурного підрозділу «Дніпровська автобаза» Регіональної філії Придніпровська залізниця» АТ "Укрзалізниця", яке розташоване за адресою: м.Дніпро по вул.Академіка Белелюбського, буд.64, в травні 2016 року уматеріально-відповідальної особи підприємства отримав талони для придбання бензину А-92. Після чого ОСОБА_5 , звітуючи про використання пального, надавав матеріально-відповідальній особі фіктивні фіскальні чеки про відпускбензину А-92 на АЗС «ВОГ РХТЕЙЛ» в м. Дніпро. Таким чином, ОСОБА_5 в травні 2016 року привласнив бензин А-92 в кількості 160 літрів, вартість якого відповідно до висновку експерта № 19/12.1/731 від 14.06.2019 складає 3298,40 грн, що належить РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», який перебував у його віданні.

Крім того, ОСОБА_5 , працюючи водієм структурного підрозділу «Дніпровська автобаза» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ "Укрзалізниця", яке розташоване за адресою: м.Дніпро по вул.Академіка Белелюбського, буд.64, в травні 2016 року, умисно придбав завідомо підроблені документи, а саме: фіскальний чек №83300 від 18.05.2016 та фіскальний чек №89541 від 31.05.2016, які 31.05.2016 використав, надавши їх матеріально-відповідальній особі структурного підрозділу «Дніпровська автобаза» РФ «Придніпровська залізниця» АТ "Укрзалізниця", з метою приховання факту привласнення бензину А-92 в кількості 160 літрів, який перебував у його віданні, що належить РФ «Придніпровська залізниця» АТ "Укрзалізниця".

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро каявся, підтвердив всі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, зазначив, що повністю відшкодував завдану шкоду, на підтвердження чого надав квитанцію №13 (а.с180).

Представник потерпілого підтвердив всі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, зазначив, що обвинуваченим відшкодовано завдану шкоду, просив призначити покарання на розсуд суду.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд, допитавши обвинуваченого, дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, довідку про вартість експертизи та постанову про визнання речовим доказом, та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразилися у привласненні чужого майна, яке перебувало у віддані особи, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.191 КК України (в редакції від 2001 року).

Відповідно до ч.2 ст.4, ч.2 ст.5 КК України судом застосовується редакція ч.1 ст.191 КК України 2001 року (яка діяла на час вчинення діяння), оскільки згідно з змінами до КК України від 22.11.2018 санкцію даної статті було посилено.

Крім того, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у використанні завідомо підробленого документа, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку з звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Як встановлено судом, кримінальний проступок, передбачений ч.4 ст.358 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_4 ,вчинено останнім у 2016 році, таким чином, станом на день постановлення вироку сплило три роки з дня вчинення кримінального правопорушення. Обставини, передбачені ч.ч.2,3,5 ст.49 КК України відсутні.
Відповідно до ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи відсутність клопотань про закриття кримінального провадження з вищевказаних підстав та відсутності заяви про це від ОСОБА_4 суд повинен постановити обвинувальний вирок, призначити покарання та звільнити від покарання на підставі ч.5 ст.74 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, всі обставини справи.

Так обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок та нетяжкий злочин.

ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працює. Судом враховується також позиція представника потерпілого, який зазначив, що матеріальна шкода відшкодована повністю.

У відповідності до ст.66 КК України у якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховуєщире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу, оскільки призначення іншого більш суворого покарання суд вважає недоцільним. Саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, встановленим судом обставинам, що пом`якшують покарання останнього. На підставі ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст.49 КК України.
Крім того, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст.191 КК України (в редакції від 2001 року, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) у виді штрафу, оскільки призначення іншого більш суворого покарання суд вважає недоцільним. Саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, встановленим судом обставинам, що пом`якшують покарання останнього.
Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України не встановлено.

Згідно з довідкою Дніпропетровського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні складають 628 грн 04 коп та підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.
Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження постановою від 06.06.2019, а саме: фіскальні чеки №83300 від 18.05.2016 та №89541 від 31.05.2016, які відповідно до розписки передані ОСОБА_6 повернути структурному підрозділу «Дніпровська автобаза» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» за належністю; копії фіскальних чеків №83300 від 18.05.2016 та №89541 від 31.05.2016 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, клопотань про його обрання не надходило.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України (в редакції від 2001 року) та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за ч.4 ст. 358 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ст.49 КК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.
Згідно з довідкою Дніпропетровського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні складають 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 04 (чотири) копійки та підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.
Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження постановою від 06.06.2019, а саме: фіскальні чеки №83300 від 18.05.2016 та №89541 від 31.05.2016, які відповідно до розписки про відповідальне зберігання передані ОСОБА_6 , передати структурному підрозділу «Дніпровська автобаза» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» за належністю; копії фіскальних чеків №83300 від 18.05.2016 та №89541 від 31.05.2016 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня оголошення вироку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1