Справа № 734/2365/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/84/21
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000357 від 24 травня 2020 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2020 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горбачі Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, пенсіонера, з повною загальною освітою, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що 23 травня 2020 року, близько 22 години 40 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання в спальній кімнаті будинку по АДРЕСА_1 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_10 схопив ножа, який знаходився в кімнаті будинку у невстановленому місці та завдав одного удару ножем в живіт ОСОБА_10 , який від колото-різаної рани передньої черевної стінки, яка проникає в черевну порожнину з ушкодженням черевного відділу аорти та черевної вени та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, помер.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, призначити повторне розслідування даного кримінального правопорушення, а також визнати ряд, наданих стороною обвинувачення доказів, не допустимими з тих підстав, що вони були здобуті з порушеннями вимог кримінально-процесуального закону.

Аргументує тим, що слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_11 06.08.2020 був проведений за відсутності обвинуваченого, про його проведення він не попереджався та дозволу на проведення не надавав.

Вказує на наявність розбіжностей у показаннях, як свідків, так і його особистих, а саме щодо місця знаходження ножа, яким було заподіяне поранення потерпілому. За показаннями свідків, після нанесення поранення потерпілому, ніж знаходився на підлозі. Свідок ОСОБА_11 у своїх поясненнях зазначав про те, що, коли зайшов до приміщення кімнати ОСОБА_6 , де знаходився ОСОБА_12 , то вибив ніж з рук обвинуваченого. В той же час, під час вилучення знаряддя злочину, було вказано, що ніж був у чохлі зі слідами речовини бурого кольору.

Просить прийняти до уваги, що на момент вчинення злочину усі присутні у його будинку особи перебували у стані алкогольного сп`яніння на кухні, а він перебував у себе в кімнаті та відпочивав, жодних свідків поруч не було.

Наявні протоколи допитів свідків у матеріалах справи, датовані 24 травня 2020 року, не доводять його причетності до злочину, оскільки пройшло більше доби після подій і свідки мали можливість між собою домовитися та обмовити його у злочині.

У головного свідка обвинувачення ОСОБА_11 під час досудового слідства не було відібрано зразків поту, крові, одягу тощо, не зважаючи на те, що він брав знаряддя злочину до рук в час, коли намагався обеззброїти ОСОБА_6 . При цьому, на його одязі кров потерпілого могла з`явитися в той час, коли він намагався допомогти ОСОБА_10 .

Під час судового розгляду було встановлено, що за відсутності судово-медичних даних неможливо встановити час настання смерті ОСОБА_10 , таким чином, суд вирішив призначити покарання без повної та остаточної судово-медичної експертизи.

Враховуючи його вік, стан здоров`я, сімейний та майновий стан, без врахування пом`якшуючих обставин, судом було призначено занадто сувору міру покарання для чоловіка, якому виповнилось 70 років.

Згідно висновків судово-психологічної експертизи, він ніколи не звертався за допомогою психологів та наркологів, що свідчить про те, що він не становить загрози для суспільства та рідних.

Крім того, просить прийняти до уваги, що судовий розгляд в суді першої інстанції відбувався суддею одноособово, в той час, як відповідно до вимог КПК України справи щодо особливо тяжких злочинів мають розглядатись колегію суддів, що свідчить про незаконність постановленого щодо нього вироку.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок щодо ОСОБА_6 змінити, пом`якшити призначене покарання його підзахисному шляхом зниження строку до 7 років позбавлення волі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не було враховано вік його підзахисного, якому виповнилось 70 років і призначена міра покарання у виді 10 років позбавлення волі є фактично довічним позбавленням волі.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою провину у вчиненому злочині, щиро розкаявся та вибачився за наслідки, що наступили від його дій.

Вважає, що з урахуванням даних щодо особи обвинуваченого, його віку та стану здоров`я, поведінки під час досудового та судового слідства, суд має всі підстави для призначення мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.

В запереченнях на апеляційні скарги сторони захисту потерпіла ОСОБА_8 просить залишити їх без задоволення, а вирок місцевого суду без змін.

Вважає, що судом обране покарання, на яке заслуговує ОСОБА_6 . Похилий вік засудженого не наділяв його правом на позбавлення життя її чоловіка, якому було лише 32 роки, сиротою залишилась восьмирічна дитина. Наголошує на тому, що похилий вік жодним чином не зменшує суспільної небезпеки особи, яка вчинила особливо тяжкий злочин.

Не погоджується з твердженням захисника про щире каяття обвинуваченого, оскільки у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує на те, що вбивство було вчинено свідком ОСОБА_11 , тож про яке визнання вини може йти мова, коли він свою вину намагається перекласти на інших та взагалі уникнути покарання.

Прокурор у своїх запереченнях на апеляційній скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника також просить залишити їх без задоволення, а вирок суду без змін, як законний та обґрунтований, який ухвалений на підставі повно та всебічно досліджених доказах, що були зібрані у порядку кримінально-процесуального законодавства без жодних порушень. Зазначає про те, що під час судового розгляду суд діяв в межах своїх повноважень та не допустив порушень кримінально-процесуального закону, як на це вказує обвинувачений. При призначенні покарання судом були враховані всі обставини та дані про особу винного, про які вказує сторона захисту, а нових даних ними не наведено.

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які узгодили свої позиції та просили про пом`якшення призначеного покарання, від розгляду апеляційної скарги в частині недопустимості доказів та не доведення обвинувачення обвинувачений відмовився, потерпілу та прокурора, які заперечували проти доводів сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 КПК України в редакції Закону № 817-ІХ від 21 липня 2020 року, яка була чинною на момент судового розгляду в суді першої інстанції, кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

Під час підготовчого судового засідання 20 серпня 2020 року, головуючим суддею ОСОБА_1 було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_6 право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження колегіально у складі трьох професійних суддів, на що він заявляти клопотання не став та погодився на судовий розгляд одноособово суддею, що підтверджується журналом судового засідання, аудіо записом та змістом ухвали суду, постановленої під час підготовчого судового засідання ( том.1 а. с. 22-23 та 24- 27).

Отже, доводи обвинуваченого, що справа розглянута суддею одноособово з істотним порушенням вимог кримінально - процесуального закону, не відповідають фактичним обставинам справи та змісту закону, який регулює питання визначення складу суду.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 23 травня 2020 року, близько 22 години 40 хвилин, у будинку по АДРЕСА_1 , перебувала відома кількість осіб, які усі були знайомими між собою.

На те, що смертельне ножове поранення потерпілому ОСОБА_10 , завдав саме обвинувачений ОСОБА_6 , окрім потерпілої дружини убитого ОСОБА_8 , вказують свідки: ОСОБА_13 дочка обвинуваченого, ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також ОСОБА_16 зять обвинуваченого.

Під час допиту в суді першої інстанції усі свідки надали показання, що ОСОБА_6 випив зайвого, кричав, потім пішов до своєї кімнати відпочивати, проте продовжував кричати, чим заважав вкладати дитину спати. Оскільки ОСОБА_10 завжди міг заспокоїти обвинуваченого, то пішов до його кімнати, звідки свідки почули крик потерпілого та побачили як той вийшов з кімнати з проханням викликали швидку медичну допомогу.

Першим до кімнати після потерпілого зайшов свідок ОСОБА_11 , який побачивши ніж в руках ОСОБА_6 , вибив його, після чого намагався надати допомогу потерпілому.

Показання свідка ОСОБА_11 не містять суперечностей щодо місця розташування потерпілого та обвинуваченого, оскільки з протоколу огляду місця події від 23 травня 2020 року убачається, що двері до кімнати ОСОБА_6 розміщені у куті суміжної кімнати. Тому показання свідка про те, що чоловіки стояли у кутку кімнати та біля входу до кімнати відповідають фактичній обстановці на місці події. Крім того, всі свідки зазначали, що коли підбігли, то ОСОБА_10 від нанесеного удару фактично випав у дверний отвір.

Сам обвинувачений у судовому засіданні в суді першої інстанції не заперечував того, що це він завдав ножове поранення ОСОБА_10 , але нічого не пам`ятає через те, що був сильно п`яний і прийшов до тями тільки в поліцейській машині.

Доводи обвинуваченого про те, що свідки надавали суперечливі показання з приводу того, де саме був виявлений ніж, який визнаний знаряддям злочину, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_11 , який вказав на те, що вибив ніж з рук ОСОБА_6 та відкинув його. Під час огляду місця події ніж був виявлений та вилучений біля шафи у кімнаті ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_13 підтвердила, що ніж, яким був убитий потерпілий, був подарований ОСОБА_6 та зберігався в його кімнаті.

Слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_11 від 06 серпня 2020 року був проведений у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, у присутності понятих, слідчого, спеціаліста та за згоди на проведення даної слідчої дії у приміщенні будинку АДРЕСА_1 особи, яка проживає у даному приміщенні ОСОБА_13 дочки обвинуваченого.

Чинний кримінально-процесуальний закон не вимагає обов`язкової участі обвинуваченого у проведенні даної слідчої дії зі свідком, а також не вимагає надання обвинуваченим дозволу на те, щоб така слідча дія була проведена, оскільки у будинку проживали інші члени сім`ї, які надали дозвіл на перебування у будинку.

Суд не приймає до уваги показань учасників судового розгляду, які були ними надані під час досудового слідства та може обґрунтовувати вирок виключно тими показаннями, які сприймав особисто під час судового розгляду, привівши свідків до присяги та попередивши про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та за відмову від дачі показань.

Судово-медичні данні вказують на те, що смерть ОСОБА_10 , 1987 року народження, настала від гострої крововтрати, яка виникла від проникаючої рани передньої поверхні черевної стінки живота з ушкодженням черевного відділу аорти, черевної вени.

Аргументи обвинуваченого, що у висновках судово-медичної експертизи не визначений точний час настання смерті, не спростовують висновків суду про винуватість у навмисному вбивстві.

У висновку судово-медичної експертизи зазначено, що смерть ОСОБА_10 могла настати за 24-48 годин до часу проведення експертизи, яка була розпочата об 11 год. 25.05.2020 ( том 1 а. с. 154-160).

Потерпілого ОСОБА_10 , коли привезли до лікарні, він уже помер, а тому в матеріалах справи наявний лише протокол огляду трупа від 24.05.2020, огляд якого проводився у морзі Козелецької ЦРЛ з 11 год. 12 хв. до 12 год. 07 хв. ( том1 а. с.144-148).

Таким чином, висновок суду, що смерть потерпілого ОСОБА_10 настала від ножового поранення, яке спричинило гостру крововтрату 23 травня 2020 року відповідає висновку судово-медичної експертизи, показанням свідків, а також даним свідоцтва про смерть ОСОБА_10 , який помер у віці 32 років.

Під час амбулаторної судово-психіатричної експертизи у обвинуваченого ОСОБА_6 не виявлено ознак психічного захворювання, він як на час інкримінованого йому злочину, так і на день проведення експертизи, був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

24 травня 2020 року ОСОБА_6 був оглянутий лікарем з метою з`ясування можливості етапування та утримання в умовах ІТТ та ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор». Під час огляду лікарем було виявлено підшкірну гематому в області правої орбіти. Про обставини виникнення гематоми обвинувачений не міг пояснити та не на кого не скаржився, що був побитий.

Наполягаючи на призначенні меншого строку покарання, сторона захисту залишає поза увагою відсутність щирого каяття та жалю з приводу вчиненого з боку ОСОБА_6 .

Похилий вік обвинуваченого, його відсутність на обліку у лікарів нарколога та психіатра, не є тими обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Загиблим є молодий чоловік, який так само як обвинувачений мав виключне та невід`ємне прав на життя, якого протиправно позбавлений. Потерпіла ОСОБА_8 , яка залишилася вдовою з малолітньою дитиною, не вибачила обвинуваченого та наполягає на призначенні саме такого покарання, як визначив суд першої інстанції у виді десяти років позбавлення волі.

Злочин ОСОБА_6 був вчинений у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до ст. 67 КК України є обставиною, що обтяжує покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2020 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, у той самий строк, з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_17 ОСОБА_18