Ухвала
03 грудня 2020 року

м. Київ
справа № 0810/5476/2012
провадження № 51-370зр18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про роз`яснення ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня та 07 вересня 2017 року,
встановив:
Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року, ОСОБА_4 засуджено за пунктами 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК. Відповідно до ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК його звільнено від покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 358, частинами 2, 3 ст. 358 КК у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до відповідальності. На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.
Цим же вироком, з урахуванням змін внесених рішеннями Апеляційного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року, засуджено ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2017 року розгляд справи щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 перенесено на 07 вересня 2017 року, оскільки засудженим ОСОБА_4 було направлено до суду касаційної інстанції доповнення до касаційної скарги. Цією ж ухвалою зобов`язано Запорізький районний суд Запорізької області здійснити перевірку дотримання таємниці нарадчої кімнати у період часу з 12 березня до 16 квітня 2015 року.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2017 року вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року та вирок і ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишено без зміни.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся із заявою про роз`яснення ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня та 07 вересня 2017 року, оскільки вони для нього є незрозумілими. Свою позицію обґрунтовує тим, що Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ 15 червня 2017 року, ухвалюючи рішення про проведення перевірки дотримання таємниці нарадчої кімнати Запорізьким районним судом Запорізької області, не послався на закон, який дозволяє здійснювати таку перевірку тим же судом. Також ОСОБА_4 зазначає, що не розуміє чому до нього не застосували положення ч. 5 ст. 72 КК, та чому суд послався на очну ставку від 13 грудня 2008 року спочатку як на доказ винуватості, а в подальшому виключив посилання на нього.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд. Вимогами ч. 4 ст. 441 КПК передбачено, що судові рішення суду касаційної інстанції роз`яснюються учасникам судового провадження в порядку, передбаченому ст. 380 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК, якщо судове рішення є незрозумілим, суд який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
Роз`яснюючи постанову чи ухвалу, суд не вправі змінювати їх зміст, тобто не має права змінювати зміст відомостей, викладених у судовому рішенні.
Із тексту ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 15 червня та 07 вересня 2017 року вбачається, що вони складені з додержанням вимог, передбачених статтями 377, 379, 4002 КПК 1960 року, оскільки кримінальна справа розглядалася саме за цим Кодексом.
Крім того, судові рішення викладені чіткими, зрозумілими висновками і не містять у собі труднощів для розуміння їх точного змісту.
Твердження засудженого про незастосування до нього положень ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року) можуть бути предметом розгляду місцевого суду в порядку, передбаченому статтями 537, 539 КПК.
З огляду на викладене, підстави для задоволення заяви про роз`яснення рішення суду в порядку ст. 380 КПК відсутні.
Керуючись статтями 380, 441 КПК, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у задоволенні заяви про роз`яснення ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня та 07 вересня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8 єва