Справа №370/485/20 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2898/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
24 вересня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 18 червня 2020 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Наливайківка Макарівського району Київської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту строком на 3 місяці.
Застосовано до ОСОБА_7 обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України у виді заборони перебувати у місці спільного проживання (за адресою: АДРЕСА_1 ) з особою, яка постраждала від домашнього насильства строком на 3 місяці, -
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду І-ї інстанції, ОСОБА_7 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України V, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно вчинив систематичне психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_8 , що призвело до певної проблематизацїї її життя і наповнення його стресогенними факторами у життєво значущих сферах життєдіяльності та душевними переживаннями у вигляді тривоги, страхів, емоційного напруження.
Так ОСОБА_7 , з 01.02.2018 року перебуває на обліку в Макарівському ВП Ірпінського ВП ГУГШ в Київській області як сімейний насильник.
Близько 00 год. 01.02.2018 року ОСОБА_7 , знаходячись по місцю свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою приниження гідності ОСОБА_8 , з мотивів неповаги до неї, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_8 , дії психологічного насильства, що виразилося у безпричинних, не маючи на те підґрунтя словесних образах та висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, та погрозах фізичної розправи, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 ,. та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Макарівського районного суду Київської області від 01.02.2019 у справі №370/312/18 ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вищевказаним фактом та на останнього накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.
Крім того, 05.01.2019 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_7 , знаходячись по місцю свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою приниження гідності ОСОБА_8 , з мотивів неповаги до неї, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_8 , дії психологічного насильства, що виразилося у безпричинних, не маючи на те підґрунтя словесних образах та висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, та погрозах фізичної розправи, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 , та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Макарівського районного суду Київської області від 09.01.2019 року у справі №370/51/19 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вищевказаним фактом та на останнього накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.
Крім того, 04.03.2019 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_7 , знаходячись по місцю свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою приниження гідності ОСОБА_8 , з мотивів неповаги до неї, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_8 , дії психологічного насильства, що виразилося у безпричинних, не маючи на те підґрунтя словесних образах та висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, та погрозах фізичної розправи, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 , та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, 05.02.2020 року близько 22 години ОСОБА_7 , знаходячись по місцю свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою приниження гідності ОСОБА_8 , з мотивів неповаги до неї, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_8 , дії психологічного насильства, що виразилося у безпричинних, не маючи на те підґрунтя словесних образах та висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, та погрозах фізичної розправи, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 , та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та призначити йому покарання у виді громадських робіт.
Зазначає, що не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність його вини у вчиненому та правильність правової кваліфікації його діяння.
Вважає, що призначене судом покарання за своїм видом та розміром не відповідає особі засудженого, є несправедливим внаслідок суворості.
Вказує, що при призначенні покарання, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 65 КК України, не дослідив та не врахував в повній мірі тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини його вчинення, а також характеризуючі дані про його особу, зокрема, вік та стан здоров`я, а також обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини та щире каяття.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який вважав апеляційну скаргу необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним і обгрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ст. 126-1 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року передбачено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно з положеннями ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував суспільну небезпечність вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу, обвинуваченого,який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, за останніх 5 років не звертався за допомогою до нарколога чи психіатра.
Обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, що зазначена в обвинувальному акті як щире каяття у вчиненому, суд першої інстанції не встановив в ході судового розгляду.
Обставиною, що у відповідності до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому суд визнав вчинення злочину стосовно особи похилого віку.
Із огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України у вигляді арешту, оскільки саме таке покарання сприятиме виправленню та перевихованню обвинуваченого та зможе запобігти вчиненню ним нових злочинів.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки даним про його особу, зокрема не враховано його вік та стан здоров`я не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і співзначне скоєному.
Відтак, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення йому занадто суворого покарання повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до переконання, що підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого необхідно відмовити, а вирок суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, авирок Макарівського районного суду Київської області від 18 червня 2020 року щодо ОСОБА_7 за ст. 126-1 КК України без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: