Справа № 158/1086/20 Провадження №11-кп/802/531/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
представника Цуманської ВК №84 ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Даною ухвалою відмовлено в задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та застосувати до нього зміну невідбутої частину покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, виклав основні доводи апеляційної скарги, ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, прокурора та представника Цуманської ВК №84, які не заперечували проти задоволення клопотання засудженого, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно із ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч.1 ст.82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Частиною 3 ст.82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі (ч.1 ст.82 КК України); 2) він став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України); 3) він фактично відбув встановлену ч.4 ст.82 КК України частину призначеного судом покарання.
Становлення особи на шлях виправлення розцінюється як прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може бути ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання. При цьому, висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.
Згідно роз`яснень, що містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», встановлено, що судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб , суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльності організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Приписами статті 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, а ресоціалізація - це свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.
Відповідно до ст.8 КВК України засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідністю інших осіб, виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань.
Саме під час відбування покарання, структура та форми якого наведені у зазначених нормах КВК України, засуджений і набуває права, у тому числі і на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, яке може бути застосоване лише якщо засуджений під час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
На думку судової колегії даних вимог закону та рекомендацій, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України, суд першої інстанції при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням не дотримався.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 05.09.2017 року за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Тобто засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину та відбув 1/2 частини строку покарання, а тому у нього виникло право на заміну йому покарання у виді позбавлення волі.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19.10.2017 року.
Під час перебування у Луцькому слідчому ізоляторі до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією не заохочувався.
Під час перебування в ДУ «Цуманська ВК №84» засуджений ОСОБА_7 тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення зняті та погашені, працевлаштований на виробництві установи по цивільно-правовому договору, адміністрацією установи тричі заохочувався. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи під контролем.
Оскільки підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є та обставина, що засуджений виправився, став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбування більш м`якого виду покарання, а наведені обставини свідчать, що процес виправлення засудженого ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним, і подальше його виправлення можливе в умовах відбування більш м`якого виду основного покарання.
Відповідно до ст.51 КК України обмеження волі є більш м`яким видом покарання порівняно з позбавленням волі.
На думку колегії суддів, така заміна призначеного покарання на обмеження волі буде сприяти досягненню мети кримінального покарання, зазначеній у ч.2 ст.50 КК України, а саме, виправленню засудженого, а також, запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Згідно п.2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.
Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає їх такими, що суперечать фактичним обставинам справи. Крім формальних підстав для застосування ст.82 КК України під час апеляційного розгляду встановлено, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення та йому необхідно замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги засудженого та скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням у відповідності до вимог ч.3 ст.407 КПК України ухвали суду апеляційної інстанції про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.
Керуючись ст.82 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 червня 2020, якою відмовлено в задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі - задовольнити.
Замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки 1 (один) місяць 1 (один) день на більш м`який вид покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць 1 (один) день.

Головуючий:

Судді: