Кримінальне провадження № 629/4709/20
Номер провадження 1-кп/629/514/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2020 року м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , за участю прокурора- ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника обвинуваченого - ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000922 від 15.08.2020 року за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, з неповною середньою освітою, учня 3 курсу Лозівського центру професійної освіти Харківської області, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.06.2020 за ст.ст. 185 ч. 2, 186 ч. 1, 70, 75,104 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

в с т а н о в и в:
14.08.2020 року близько 00:20 год. неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості поблизу будинку № 36 на мікрорайоні № 4 в м. Лозова Харківської області, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_8 , яка несла в руці належний їй мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy J3» та світила його ліхтарем. В цей час у неповнолітнього ОСОБА_4 раптово виник умисел відкрито викрасти у ОСОБА_8 цей мобільний телефон. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливого мотиву та з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, виражений у викраденні чужого майна, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілій та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 наздогнав ОСОБА_8 та вирвав з карману вдягненої на ній жилетки мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy J3», в корпусі золотистого кольору, який має ІМЕІ № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , без механічних пошкоджень, в робочому стані, з двома сім-картками операторів мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» та ПрАТ «Київстар», вартістю 997 гривень 50 копійок, який належить потерпілій. Утримуючи при собі вищевказаний мобільний телефон, неповнолітній ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 997 гривень 50 копійок.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутність. В заяві зазначила, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, та просила призначити останньому покарання на розсуд суду.

Законний представник обвинуваченого- ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона відшкодувала потерпілій вартість мобільного телефону, на підтвердження чого надала розписку ОСОБА_8 про отримання компенсації за телефон «Samsung» із зазначенням, що остання претензій до ОСОБА_4 не має.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, підтвердивши факт вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснивши час, спосіб та обставини, за яких він вчинив кримінальне правопорушення, підтвердивши характер та механізм своїх дій, щиро розкаявся, просив суворо не карати та застосувати положення ст.ст. 69, 69-1 КК України.

Крім повного визнання винуватості, вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, зокрема:

-протоколом огляду місця події від 14.08.2020 року з додатком- фототаблицями;

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 07.09.2020 року з додатками до протоколу;

-висновком судово-психіатричного експерта №460 від 06.10.2020 року за результатами проведення судово-психіатричної експертизи, з якого вбачається, що ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі соціалізованого розладу поведінки. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_4 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;

-висновком судової товарознавчої експертизи № 6/2128СЕ-20 від 22.09.2020 року з відповідними фототаблицями до нього.

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінив докази з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а також з точки зору їх узгодженості та взаємозв`язку, які в своїй сукупності є достатніми, щоб дійти обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та доведеності вини у його вчиненні.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 186 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Також у відповідності до ч.1 ст. 103 КК України, при призначенні покарання судом враховано умови життя неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Згідно досудової доповіді органу з питань пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Орган пробації вважав, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе, та з метою виправлення і запобігання вчиненню повторного правопорушення в майбутньому вважав доцільним застосувати до обвинуваченого соціально-виховні заходи, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень з покладенням обов`язків, передбачених п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який має статус дитини-сироти, виховується в родині опікуна, навчається в Лозівському центрі професійної освіти Харківської області, за місцем навчання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: змішаний розлад поведінки та емоцій на органічному тлі з 2013 року, раніше судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, інкримінований йому злочин вчинив у період іспитового строку, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, та, з урахуванням думки потерпілої і досудової доповіді органу пробації, приходить до висновку, що покарання останньому слід призначити у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, з мінімальною межею, встановленою для даного виду покарання в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України. Остаточне покарання слід призначити за правилами ст.71 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.

Згідно ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.10.2020 р. підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.11.2020 р. обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Цивільний позов не заявлено. Речові докази відсутні.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, судові витрати покласти на законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4(чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.06.2020 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його фактичного затримання за ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.10.2020 року про застосування запобіжного заходу, тобто з 07.10.2020 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою- залишити без змін до набранням вироку законної сили.

Стягнути з законного представника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.п.н. , судові витрати на користь держави(Код доходів 24060300, отримувач платежу: УК Слобідсь/мХарСлобідськи/24060300, п/рахунок UA0020005,Код класифікації доходів бюджету 24060300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37999680, банк: Казначейство України(ЕАП) за проведення судової товарознавчої експертизи №6/2128СЕ-20 від 22.09.2020 року у розмірі 490,35 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, законному представнику та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1