ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,апелянтів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 апеляційні скарги ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 та директора ТОВ «Брухтпостач» ОСОБА_9 в інтересах ТОВ «Брухтпостач», захисника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах останнього на ухвалу слідчого судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 вересня 2020 року у кримінальному провадженні №0000072,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого інспектора СД Садгірського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_10 , яке погоджено з прокурором ОСОБА_11 та накладено арешт на майно:контейнер для збору металобрухту ємністю 40 м. куб. сірого кольору, який на момент огляду місця події завантажений металобрухтом; металобрухт кольорових та чорних металів, який знаходиться на вказаній ділянці; механічні ваги, які знаходяться на вказаній ділянці, контейнер сірого кольору, в якому зберігається металобрухт, які було виявлено під час огляду місця події за адресою: м. Чернівці, вул. Заводська, 34, шляхом обмеження розпоряджатись та користуватись вказаним майном.

На вказану ухвалу ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_6 та директор ТОВ «Брухтпостач» ОСОБА_9 в інтересах ТОВ «Брухтпостач», захисник ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах останнього подали апеляційні скарги, які містять фактично аналогічні за змістом обгрунтування, із проханням скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову , якою в задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Провадження №11-сс/822/221/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_12
Категорія: ст.170 КПК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Апелянти вказують на те, що слідчий суддя повинен був врахувати існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності, однак даних вимог не дотримався.

Зазначають, що з долучених до клопотання про арешт майна матеріалів кримінального провадження не вбачається наявність в діях посадових осіб Товариства, а також ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ознак злочину, передбаченого ст. 213 ч.1 КК України та відсутні відомості про набуття ними майна, яке підлягає арешту, злочинним шляхом.

Вказують,що слідчому судді були надані документи,що контейнер 40 м куб. переданий товариством«Брухтпостач`у користування на умовах суборенди ОСОБА_8 та побутовий металобрухт вагою 4,5 т придбаний у останнього за договором купівлі продажу,є власністю товариства.Також був наданий витяг з ЄДР,з якого вбачається перелік видів господарської діяльності цього товариства.

Вважають,що клопотання про арешт майна подане до суду не уповноваженою на те особою, оскільки відповідно до ст. 64-2 ч.2 КПК України з таким клопотанням може звертатись лише прокуроре була.

Твердять, що огляд майна здійснений на земельній ділянці,що належить ОСОБА_13 по АДРЕСА_1 ,однак ухвали слідчого судді про надання дозволу на проникнення та обшук території земельної ділянки отримано не було. Вважають,що за таких обставин клопотання про арешт тимчасово вилученого майна ґрунтується на недопустимих доказах.

Вказують,що вилучене майно не є речовим доказом, оскільки у матеріалах відсутня відповідна постанова. Також в ухвалі не зазначено кількість побутового металобрухту, що перебуває на території земельної ділянки по АДРЕСА_1 та не вказано, якою кількістю металобрухту заборонено користуватись та розпоряджатись.

Твердять,що 02.09.2020 року ОСОБА_8 на прохання ОСОБА_7 уклав цивільно правову угоду та придбав у невідомої особи в інтересах ОСОБА_7 та за його кошти у розмірі 750 грн. арматуру.

Виходячи із цього, зазначають,що відсутня обгрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення,передбаченого ст.213 ч.1 КК України,оскільки діяльність ОСОБА_7 у контексті положень ст.ст.3,42 ГК України,ст.1 Закону України`Про підприємництво» ,ст.1 Закону України`Про металобрухт`не може бути оцінена як підприємницька.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та ТОВ «Брухтпостач», а також ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги, доводи прокурора про відсутність підстав для скасування судового рішення, дослідивши надані матеріали провадження та перевіривши доводи апелянта, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді чи суду права на відчуження,розпорядження та/або користування майном,щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та з цих підстав накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати ,що воно відповідає критеріям ,зазначеним у ст.98 КПК України ( а саме, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення)

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування,пошкодження,знищення,відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна, відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна.

Диспозицією ст. 213 ч.1 КК України передбачена кримінальну відповідальність за здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами, здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів посадовими особами суб`єктів господарської діяльності, відомості про яких не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, надання приміщень та споруд для розташування незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту, організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту.

Відповідно до ст.1 Закону України`Про металобрухт» операції з металобрухтом-це заготівля,переробка,металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів

Заготівля металобрухту цим Законом визначена як діяльність,пов`язана із збирання,зберіганням та реалізацією металобрухту юридичними особами або фізичними особами-суб`єктами господарювання,які здійснюють операції з металобрухтом

Згідно ст.4 зазначеного вище Закону,операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами,а також їх приймальними пунктами.

З матеріалів провадження вбачається, 02.09.2020 року внесені відомості до ЄРДР №0000072 за ч.1 ст. 213 КК України про те,що 02.09.2020р. працівниками Садгірського ВП у ході профілактичного відпрацювання території обслуговування було виявлено організацію незаконного пункту прийому металобрухту за адресою: АДРЕСА_1 та факт здійснення прийому металобрухту чорних та кольорових металів ОСОБА_7 без відповідних дозвільних документів. ЄО від 02.09.2020р. (а.п.4).

Факт виявлення такого пункту вбачається із рапорту працівника поліції (а.с.5)

Як свідчить протокол огляду місця події від 02.09.2020р,під час огляду території за адресою: АДРЕСА_1 із наявним рекламним банером «Вторчермет брухт» виявлений металобрухт різного походження. В ході проведення огляду місця події ОСОБА_7 , який там знаходився,повідомив, що орендує земельну ділянку, на якій зберігає два металеві контейнери та побутовий метал. Також надав дозвіл на огляд земельної ділянки(а.с.6) Крім цього,повідомив, що 02.09.2020р. до нього під`їхав автомобіль, в якому знаходилися особи чоловічої статі, в яких він придбав арматуру в кількості 193 штуки, загальною вагою 170 кг., за які заплатив кошти в сумі 750 грн.

Огляд місця події проведений у присутності понятих,протокол підписаний ними,а також ОСОБА_7 без застережень.Факт виявлення на території значної кількості малобрухту вбачається із фототаблиць (а.с.7-11)

Натомість,у апеляційних скаргах вказується,що 02.09.2020 року металобрухт-арматура у кількості 193 шт вагою 170 кг була придбана за 750 грн. ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на прохання останнього.

З`ясування цих обставин може бути здійснене лише під час досудового розслідування.

За змістом закону,огляд місця події не потребує дозволу слідчого судді,а тому доводи захисника в цій частині необгрунтовані. Оцінку доказів з точки зору їх допустимості суд під час розгляду клопотання про арешт майна не здійснює.

Із наданих слідчому судді матеріалів вбачається,що ОСОБА_8 19.08.2020 року як фізична особа уклав договір суборенди контейнеру для металобрухту ємністю 40 м.куб із товариством з обмеженою відповідальністю`Брухтпостач»(а.с.25-26).

Доказів того,що станом на 02.09.2020 року у контейнері ємністю 40 м.куб знаходився саме придбаний товариством`Брухтпостач`у ОСОБА_8 19.08.2020 року згідно договору купівлі- продажу металобрухт,поставка якого покупцю уже була здійснена 01.09.2020 року(акт приймання на а.с.30),на що посилаються апелянти, суду не було надано.

Також як фізичною особою, ОСОБА_8 укладений договір оренди від 02 січня 2020р. із ОСОБА_13 про користування ОСОБА_8 вагончиком 3х2,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та вагою трьохтонною механічною для зберігання та відвантаження металобрухту(п.1.2).(а.с.32-33)

Окрім того, ОСОБА_8 як фізичною особою укладений договір оренди від 01.07.2020р.,за яким ОСОБА_14 передав у користування ОСОБА_8 вагончик 6х2,4 кв.м вагу 15-тонну механічну для заготівлі,переробки та відвантаження металобрухту чорних та кольорових металів за адресою АДРЕСА_1 (а.с.34-35) .

У апеляційній скарзі ОСОБА_8 вказав,що 02.09.2020 року він купив(тобто здійснив прийом) металобрухту арматури у кількості 193 шт.- у іншої особи.

Викладене у сукупності може свідчити про те,що були вчинені кримінально карані дії-порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом,зокрема,здійснення прийому брухту чорних і кольорових металів фізичними особами, надання приміщень та споруд для розташування незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту, організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту-відповідальність за які встановлена ч.1 ст.213 КК України.

Зазначені вище обставини давали слідчому судді достатні на даний час підстави для розумних підозр,що вказане вище майно може бути використане як доказ факту чи обставин,що встановлюються під час кримінального провадження та відповідає критеріям,встановленим ст.98 КПК України,а тому із метою забезпечення його збереження та унеможливлення приховування чи відчуження наклав та таке майно арешт.

Підстав вважати,що накладення арешту призведе до надмірного обмеження прав та законних інтересів,або інших наслідків,які суттєво позначаються на інтересах інших осіб,немає.
Оцінка дій особи у розрізі положень ст.ст.3,42 Господарського Кодексу України,ст.1 Закону України`Про підприємництво», на що посилаються апелянти, на даному етапі провадження є передчасною,оскільки збирання доказів здійснюється під час досудового розслідування,яке лише розпочате.

Твердження апелянтів із посиланням на ч.2 ст.64-2 КПК України про те,що із клопотанням про арешт майна повинен був звертатись лише прокурор є неправильним,оскільки суперечить змісту ч.1 ст.171 КПК України,яка є спеціальною нормою.

Отже,доводи,наведені у апеляційних скаргах,не дають підстав для скасування судового рішення,а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін,а подані апеляційні скарги- без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170,171,404,405,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 та директора ТОВ «Брухтпостач» ОСОБА_9 в інтересах ТОВ «Брухтпостач», захисника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 вересня 2020 року без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2