Справа № 559/203/21
Номер провадження 1-кс/559/53/2021
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
02 лютого 2021 року місто Дубно Рівненська область
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно клопотання старшого слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000021 від 31 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно, Рівненської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше судимого, - запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В:
Клопотання обґрунтовується наступними доводами. ОСОБА_7 , 31.01.2021, близько 15 години 30 хвилин, перебуваючи по вулиці Забрама в м. Дубно Рівненської області, з метою відкритого викрадення майна у громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в той час рухався по вулиці Забрама в м. Дубно, Рівненської області, вступив у попередню змову із ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , 31.01.2021, близько 15 години 30 хвилин, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на особисте збагачення за рахунок чужого майна діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , з-заду підбігли до ОСОБА_8 , який рухався по вулиці Забрама в м. Дубно, Рівненської області, де ОСОБА_9 , збив ОСОБА_8 з ніг, в результаті чого останній впав на землю. Після чого продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 почав утримувати ОСОБА_8 , щоб останній не чинив опору, а ОСОБА_9 в цей час забрав з правої кишені куртки паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_8 , в якому знаходились грошові кошти в сумі 1 321 гривня 00 копійок.

Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з викраденим майном покинули місце події, та побігли в напрямку вулиці Тараса Бульби в м. Дубно, Рівненської області, перевівши таким чином їх у своє протиправне володіння, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 , майнову шкоду на загальну суму 1 321 гривня 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою группою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , інкримінованого йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме:

1.протоколом огляду місця події від 31.01.2021, а саме ділянки вулиці Забрама в м. Дубно, Рівненської області, де безпосередньо було виявлено сліди вчинення даного кримінального правопорушення, а саме сліди боротьби;

2.протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , який повідомив, що коли йшов по вулиці Забрама в м. Дубно, Рівненської області то на останнього напало двоє невідомих йому осіб, які повалили ОСОБА_8 на землю та відкрито заволоділи його паспортом громадянина України та грошовими коштами в сумі 1 321 гривня. Після чого невідомі особи втекли з місця вчинення злочину;

3.протоколом допиту свідка ОСОБА_10 який повідомив, що ішов по вулиці Забрама в м. Дубно, Рівненської області та побачив як двоє невідомих осіб обшукували особу похилого віку який в той час лежав на землі та кликав на допомогу. Після чого, дві невідомі особи почали бігти від особи похилого віку. В подальшому свідок, наздогнав двох невідомих осіб в одного з яких були грошові кошти в іншого паспорт громадянина України;

4.протоколом допиту свідка ОСОБА_11 яка повідомила, що ішла по вулиці Забрама в м. Дубно, Рівненської області та побачила як двоє невідомих осіб б`ють особу похилого віку який в той час лежав на землі та кликав на допомогу. Після чого, дві невідомі особи почали бігти від особи похилого віку. В подальшому свідок ОСОБА_10 , наздогнав двох невідомих осіб в одного з яких були грошові кошти в іншого паспорт громадянина України;

5.протоколом допиту свідка ОСОБА_12 який повідомив, що ішов по вулиці Забрама в м. Дубно, Рівненської області та побачив як невідома особа яка була меншого зросту, збила особу похилого віку та почала його обшукувати. Після чого, підбіг ще один невідомий чоловік високого зросту, та обоє невідомих осіб відійшли від особи похилого віку при цьому дана особа похилого віку кричала, «рятуйте, гроші вкрали…»;

6.Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками, в ході проведення якого, ОСОБА_12 впізнав двох невідомих осіб яких бачив по вулиці Забрама, а саме даними особами були ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ;

7.протоколом допиту свідка ОСОБА_13 який повідомив, що рухався на автомобілі по вулиці Забрама в м. Дубно, Рівненської області та побачив як двоє невідомих осіб сиділи над особою похилого віку, після чого дві особи почали бігти, а особа похилого віку кричала, «що його пограбували…». Після чого, свідок почав наздоганяти двох невідомих осіб, один з яких викинув паспорт громадянина України, а інший в руках тримав грошові кошти.

8.протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 , який повідомив, що ОСОБА_9 сидів на особі похилого віку та після чого забрав у останнього грошові кошти. Після чого ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 пішли в напрямку вулиці Тараса Бульби в м. Дубно, де були затримані людьми;

9.протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 , який повідомив, що ішов по вулиці Забрама в м. Дубно, Рівненської області, послизнувся і збив особу похилого віку. Після чого відразу підбіг ОСОБА_7 , та забрав у даної особи гаманець в якому були грошові кошти. В подальшому ОСОБА_9 разом з ОСОБА_7 пішли в напрямку вулиці Тараса Бульби в м. Дубно, де були затримані людьми.

31.01.2021, о 16 годині 50 хвилин, в порядку ст.208 КПК України, було затримано ОСОБА_7 , та в подальшому 01.02.2021, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Санкція ч.2 ст.186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 може бути застосований.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1. Вчинити інше кримінальне правопорушення (передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що ОСОБА_7 , був неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, відбував реальну міру покарання у місцях позбавлення волі. Останній раз був засуджений 27.12.2013, Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України, до покарання у виді 13 років позбавлення волі. 07.04.2020, був звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю призначеного покарання. Проте перебуваючи на волі, ОСОБА_7 для себе належних висновків не зробив, та знову вчинив умисний корисливий тяжкий злочин, що може свідчити про те, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, ОСОБА_7 , може вчинити інше кримінальне правопорушення.

2. Незаконно впливати на потерпілого та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні (передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що потерпілим у кримінальному провадженні являється особа похилого віку, яка проживає сама, а тому у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, ОСОБА_7 може впливати шляхом погроз чи залякування на потерпілого, з метою змусити останнього змінити покази у ході допиту останнього судом при розгляді справи по суті. Крім того, ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може спілкуватися із іншим підозрюваним по даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 , тим самим розробляти інші версії з метою зміни показів та уникнення кримінальної відповідальності.

3. Переховуватись від органів досудового розслідування та суду (передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України) підтверджується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, строком від чотирьох до шести років. Крім того, ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за особливо тяжкі злочини, до реальної міри покарання, однак відбування реальної міри покарання не вплинуло на подальшу поведінку ОСОБА_7 та не змусило в подальшому дотримуватись вимог закону. Тому, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та ухилення від відбування призначеного судом покарання є всі підставі вважати, що ОСОБА_7 зможе переховуватись від органів досудового розслідування.

Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконного впливу на потерпілого, іншого підозрюваного, вчинення іншого кримінального правопорушення, на думку слідчого, необхідно застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З врахуванням всіх встановлених у кримінальному провадженні обставин, є всі підстави стверджувати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашній арешт, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, а також належним чином гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, обставин вчинення злочину та особи підозрюваного.

Беручи до уваги те, що встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, іншого підозрюваного, вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також докази обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, на думку слідчого до ОСОБА_7 необхідно застосувати такий запобіжний захід як тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання із викладених у ньому обставин, просила його задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що вину у вчиненому не визнає, оскільки лише був свідком того, як ОСОБА_14 збив з ніг особу похилого віку, думав, що вони знайомі між собою, а до них підійшов, щоб вияснити, що сталося. В ході сутички, побачив, як у потерпілого випав гаманець, який підібрав ОСОБА_9 . В подальшому останній паспорт потерпілого вийняв та викинув, а кошти передав йому. Після того, як до них підійшло двоє осіб, з`ясувати, що вони роблять, він грошові кошти викинув. Відносно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Чому не повернули кошти потерпілому, пояснити не може..

Захисник підозрюваного заперечила проти задоволення клопотання, оскільки причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення не обґрунтована, так як він був лише свідком подій, наявність ризиків, які зазначені у клопотання не підтверджено. Просила застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби.

Вислухавши підозрюваного та його захисника, доводи прокурора, ознайомившись з матеріалами клопотання і кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Крім цього, положення ст.5 Конвенції передбачають, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Разом з тим, суд вважає за необхідне відзначити, що достатніх гарантій з цього приводу суду не надано та не здобуто таких гарантій в ході розгляду справи.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до змісту ч.3 ст.176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі - Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При розгляді клопотання встановлено, що слідчим відділенням Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000021 від 31січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Відповідно до протоколу затримання, 31.01.2021 о 16 год. 50 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 01.01.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Слідчий суддя переконався, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Досліджені додані до клопотання матеріали вказують на наявність вагомих фактів, які стали причиною виникнення підозри ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Не вдаючись в оцінку даних доказів, та інших, зібраних на досудовому слідстві, слідчий суддя в той же час враховує об`єктивний характер встановлених фактів і приходить до висновку, що підозра підтверджується доказами, які є достатніми на даному етапі досудового розслідування, яке було розпочато 31.01.2021.

При розгляді клопотання про взяття під варту слідчий суддя не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати і вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті.

Серед ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України та які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є:

1. Вчинити інше кримінальне правопорушення (передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що ОСОБА_7 , був неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, відбував реальну міру покарання у місцях позбавлення волі. Останній раз був засуджений 27.12.2013, Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України, до покарання у виді 13 років позбавлення волі. 07.04.2020, був звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю призначеного покарання. Проте перебуваючи на волі, ОСОБА_7 для себе належних висновків не зробив, та знову вчинив умисний корисливий тяжкий злочин, що може свідчити про те, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, ОСОБА_7 , може вчинити інше кримінальне правопорушення.

2. Незаконно впливати на потерпілого та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні (передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що потерпілим у кримінальному провадженні являється особа похилого віку, яка проживає сама, а тому у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, ОСОБА_7 може впливати шляхом погроз чи залякування на потерпілого, з метою змусити останнього змінити покази у ході допиту останнього судом при розгляді справи по суті. Крім того, ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може спілкуватися із іншим підозрюваним по даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 , тим самим розробляти інші версії з метою зміни показів та уникнення кримінальної відповідальності.

3. Переховуватись від органів досудового розслідування та суду (передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України) підтверджується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, строком від чотирьох до шести років. Крім того, ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за особливо тяжкі злочини, до реальної міри покарання, однак відбування реальної міри покарання не вплинуло на подальшу поведінку ОСОБА_7 та не змусило в подальшому дотримуватись вимог закону. Тому, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та ухилення від відбування призначеного судом покарання є всі підставі вважати, що ОСОБА_7 зможе переховуватись від органів досудового розслідування.

Окрім того, відповідно до ст. 178 КПК України судом оцінені в сукупності та враховуються наступні обставини. ОСОБА_7 , який будучи раніше судимим, розуміючи наслідки вчинених ним протиправних діянь (можливе з позбавленням волі), все таки пішов на вчинення кримінального правопорушення. ОСОБА_7 офіційно ніде не працює, не має постійного джерела прибутку, що є однією із причин спонуканням його, для отримання грошових коштів та іншого майна, необхідного в побуті, до вчинення нових кримінальних правопорушень. Це підтверджує те, що ОСОБА_7 не зважаючи на надані йому можливості і заходи стати на шлях виправлення, належних висновків не зробив та продовжив вчиняти нові кримінальні правопорушення і це дає підстави вважати, що з метою попередження подальшого вчинення ним злочинів та завдання шкоди іншим громадянам, останній потребує ізоляції від суспільства.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Санкція ч.2 ст.186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 може бути застосований.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення. На думку суду, лише запобіжний захід - взяття під варту забезпечить у подальшому виконання підозрюваним процесуальних рішень та унеможливить спроби останнього вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України», ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

У судовому засідання доведено, що інший запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваного, оскільки не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та встановленим у судовому засіданні, а також, належним чином гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, обставин вчинення злочину та особи підозрюваного.

Будь-якої інформації, що свідчить про наявність в ОСОБА_7 хвороб, які б перешкоджали його перебуванню в умовах ізоляції від суспільства у суду немає.

За таких обставин, вважаю, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а тому, є необхідність в обранні щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначається, які обов`язки з передбачених ст. 194 цього Кодексу, будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Зважаючи на встановлені границі розміру застави, для такої категорії кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 визначаю розмір застави в 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000021 від 31 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , - запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно, Рівненської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше судимого, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали - до 16:50 год. 01.04.2021.
Встановити заставу у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду за наступними реквізитами: Отримувач ТУ ДСА України в Рівненській області, IBAN №UA0010559, Призначення платежу: застава за ... (П.І.Б., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від … (дата ухвали) по справі № …, кримінальне провадження № …, внесені … (П.І.Б. особи, що вносить заставу).

За умови внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання слідчому, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, свій паспорт для виїзду за кордон, та у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

- утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілим та підозрюваним ОСОБА_9 у кримінальному провадженні.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 01.04.2021.

Згідно з частиною 6 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора у порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 202 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній Установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_7 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора у кримінальному провадженні та слідчого суддю Дубенського міськрайонного суду Рівненської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області та начальнику ДУ «Рівненського слідчого ізолятора».

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні №0000021.

Ухвала про застосування запобіжного заходу - взяття під варту оголошена підозрюваному ОСОБА_7 .

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення під розписку.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1