Єдиний унікальний номер 317/3257/20
Провадження номер 1-в/317/341/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.12.2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації БВК №99 ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишневе, Приазовського району, Запорізької області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України раніше не судимого,

засудженого 25.12.2012 року Мелітопольський міськрайонним судом Запорізької області за п.п.4, 7, 12 ч.2 ст.115; ч.2 ст.296; ст.70 Кримінального кодексу України до 13 років позбавлення волі,-
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

Клопотання мотивоване тим, що вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25.12.2012 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 296, п.п. 4, 7. 12 ч 2 ст. 115 КК України та йому остаточно призначено покарання у вигляді 13 років позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_6 за період відбування покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія № 99» має 2 заохочення правами начальника установи, стягнень не має.

За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний. У відношенні до персоналу установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

На виробництві установи не працевлаштований в зв`язку із хворобою. Згідно із відповіддю від 04.11.2020 р. за № 1374/ЗП-20, яка була надана на адвокатський запит, вбачається, що засуджений ОСОБА_6 в період з 15.09.2013 по 24.06.2015 р. перебував на стаціонарному лікуванні в Софіївській спеціалізованій туберкульозній лікарні (№ 55). В умовах стаціонару отримав лікування за першою лікувальною категорією. У січні 2015 року розпочатий повторний курс лікування за другою лікувальною категорією. Виписаний зі стаціонару з діагнозом: ЗЗТБ верхньої частки правої легені з виходом у фіброз - та поліморфні вогнища.

Засуджений ОСОБА_6 під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебуває, підстав для постановки на профілактичний облік не має.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його адвокат ОСОБА_5 підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Представник адміністрації державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» клопотання засудженого не підтримав. Зазначив що на його думку засуджений хоча і став на шлях виправлення, але не в повній мірі її довів.

Прокурор висловив думку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника адміністрації колонії, прокурора, засудженого та його адвоката, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.02.2012 року.

Під час тримання в Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 08.03.2012 року тримався в Запорізькому слідчому ізоляторі, за час тримання характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 25.05.2012 року тримався в Вільнянському слідчому ізоляторі, за час тримання характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 18.01.2013 року тримався в Запорізькому слідчому ізоляторі, за час тримання характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 08.04.2013 року відбував покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», характеризувався посередньо, порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 17.06.2013 року тримався в Запорізькому слідчому ізоляторі, за час тримання характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 17.07.2013 року відбував покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», характеризувався посередньо, порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 15.09.2013 року проходив лікування в державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55), за час лікування характеризувався посередньо, порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 24.06.2015 року тримався в Запорізькому слідчому ізоляторі, за час тримання характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав.

З 04.09.2015 року проходив лікування в державній установі «Софіївська виправна колонія, за час лікування характеризувався посередньо, порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 07.07.2016 року відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія 99)», характеризується посередньо, порушень вимог режиму відбування покарання не допускає, стягнень не має. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки має два заохочення правами начальника установи.

На виробництві установи не працевлаштований.

За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості.

У відношенні до персоналу установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Дотримується вимог санітарії та гігієни, спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

Дбайливо ставиться до майна установи, здійснює належний догляд, використовує тільки за позначенням. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає.

Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, у 2017 році закінчив ДНЗ «Біленьківський навчальний центр № 99» і здобув професію «Елекгрозварювальник ручного зварювання 2-го розряду», у 2018 році закінчив ДНЗ «Бленьківський навчальний центр № 99» і здобув професію «Оператор котельні 2-го розряду», у 2019 р. закінчив ДНЗ «Біленьківський навчальний центр № 99» і здобув професію «Токар 2-го розряду» та у 2020 році закінчив ДНЗ «Біленьківський навчальний центр № 99» і здобув професію «Швачка 2-го розряду».

Відповідно до статті 127 Кримінально-виконавчого кодексу України участі у роботі самодіяльних організацій засуджених не приймає. Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебуває, підстав для постановки на профілактичний облік не має.

За вироком суду позову не має.

17.08.2017 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст. 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України, у вигляді зміни умов тримання, а саме переведення до дільниці соціальної реабілітації.

17.10.2019 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст. 82 Кримінального кодексу України, у вигляді заміни не відбутої частини строку по карання більш м`яким.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_6 має два заохочень правами начальника установи у 2017 р. Стягнень немає.

Також суд враховує, що згідно довідки засуджений на виробництві колонії не працює.

Суд констатує, що засуджений ОСОБА_6 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107, ст.118КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

Наразі суд вважає, що необхідні корективи як у поведінку засудженого, так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає, натомість вбачає необхідність у подальшому виховному впливі на ОСОБА_6 в умовах ізоляції від суспільства.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст.537, п. 1 ч. 2 ст.539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
В задоволені клопотання адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 відмовити в повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Повний тест ухвали виготовлено 22.12.2020 р.

Суддя ОСОБА_1