Справа № 629/4047/17
Номер провадження 1-кп/629/79/20
УХВАЛА

08 вересня 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лозова, Харківської області питання доцільності продовження запобіжного заходу відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28.10.2009 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
- 27.07.2010 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
- 08.10.2013 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
- 14.05.2014 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30.09.2015 року на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.09.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 22 дні,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -
в с т а н о в и в:

В провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
Відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід - тримання під вартою, строк дії якого спливає 15 вересня 2020 року.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та враховуючи дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимим, неодноразово ухилявся від явки до суду, в зв`язку з чим був оголошений у розшук.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення проти клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що його підзахисний має міцні соціальні зв`язки, одружений, має матір.
Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкодити кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 ст. 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, ОСОБА_4 раніше судимий, на тяжкі хвороби, які б перешкоджали йому знаходитись у місцях попереднього ув`язнення не страждає, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, законного джерела доходів не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та може бути передумовою для здійснення спроб зникнути з місця проживання.
Вирішуючи питання про наявність підстав для продовження обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_4
чи підстав для заміни запобіжного заходу, суд виходить з того, що існують обставини, які свідчать про те, що ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують необхідність застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не припинили існувати, а саме: можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, не має сталих соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий; можливість незаконно впливати на учасників кримінального провадження, які судом ще не допитані та йому відомі їх місця проживання, оскільки він знайомився з матеріалами справи; можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та переховуватися від суду, що підтверджується відсутністю міцних соціальних зв`язків, офіційних джерел існування та заощаджень для самостійного забезпечення своїх потреб, ухиленням обвинуваченого від явки до суду, у зв`язку з чим останнього ухвалами суду від 14 лютого 2019 року та 05 лютого 2020 року було оголошено у розшук.
З огляду на викладене, враховуючи, що на даний час запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому та позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, беручи до уваги відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали обвинуваченому знаходитись в місцях попереднього ув`язнення, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшились.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості особи (її характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим та їх захисником, проте в даному конкретному випадку суд доходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Таким чином, в суду немає підстав вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому є необхідним продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою строком на два місяці, а у задоволенні клопотання обвинуваченого відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 371, 372 КПК України, суд, -
у х в а л и в:

Задовольнити клопотання прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 .
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на строк до двох місяців, тобто до 08 листопада 2020 року включно.
Відлік строку запобіжного заходу рахувати з дня постановлення ухвали, а саме з 08 вересня 2020 року.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, через Лозівський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1