У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши подання Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_3 для відбування призначеного покарання,призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2018 року,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

представник органу пробації ОСОБА_5 ,

засуджений ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Начальник Білоцерківської філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_3 для відбування призначеного покарання, посилаючись на систематичність вчинення засудженим адмінстративних правопорушень.

Представник органу пробації підтримав подання, просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення подання, вказав, що йому невідомо про винесення другої постанови, в ній міститься не його підпис.

Прокурор просив відмовити в задоволення подання.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали додані до подання, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч.2 ст. 78 КК України суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання у разі, коли він не виконує покладені на нього судом обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до положень ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Згідно з твердженнями органу пробації засуджений ОСОБА_3 порушує обов`язки, покладені на нього вироком суду, а систематично вчиняє адміністративні правопорушення, а саме в 2019 року та 2020 році.

Разом із тим, стосовно вчинення засудженим адміністративних правопорушень, суд враховує те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які вказують на систематичність вчинення правопорушень (три і більше), що потягли за собою адміністративні стягнення.

Крім того, ОСОБА_3 заперечив про вчинення одного із інкримінованих йому адміністративних правопорушень. Також, в одній із постанов про застосування адміністративного стягнення міститься не підпис ОСОБА_3 , а тому вказане рішення є сумнівним та не може бути беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_3 .

Таким чином, суд дійшов висновку що не доведено відповідні обставини, які можуть бути підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Інших доказів, які б давали підстави стверджувати, що ОСОБА_3 систематично вчиняє адміністративні правопорушення, матеріали додані до подання не містять.

Крім того, в матеріалах доданих до подання не міститься письмового попередження ОСОБА_3 , після 19.06.2020 року, тобто після вчинення ним адміністративного правопорушення, про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріали, додані до подання не містять достатність беззаперечних доказів систематичність вчинення ОСОБА_3 адміністративних правопорушень, а тому зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 78 КК України, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав до задоволення подання органу пробації.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. 78 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_3 для відбування призначеного покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2018 року.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяОСОБА_1