Провадження №1-кс/523/4354/20
УХВАЛА
про відмову у наданні тимчасового доступу до речей та документів,
які містять охоронювану законом таємницю

15 грудня 2020 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 18.11.2020 року, подане у кримінальному провадженні №0002894 від 30.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, про тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю, -

в с т а н о в и в:
23.11.2020 року до Суворовського районного суду м.Одеси від слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 надійшло погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю та знаходиться у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за яким в період часу з 15:15 до 21:00 години 29.10.2020 року невстановлена особа шляхом віджиму вікна проникла до квартири АДРЕСА_1 , та викрала належні ОСОБА_5 ноутбук марки «Asus», мобільний телефон «Samsung S8», imei: НОМЕР_1 , грошові кошти.

Як слідує з матеріалів клопотання, за заявою ОСОБА_5 , СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002894 від 30.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, в рамках якого слідчий ОСОБА_4 звернулась з клопотанням про дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, яка знаходиться у володінні оператора телекомунікацій ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташоване по АДРЕСА_2 , із зобов`язанням оператора телекомунікації виготовити на електронному носії документи щодо з`єднань imei: НОМЕР_1 , в період часу з 15:15 години 29.10.2020 року до 18.11.2020 року, дозвіл на вилучення яких до того ж належить надати вказаному слідчому або оперуповноваженим ВКП цього ж ВП, за його дорученням.

В обґрунтування внесеного клопотання слідчий ОСОБА_4 вказує про те, що (з клопотання - дослівно) «…встановлення місцезнаходження викраденого мобільного телефону має істотне значення для цього кримінального провадження…», «…особа, яка користується цим мобільним телефоном може бути причетною до вчинення цього кримінального правопорушення…», а означена інформація «…має суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення…».

В судове засідання представник ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не з`явився, про день, час та місце судового розгляду клопотання повідомлялись належним чином, з огляду на що й з метою дотримання розумності строків, слідчий суддя в порядку ч.4 ст.163 КПК України, вирішив здійснити розгляд клопотання за відсутності вказаного представника.

З`ясувавши в судовому засіданні позицію прокурора ОСОБА_3 на підтримку внесеного клопотання, вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить наступного.

Відповідно до ч.2 ст.160 КПК України, у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначаються: короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах; неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Згідно з ч.ч.5, 6 ст.163 вказаного Кодексу, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, у тому числі які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають, або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або у сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також якщо сторона кримінального провадження доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Положеннями ч.ч.3, 4, 5 ст.132 КПК України встановлено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, зокрема, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів, та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, діхнавач, прокурор звертається із клопотанням, а для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний враховувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, та до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
За ч.1 ст.9 означеного Кодексу, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчий суддя у контексті ст.8, ч.5 ст.9 КПК України, враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).
Зі змісту ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідує, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Проте, зміст розглядуваного клопотання старшого слідчого ОСОБА_6 не відповідає наведеним положенням ч.2 ст.160, ч.ч.2, 3, 6 ст.163 КПК України, а також не обґрунтовується доводами прокурора ОСОБА_3 та доданими до клопотання матеріалами, виходячи з нижчевикладеного:

- в порушення ч.3 ст.132, ч.6 ст.163 КПК України, вказане клопотання або додані до нього документи не містять відомостей щодо існування обґрунтованої підозри про вчинення відповідною особою кримінального правопорушення у конкретному випадку, а зважаючи на кінцеву мету і завдання запропонованого стороною обвинувачення тимчасового доступу, про які йдеться у розглядуваному випадку, матеріалами означеного клопотання та прокурором в суді не доведено неможливість іншими способами встановити обставини кримінального правопорушення та особу, яка вчинила не розкритий злочин;
- всупереч тим же нормам закону та приписам п.6 ч.2 ст.160 КПК України, матеріалами клопотання не доведено підтвердження перебування у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » інформації, про яку йдеться у цьому клопотанні.

За таких обставин та виходячи з приписів ч.2 ст.93, п.1 ч.3 та ч.4 ст.132, ч.1 ст.223 КПК України, слідчий суддя вважає, що у розглядуваному випадку, поза увагою слідчого ОСОБА_4 і прокурора ОСОБА_3 залишились ті положення закону, за якими збирання доказів з боку сторони обвинувачення, зокрема, задля встановлення особи, причетної до скоєння кримінального правопорушення у конкретному випадку, відбувається через інститут слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, а відтак ініціювання цього клопотання зазначеною стороною кримінального провадження поза існування обґрунтованої підозри є, за переконанням слідчого судді, фактичною підміною слідчих (розшукових) або негласних слідчих (розшукових) дій заходами забезпечення кримінального провадження.
Тотожну правову позицію висловив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у справі №154/3213/16 (постанова від 28.03.2019 року, провадження №51-6359км18), який підтвердив, що збирання доказів з боку сторони обвинувачення шляхом застосування заходів забезпечення кримінального провадження, - є неприпустимим.
Слід також зауважити, що слідчий ОСОБА_4 у своєму клопотанні пропонує слідчому судді доручити здійснити заходи забезпечення кримінального провадження, наряду з нею, зазначеним у клопотанні оперуповноваженим Суворовського ВП за її дорученням, що у свою чергу виходить за межі повноважень вказаного слідчого за ст.40 КПК України.
Наряду з викладеним, додані до означеного клопотання й надані до суду копії матеріалів оформлені слідчим ОСОБА_4 всупереч вимогам «Інструкції з діловодства в органах Національної поліції», затвердженої наказом Голови Національної поліції України №414 від 20.05.2016 року (непрошиті та не складений опис), що у свою чергу не надає слідчому судді можливості пересвідчитись у ідентичності таких копій документів та у дотримання порядку їх подання до суду.
Аналогічні висновки містяться в Розділі 1 та у п.п.5, 6, 7, 9 Розділу 2.5 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, погодженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.
Оскільки з наданих до суду клопотання й доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду слідчим СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 та погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю, є необґрунтованим й безпідставним, а саме клопотання не відповідає вимогам ст.ст.160, 163 КПК України, а відтак єдиним можливим судовим рішенням з розгляду цього клопотання уявляється його залишення без задоволення.

Керуючись ст.ст.3, 9, 26, 131-132, 159-163, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 18.11.2020 року, погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 та подане у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002894 від 30.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, про дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю та перебуває у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », залишити без задоволення.

Копію ухвали направити до ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також надати іншим заінтересованим особам.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення й оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1