Дата документу 03.09.2020 Справа № 337/3508/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/951/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/3508/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжявід 04 березня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта неповна середня (6 класів), офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 18.10.1996 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, 17, 140 ч.2, 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 03.03.1998 року з Куряжської ВК Харківської області відповідно до п.«А» ст.2 Закону України «Про амністію» від 24.07.1998 року;
- 25.04.2000 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.3 ст.193, 42 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 23.04.2001 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.183-3 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.43 КК України приєднано покарання за вироком Хортицького районного суду від 25.04.2000 року та призначено покарання 3 роки позбавлення волі;
- 02.02.2006 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, 70 КК України до 10 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 17.04.2006 року вирок змінений, засуджений за ч.1 ст.187, ч.2 ст.186 КК України до 6 років позбавлення волі.
- 22.12.2008 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.
- 21.09.2011 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання строком на 3 роки.
- 24.10.2011 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до З років позбавлення волі. На підставі ст. ст.75 КК України звільнити від відбуття покарання з випробувальним на 3 роки.
- 23.11.2011 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст.ст.185 ч.3, 185 ч.4, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання строком на 3 роки.
- 20.06.2012 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Хортицького районного суду від 23.11.2011року, визначено остаточне покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
- 27.04.2016 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбуття покарання строком на 2 роки.
- 10.05.2018 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК Україна частково приєднано покарання за вироком Хортицького районного суду від 27.04.2016року, визначено покарання - 3 років 1 місця позбавлення волі. Звільнився 13.06.2018 року із Запорізького СІЗО по відбуттю строку покарання.,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України і призначено покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на три роки.

- за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на чотири роки.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на чотири роки.

Строк покарання ухвалено відраховувати з дня фактичного затримання з 16.08.2019.

До обрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено без змін.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, ОСОБА_7 , будучи засудженим за вчинення корисливих злочинів, за які судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став та знов вчинив кримінальні правопорушення проти власності при наступних обставинах.
Так, 09.07.2019 року приблизно о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у першому під`їзді десятиповерхового будинку АДРЕСА_2 , упевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, скористувався напередодні відчиненим за допомогою викрутки балконним вікном у під`їзді, через яке потрапив на фасад загального балкону третього поверху вказаного будинку, звідки таємно викрав алюмінієву драбину з трьома сходами, вартістю 300 гривень з урахуванням зносу, яка належить ОСОБА_9 . Після цього, ОСОБА_7 покинув приміщення загального балкону з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 300 гривень.
10.07.2019 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, знаходячись в приміщенні двоповерхового будинку АДРЕСА_3 , розуміючи, що за його діями не спостерігають сторонні особи, через незачинені двері, проник до господарчого приміщення, розташованого на другому поверсі, звідки таємно викрав алюмінієвий бідон ємністю 40л., який належить ОСОБА_10 вартість якого згідно висновку експерта №. 2391/19 від 12.07.2019 складає 1244,88 грн., після чого покинув будинок з викраденим майном, тим самим отримав реальну можливість розпоряджатися викраденим майном.
27.07.2019 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у першому під`їзді дев`ятиповерхового будинку АДРЕСА_4 , піднявся на дев`ятий поверх вказаного будинку та упевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що вхідні двері до загального коридору квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 відчинені, з ручки дитячого візочка таємно викрав жіночу сумку, яка належить ОСОБА_11 та матеріальної цінності для потерпілої не представляє, в якій були гроші у сумі 500 гривень, навушники «Samsung» вартістю 200 гривень, чим причинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 700 гривень.
11.08.2019 року приблизно о 08 годині 20 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у житло, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особисто збагачення, знаходячись у третьому під`їзді багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , упевнившись що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через незачинені вхідні двері, проник до приміщення квартири АДРЕСА_7 вказаного будинку, розташованій на шостому поверсі, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_12 , а саме:
- сумку чорно-синього кольору з логотипом «Fils», вартістю 250 гривень;
- грошові кошти у сумі 200 гривень;
- перепустку на завод ВАТ «Запоріжсталь» на ім`я ОСОБА_12 ;
- банківську картку «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_12 ;
- ключі від квартири, які не є матеріальною цінністю.
ОСОБА_7 покинув приміщення квартири з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 450 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 посилається на невідповідність призначеного судом покарання особі обвинуваченого та тяжкості скоєного кримінального правопорушення. Вважає призначене ОСОБА_7 покарання занадто суворим. Зазначає, що до його підзахисного можливо застосувати положення ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням. На думку апелянта, незважаючи на те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий він зрозумів про негативність вчинених ним дій та зробив для себе висновок більше не вчиняти кримінальні правопорушення.

На підставі викладеного просить змінити вирок та призначити ОСОБА_7 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України покарання з урахуванням ст.75 КК України та звільнивши його від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення за епізодом крадіжки 09.07.2019. Зазначає, що він не погоджується з механізмом вчинення крадіжки, яка викладена в обвинувальному акті та у вироку суду. За версією обвинуваченого крадіжку 09.07.2019 він вчиняв разом зі своєю знайомою, яку не притягнуто до відповідальності.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений просить призначити йому покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.

Просить постановити законне та обґрунтоване рішення та звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги в частині призначеного покарання, просили змінити вирок та застосувати до обвинуваченого положення ст.75 КК України; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційних скарг; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими та учасниками провадження не оспорюються.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, та як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення житло, сховище.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України в межах, встановлених санкціями ч.2 та ч.3 ст.185 Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєні ним злочини.

Так, відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення злочинів, суд, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив його, враховуючи конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень: сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу винного, а також наявність обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання винного.

Так, суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання у місцях позбавлення волі, на обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» не перебуває, перебуває на обліку в Запорізькому обласному наркологічному диспансері з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок зловживання каннабіоїдів та психостимуляторів. Синдром залежності», не працює, заподіяна потерпілим шкода відшкодована частково, шляхом повернення частини викрадених речей.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції не встановив.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування ст.75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції строк покарання без застосування положення ст.75 КК України, відповідає меті покарання, тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи та особі обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженням апелянтів про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 іспитового строку, оскільки останній неодноразово засуджений за аналогічні злочини та до нього вже застосовувались положення ст.75 КК України також останній відбував покарання у виді позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став, судимість не знята та не погашена, що на думку колегії суддів, свідчить про відсутність бажання, у обвинуваченого, ставати на шлях виправлення.

Доводи викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника не спростовують висновки суду першої інстанції та не можуть свідчити про помилковість висновків суду та можливість застосування до обвинуваченого положення ст.75 КК України і звільнення його від відбування покарання в місцях позбавлення волі.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції в достатній мірі врахував та належним чином оцінив всі обставини, на які посилається захисник та обвинувачений у своїх апеляційних скаргах.

Встановлені судом першої інстанції відомості про обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, на думку колегії суддів, з урахуванням доводів наведених в апеляційних скаргах, не дають підстав для застосування положень ст.75 КК України.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2020 року, щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4