Справа № 487/894/18
Провадження № 1-кп/487/76/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004742 від 05.12.2017 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новосвітлівка Веселинівського району Миколаївської області, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, працює мийником прибиральником рухомого складу ФОП ОСОБА_4 , раніше судимий: - 19.02.2019 Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки; - 24.06.2019 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки 6 місяців, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
05.12.2017 приблизно о 12:00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись приміщенні гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливі мотиви та з метою власного незаконного збагачення , зайшов до кімнати вахтера, що знаходиться у вказаному гуртожитку, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки «Bravis A501», вартістю 420 грн., мобільний телефон марки «Prestigio Wize OK3», вартістю 1400 грн., мобільний телефон марки «Rioplay xplay» вартістю 1000 грн. Після чого, ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на суму 420 грн., потерпілій ОСОБА_8 на суму 1400 грн., потерпілому ОСОБА_9 на суму 1000 грн.
Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, у скоєнні якого визнається винним.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, в скоєному щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 05.12.2017 знаходився в гостях у знайомих в гуртожитку за адресою АДРЕСА_3 , зайшов до кімнати вахтера щоб увімкнути свій телефон для підзарядки, коли через деякий час повернувся, то побачив, що в кімнаті вахтера нікого не має та лежало ще три телефони НОМЕР_1 , ОСОБА_10 та Rioplay, та забрав їх собі. В той же день телефон ОСОБА_10 продав на ринку ОСОБА_11 , через декілька днів в місті Кривий Ріг продав телефон Rioplay, а телефон Bravis повернув працівникам поліції. Пояснив, що на той момент знаходився у скрутному матеріальному становищі, жив на вулиці. На теперішній час має постійне місце проживання, працевлаштувався. Намагався відшкодувати шкоду потерпілим, але коли звернувся до гуртожитку, то з`ясувалось, що вони там більше не проживають, а нові адреси йому не надали. В скоєному щиро кається.
Крім пояснень обвинуваченого, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, за вище викладених обставин, підтверджується доказами фактичними даними, отриманими у передбаченому КПК України порядку, які містяться у речових доказах, показах, зафіксовані у процесуальних документах, та безпосередньо досліджених судом, зокрема:

-Заявами потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 від 05.12.2017 в яких вони просять вжити заходів до невідомої особи, яка 05.12.2017 в період часу з 11:00 до 12:30 год. таємно викрала їх мобільни телефони з кімнати для чергування у гуртожитку за адресою АДРЕСА_3 .

-Заявою ОСОБА_3 від 21.12.2017 про добровільну видачу працівникам поліції мобільного телефону Bravis, який був ним викрадений за адресою АДРЕСА_3
-Довідками ФОП ОСОБА_14 про вартість мобільних телефонів Bravis A501 420 грн., Prestigio Wize OK3 1400 грн., Rioplay xplay 1000 грн.
-Протоколом огляду предмету від 30.01.2018 та фото таблицею до нього, відповідно до якого проведено огляд мобільного телефону марки Bravis.
Досліджені докази судом визнані належними та допустимими, оскільки отримані у порядку встановленому КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що мають значення для кримінального провадження. Підстав для визнання доказів недопустимими судом не встановлено.

Таким чином, показання обвинуваченогоОСОБА_3 , які надані без будь-якого примусу, є послідовними, логічними, узгоджуються між собою, визнаються судом належними, допустимими, достовірними та в сукупності з дослідженими судом письмовими доказами, є достатніми на підтвердження встановлених судом фактичних обставин.
З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, а кваліфікацію його дій вірною.
Призначаючи покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що останній не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, працевлаштувався, за місцем роботи характеризується позитивно, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, але звільнений від відбування покарання з випробуванням, відповідно до повідомлення Заводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області від 10.09.2020 порушень у виконанні обов`язків не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії нетяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 за вчинений злочин необхідно призначити покарання в межах санкції частини 2 статті 185 КК України, у виді позбавлення волі.

Разом з цим, приймаючи до уваги, що інкримінований злочин ОСОБА_3 вчинив до постановлення попередніх вироків, суд вважає необхідним призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів із застосуванням правил, встановлених ч.4 ст. 70 КК України.

В той же час, з урахуванням особи обвинуваченого, який на момент скоєння інкримінованого злочину був не судимим, на теперішній час має постійне місце проживання, постійне місце роботи, за період строку випробування призначеного попереднім вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2019, не має порушень у виконанні обов`язків, в скоєному щиро розкаявся, частково відшкодував завдану шкоду, суд переконаний, що досягти мети виправлення останнього та запобігти вчиненню ним нового правопорушення можливо без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробування, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до правил, встановлених ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2019 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання з випробув анням, якщо він протягом визначеного іспитового строку тривалістю 2 (два) роки 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: - мобільний телефон «Bravis A501», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 вважати повернутими власнику.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженим та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1