УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державної фіскальної служби України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 320 201 001 100 000 01 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204, ч. 3 ст.212 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державної фіскальної служби України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 320 201 001 100 000 01 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204, ч. 3 ст.212 КК України про арешт майна, що було вилучене 16.12.2020 та 17.12.2020 за результатом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що СУ ОВПП ДФС здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 320 201 001 100 000 01 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204, ч. 3 ст.212 КК України.

В рамках даного кримінального провадження 16.12.2020 та 17.12.2020 було проведено обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за результатом якого було виявлено та вилучено нафтопродукти, зразки нафтопродуктів, а також жорсткий диск.

Вказані вище виявленні та вилученні речі визнанні речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

З метою забезпечення збереження речового доказу прокурор просив накласти арешт на речі, що були вилученні 16.12.2020 та 17.12.2020 за результатом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши клопотання й додані до нього матеріали, приходжу до висновку про необхідність повернення клопотання, виходячи із наступного.

У силу ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого можливості відчужувати певне його майно.

Згідно з вимогами ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

- підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

- перелік і види майна, що належить арештувати;

- документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

- розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог п.2 ч. 3 ст.132 КПК України передбачає, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні.

Разом з тим, у клопотанні прокурора у супереч вимогам ч.2 ст.170 КПК не зазначено даних про володільця майна, що в даному випадку фактично унеможливлює здійснити розгляд клопотання по суті відносно певної особи, права якої можуть бути порушені при такому загальному підході, тобто порушуються вимоги ст. 171 КПК України..

Вказана обставина свідчать про невідповідність клопотання вимогам статті 171 КПК України, згідно частини другої якої вказано, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути, серед іншого, зазначено: 2) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 132, 171, 172, 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:
Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державної фіскальної служби України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, перелік якого зазначений у клопотанні, що було вилучене 16.12.2020 та 17.12.2020 за результатом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 - повернути для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення недоліків протягом сімдесяти двох годинз моменту проголошення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: