Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9515/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваної : ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.12.2020 року про відмову в накладанні арешту на майно.

в с т а н о в и л а:
Слідчий звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку транспортного засобу PEUGEOT 407 днз НОМЕР_1 по проспекту Незалежності, 10 в м. Житомирі, а саме:

- телефон Xiomi Redmi, імеі: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 з карткою оператора лайфселл - НОМЕР_4 , Київстар - НОМЕР_5 ;

-грошові кошти в сумі 36 000 грн.;

-банківська картка А-банк у кількості 4 штуки № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 ;

-банківська картка Таскомбанк № НОМЕР_10 , № НОМЕР_9 ;

-тримач до сім-картки НОМЕР_11 ;

-тримач до сім-картки Київстар НОМЕР_12 ;

-картка платників податків на ім`я ОСОБА_7 ;

-паспорт громадянина України НОМЕР_13 ;

-грошові кошти в сумі 745 грн .

В обґрунтування клопотання вказав, що слідчим управлінням ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000006 від 13.01.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України.

В клопотанні слідчий зазначає, що 13.10.2020 було прийнято рішення про обшук транспортного засобу «PEUGEOT 407», днз НОМЕР_1 , по проспекту Незалежності, 10, в м. Житомирі, без ухвали слідчого судді, оскільки обстановка, що склалася, носила характер невідкладності, а зволікання в часі могло призвести до знищення наявних доказів. Під час цього обшуку було виявлено та вилучено вказане вище майно та грошові кошти, накласти арешт на які просить слідчий.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.12.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що у слідчого судді відсутні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а також відсутня будь-яка інформація про особу, якій це майно належить або в чиєму користуванні воно перебуває.

В апеляційній скарзі прокурор військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 16 грудня 2020 року, якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна. Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, окрім паспорта громадянина України та картки платника податків.

Вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою і невмотивованою.

Зазначає, що посилання слідчого судді в оскаржуваній ухвалі на те, що «слідчий в судове засідання неодноразово не з`явився, засобами електронного зв`язку подавав заяви про відкладення розгляду клопотання, неодноразово викликався в судові засідання, проте жодного разу до суду не з явився, будь-яких пояснень з приводу клопотання не надав» безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про виклик вказаних вище учасників кримінального провадження або їх повідомлення будь-якими засобами зв`язку для здійснення судових розглядів.

Вказує, що фіксування судових засідань за допомогою відповідних технічних засобів фіксації не здійснювалось.

Посилається на те, що слідчим суддею порушено порядок розгляду клопотання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, який встановлений ч.1 ст.172 КПК України, у зв`язку із чим, учасники кримінального провадження, а саме слідчий та прокурор були позбавлені можливості прийняти участь у розгляді відповідного клопотання, надати свої пояснення на його обґрунтування та долучити відповідні докази.

Зазначає, що нормами КПК України не встановлено обов`язку слідчого при направленні клопотання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна зазначати й інші обставини, окрім тих, що прямо визначені ч. 2 ст.171 КПК України, в тому числі: власника вилученого майна, статус цих осіб відповідно до положень статті 170 КПК України, контактні дані власників (володільців) майна, інформацію про особу, якій це майно належить або в чиєму користуванні воно перебуває та засвідчувати документи, додані до клопотання. Тому посилання слідчого в оскаржуваній ухвалі про те, що у клопотанні не зазначено власника вилученого майна, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти та докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження особами таким майном, статус цих осіб відповідно оо положень статті 170 КПК України, безпідставними. Крім того, слідчий суддя при ухваленні вказаного рішення не деталізує, які саме контактні дані необхідно було вказати.

Посилається на те, що слідчим у направленому клопотанні зазначено власника вилученого майна та його статус відповідно до положень статті 170 КПК України. Враховуючи, що стосовно підозрюваної ОСОБА_7 починаючи з 16 жовтня 2020 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та в останньої виявлено й вилучено особисті засоби зв`язку, вказати її контакті дані не представляється за можливе.

Зазначає, що відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя безпідставно послався на вимоги ч.2 ст.170 КПК України, оскільки вказані вимоги встановлюють лише мету, з якою допускається арешт майна та взагалі не містять обставини, на які посилається слідчий суддя у постановленій ним ухвалі, зокрема й на статтю 167 КПК Україні, в той час як критерії відповідності для задоволення або відмови у арешті майна зазначені у ч.3 ст.170 КПК України з відсиланням до статті 98 КПК України та ч.1 ст.173 КПК України з відсиланням до ст.170 КПК України.

Разом з тим, зазначає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.12.2020 року не пропущений, оскільки участі в її розгляді не приймав ні слідчий ні прокурор. Копію оскаржуваного рішення отримано 11.01.2021 року після чого в передбачений законом п`ятиденний строк було подано апеляційну скаргу поштовим зв`язком, а саме 15.01.2021року.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити з викладених в ній мотивів.

Захисник ОСОБА_8 та підозрювана ОСОБА_7 заперечили щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали провадження і письмові докази та документи, додані прокурором до апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження, розгляд клопотання слідчого відбувся без участі як слідчого так і прокурора. Копію оскаржуваної ухвали на адресу СУ ГУНП в Житомирській області судом першої інстанції направлено 29.12.2020 року та отримано її 11.01.2021року.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не пропущений.

Що стосується апеляційних доводів по суті, то слід зазначити наступне.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, слідчий суддя відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна зазначив, що «слідчий неодноразово викликався в судові засідання, проте жодного разу до суду не з`явився, будь яких пояснень з приводу клопотання не надав».

Однак апеляційний суд не може погодитись з вказаним висновком слідчого судді з огляду на наступне.

З матеріалів провадження вбачається, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно надійшло до Корольовського районного суду м. Житомира 13.11.2020 року, що підтверджується протоколом розподілу справи між суддями у неавтоматичному режимі від 13.11.2013 року(а.п.19).

З довідки секретаря судових засідань вбачається, що розгляд вказаного клопотання слідчого призначений на 12-00год. 17.11.2020 рік та у зв`язку з неявкою всіх осіб, що беруть участь по справі, фіксування судового засідання не здійснювалось та розгляд справи перенесено на 10-45год. 20.11.2020р.(а.п.20).

На електронну адресу суду першої інстанції від слідчого ОСОБА_11 надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна перенести на іншу дату, у зв`язку з проведенням слідчих дій у іншому кримінальному провадженні на території області(а.п.21-24).

Відповідно до наявних в матеріалах справи довідок секретар судових засідань, розгляд клопотання слідчого переносився з різних причин на інші дати, а саме: 26.11.20 та 16.12.20р. та в цей же день прийнято оскаржуване рішення(а.п.26,27). Однак матеріали провадження не містять жодної інформації, щодо повідомлення на вказані дати учасників провадження, в числі слідчого та прокурора, що позбавило, на думку апеляційного суду, останніх можливості участі в розгляді клопотання по суті, в наданні відповідних доказів, пояснень, тощо.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи прокурора про порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, про безпідставне неповідомлення слідчого та прокурора про розгляд клопотання, що є істотним порушенням закону, яке завадило слідчому судді прийняти законне та обґрунтоване рішення .

Так звертаючись до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий послався на те, що у органу досудового розслідування наявні достатні підстави та розумні підозри вважати, що вилучені в ході проведення обшуку предмети є речовими доказами злочину, які можуть містити інформацію про вчинення злочину або інші відомості, які можуть бути використані як доказ, а також з метою збереження речових доказів та недопущення їх втрати виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене в клопотанні майно.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що у нього відсутні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а також відсутня будь-яка інформація про особу, якій це майно належить або в чиєму користуванні воно перебуває.

Однак, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, розглянувши дане клопотання без участі слідчого та (або) прокурора, не повідомивши їх належним чином про такий розгляд, прийшов до передчасних висновків.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 27.10.2020 року клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення 13.10.2020 року обшуку транспортного засобу «PEUGEOT 407» д.н.з. НОМЕР_1 по пр-ту Незалежності, 10 у м. Житомирі у межах кримінального провадження № 0000006, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 січня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, повернуто для усунення недоліків та встановлено строк для їх усунення 72 години з моменту отримання копії ухвали(а.п.11).

В подальшому, після усунення недоліків 09.11.2020 року слідчий повторно звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням з якого вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Житомирській здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000006, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 січня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України.

Слідчим зазначено, що у невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше квітня 2020 року, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , достовірно знаючи про відсутність у них передбаченого законом дозволу, налагодили незаконний механізм придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв, із подальшим їх зберіганням у невстановленому в ході досудового розслідування місці.

В цей же час та місці, у останніх виник злочинний умисел, спрямований на носіння, зберігання, придбання та збут вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу цивільному населенню на територіях Київської та Житомирської областей.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, у невстановлений слідством час, ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , достовірно знаючи про відсутність у них передбаченого законом дозволу, з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, попередньо здійснивши придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв за невстановлених слідством обставин, почав їх зберігати у невстановленому в ході досудового розслідування місці.

09 квітня 2020 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , узгодивши із ОСОБА_13 , який перебував на попередньому ув`язненні у Лук`янівському СІЗО міста Києва, час та спосіб збуту вибухових речовин, особі зі зміненим анкетними даними ОСОБА_14 , на суму у розмірі сім тисяч гривень.

Цього ж дня, діючи на виконання вказівки ОСОБА_13 , особа зі зміненими анкетними даними ОСОБА_14 , здійснив передплату грошових коштів в сумі п`ять тисяч шістсот гривень на картковий рахунок « НОМЕР_14 », який відкритий на ім`я ОСОБА_12 .

У свою чергу, ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , у невстановлений слідством час, але не пізніше 04 червня 2020 року у невстановлений спосіб переніс на автозаправний комплекс «ВОГ», що знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, село Глибочиця, 127 кілометр, автодороги «Київ-Чоп», раніше придбану ним вибухову речовину, а саме суміш типу «окисник-відновник» на основі аміачної селітри (більше 80 %), яка здатна до вибухового перетворення, де здійснив її «закладку».

В подальшому із використанням інтернет «ТЕЛЕГРАМ» ОСОБА_7 , діючи за передньою змовою групою осіб з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 повідомила особі зі зміненими анкетним даними ОСОБА_14 місце знаходження зазначених вибухових речовин.

У зв`язку із чим, особа зі зміненими анкетними даними ОСОБА_14 вирушив до АДРЕСА_1 зустрівся із ОСОБА_7 та віддав їй раніше обумовлену наступну частину грошових коштів, передбачених за придбання вибухових речовин, у розмірі одна тисяча чотириста гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , незаконно збула вказану вище вибухову речовину за сім тисяч гривень особі за зміненими анкетними даними ОСОБА_14 , яку в послідуючому 04 червня 2020 року у останнього було вилучено працівниками правоохоронних органів.

Разом тим, продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність, у невстановлений слідством час, ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , достовірно знаючи про відсутність у них передбаченого законом дозволу, з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановленому місці попередньо здійснивши придбання вибухових речові л т вибухових пристроїв, почав здійснювати їх подальше зберігання у невстановленому в ході досудового розслідування місці до 13 жовтня 2020 року.

ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , узгодили час та спосіб збуту вибухових речовин, особі зі зміненим анкетними даними ОСОБА_14 , на суму у розмірі тридцять шість тисяч гривень.

У свою чергу, ОСОБА_12 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , 12 жовтня 2020 року близько 21 год. 00 хв. переніс раніше придбану ним вибухову речовину до місця проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, 13 жовтня 2020 року близько 17 год. 45 хв., в телефонній розмові ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 повідомила особі зі зміненими анкетним даними ОСОБА_14 місце передачі вибухових речовин, а саме: АЗС «ВОГ», що в місті Житомирі по вулиці Незалежності, 10.

Після чого в цей самий день близько 17 год. 50 хв., ОСОБА_7 перебуваючи в указаному місці діючи за попередньою змовою із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , отримавши від особи зі зміненими анкетним даними ОСОБА_14 , обумовлену раніше суму грошових коштів тридцять шість тисяч гривень здійснила передачу останньому вибухову речовину яку в послідуючому 13 жовтня 2020 року у останнього було вилучено працівниками правоохоронних органів.

13 жовтня 2020 року близько 18 год. 10 хв., ОСОБА_7 затримано, в порядку ст.208 КПК України, працівниками правоохоронних органів, чим кримінально-протиправну діяльність останньої припинено.

13.10.2020 з метою недопущення знищення або спотворення наявних речових доказів, ефективного документування злочинної діяльності ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та інших, а також встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, було прийнято рішення про проведення обшуку транспортного засобу «PEUGEOT 407» д.н.з. НОМЕР_1 по пр-ту Незалежності, 10 у м. Житомирі, під час якого було проведено особистий обшук ОСОБА_7 , оскільки обстановка, що склалася носила характер невідкладності, а зволікання в часі могло призвести до знищення наявних доказів, під час якого виявлено та вилучено майно, а саме:

мобільний телефон Xiomi Redmi, імеі: НОМЕР_2 . імеі 2: НОМЕР_3 , з карткою оператора лайфселл НОМЕР_15 ;

грошові кошти в сумі 36 000 грн., купюрами номіналом по 1000 грн. з відповідними серійними номерами;

банківська картка А-банк у кількості 4 штуки № НОМЕР_6 ; № НОМЕР_7 ; № НОМЕР_8 , № НОМЕР_16 ;

банківська картка Таскомбанх № НОМЕР_10 , № НОМЕР_9 ;

банківська картка ОТП банк № НОМЕР_17 ;

тримач до сімкартки НОМЕР_11

сімкартка Київстар

Картка платника податків на ім`я ОСОБА_7 ,

паспорт громадянина України НОМЕР_13

Грошові кошти в сумі 745 грн.

Указані об`єкти було упаковано згідно правил пакування речових доказів та вилучено до СУ ГУНП в Житомирській області.

Слідством встановлено, що володільцем зазначеного майна є ОСОБА_7

13 жовтня 2020 року об 18 год. 10 хв., ОСОБА_7 затримано в порядку, передбаченому ст.208 КПК України.

14 жовтня 2020 року, слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 та 16.10.2020 Корольовським районним судом м. Житомира обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч.1 ст.168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 КПК України,

У той же час, відповідно до вимог ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилучене може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, шо вони:

- підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

- є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Крім того прокурором до апеляційної скарги долучено додаткові письмові докази та документи, які ним з об`єктивних причин не було долучено в суді першої інстанції та які апеляційним судом долучено до матеріалів провадження і досліджено в ході апеляційного розгляду, а саме :

-копію ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20.10.2020 року відповідно до якої обшук транспортного засобу «PEUGEOT 407» д.н.з. НОМЕР_1 по пр-ту Незалежності, 10 у м. Житомирі, проведений 13.10.2020 року визнано правомірним;

-постанову слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_15 від 16.10.2020 року, якою вилучене 13.10.2020 майно під час обшук транспортного засобу «PEUGEOT 407» д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження;

-копію витягу з ЄРДР від 26.12.2019 року №0001161 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч.1 ст.263 КК України;

-постанов прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_16 від 21.12.2020 року, якою об`єднано матеріали кримінального провадження № 0000006, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 січня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України та №0001161 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 грудня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та присвоєно номер раніше розпочатого кримінального провадження - №0001161;

-ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06.01.2021 року про задоволення клопотання слідчого та продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001161 від 26.12.2019 року до п`яти місяців 14.03.2021р.

В судовому засіданні підозрювана ОСОБА_7 пояснила, що вилучені під час обшуку автомобіля кошти в сумі 745гнр. є її особистими коштами, мобільний телефон є її телефоном, в якому міститься особиста інформація, інше вилучене майно, в тому числі і 36 000 грн. їй не належать.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні в матеріалах провадження та додатково додані прокурором докази та процесуальні документи, врахувавши пояснення учасників апеляційного розгляду, колегія суддів вважає вимоги апеляційної скарги прокурора з уточненнями такими, що знайшли своє підтвердження, і вони підлягають задоволенню в частині арешту грошових коштів в сумі 36000 грн., мобільного телефону, банківських карток, тримача для сімкартки та сімкартки, як таких, що мають ознаки речових доказів для їх збереження, з огляду на таке.

Арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого відповідно до вимог ч.1ст.170 КПК України, полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумної підозри вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст.98 КПК України речові докази це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на зазначене вище майно та розглядаючи дане клопотання без участі як слідчого чи прокурора, так і осіб, в яких воно було вилучено, слідчий суддя не достатньо врахував, що дані грошові кошти та інше майно можуть містити на собі сліди кримінальних правопорушення, та мають інші ознаки речових доказів в даному кримінальному провадженні, які можуть бути в подальшому використані для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

А тому з метою запобігання можливості їх приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також враховуючи можливість їх використання та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих об`єктів з метою проведення повного, неупередженого та ефективного досудового розслідування на зазначені об`єкти може бути накладено арешт, виходячи з положень КПК України, наведених вище

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що сукупність наданих прокурором документів на підтвердження клопотання слідчого про накладення арешту на майно доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, зазначене вище в даній ухвалі, а також те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Посилання сторони захисту на те, що вилучення мобільного телефону як телекомунікаційної системи відповідно до вимог КПК України не допускається, не може бути підставою для відмови в його арешті, оскільки ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку автомобіля було передбачено можливість такого вилучення.

Разом з тим безпідставними вбачаються вимоги прокурора про арешт грошових коштів в сумі 745 грн, оскільки прокурором не доведено, що вказані грошові кошти, які за твердженням підозрюваної належать їй особисто, мають відношення до вказаного кримінального провадження, в тому числі мають ознаки речового доказу.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.12.2020 року про відмову в накладанні арешту на майно відповідно до положень ст.ст. 409, 410, 412 КПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 .

Керуючись ст.ст.404,407,422 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.12.2020 року про відмову в накладанні арешту на майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку транспортного засобу PEUGEOT 407 днз НОМЕР_1 по проспекту Незалежності, 10 в м. Житомирі, а саме:

- телефон Xiomi Redmi, імеі: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 з карткою оператора лайфселл - НОМЕР_4 , Київстар - НОМЕР_5 ;

-грошові кошти в сумі 36 000 грн. купюрами номіналом по 1000 грн. з наступними серійними номерами: АА 6949668, АА 6949670, АЕ 7241757, АА 6949665, БА 70617591, АА 1957071, АА 6949665, АА 6949673, АЕ 3810433, АА 1957049, АА 1957060, АА 1957059, АБ 369226, АЕ 6306347, АА 6949671, АА 1957058, АА 6949669, АА 1957053, АА 1957052, АА 1957050, АА 1957985, АА 6949666, БА 0173964, АА 6949705, АА 4999568, АЕ 6306318, АА 1957984 ;

- банківські картки А-банк у кількості 4 штуки № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 ;

-банківські картки Таскомбанк № НОМЕР_10 , № НОМЕР_9 ;

-тримач до сім-картки НОМЕР_11 ;

-сім-картку Київстар НОМЕР_12 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

В решті у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: