Справа № 712/4094/19
Провадження № 1-кп/712/538/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представників потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0001175 від 11.03.2020 відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терешки Шполянського району Черкаської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, на утриманні має неповнолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, учасником бойових дій, інвалідом та депутатом не являється, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КК України, ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_9 , 19.01.2019 близько 09 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту з потерпілою ОСОБА_6 , з якою протягом тривалого часу в нього склались особисті неприязні стосунки, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс останній один удар долонею правої руки по лівій щоці, після чого наніс декілька ударів кулаками обох рук у верхню частину тулубу справа та один удар своїм лобом в лоб потерпілої ОСОБА_6 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи №02-01/262 від 26.03.2020 ОСОБА_6 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: травми голови зі струсом головного мозку, крововиливом м`яких тканин лобу та обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також травматичного набряку м`яких тканин грудної клітки справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Він же, 20.01.2019 року, близько 13 год. 00 хв., перебуваючи на сьомому поверсі в приміщенні міжквартирного коридору, що за адресою: АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклого конфлікту з потерпілою ОСОБА_5 , з якою протягом тривалого часу в нього склались особисті неприязні стосунки, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, здійснив поштовх останньої рукою в спину, внаслідок якого потерпіла впала на правий бік на підлогу та почала прикривати своє обличчя обома руками з метою захисту, після чого, наніс декілька ударів кулаками обох рук по обличчю, голові, а також верхнім кінцівкам, якими потерпіла намагалась захиститись від ударів та близько п`яти ударів обома ногами по тулубу потерпілої ОСОБА_5 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-01/263 від 26.03.2020 ОСОБА_5 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: перелому четвертого пальця правої кисті, який відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, травму носу з переломом кісток носу, крововиливи обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, крововилив правої кисті, травматичний набряк м`яких тканин грудної клітки справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_9 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та ч.2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, та зазначив, що 19.01.2019 близько 09 год. 00 хв. за адресою його місця проживання: АДРЕСА_3 , внаслідок фінансових непорозумінь у нього з дружиною виник конфлікт, під час якого він наніс їй тілесні ушкодження. 20.01.2019 близько 13 год. 00 хв. він продовжив з`ясування відносин з дружиною, у їх сварку втрутилась мати дружини ОСОБА_5 , після чого обвинувачений розлютився, штовхнув її на підлогу та наніс низку ударів руками та ногами по її голові та тулубу. Цивільні позови потерпілих обвинувачений визнав частково.
Крім повного визнання вини ОСОБА_9 його вина підтверджується такими доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до яких 19.01.2019 близько 09 години за адресою її проживання між нею та її чоловіком ОСОБА_9 виник конфлікт, в ході якої ОСОБА_9 наніс їй удар по щоці рукою та декілька ударів у верхню частину тулуба, один удар головою в лоб потерпілої ОСОБА_6 20.01.2020 близько 13 години, після повернення з лікарні додому зі своєю матір`ю, ОСОБА_9 почав бити її по всім частинам тіла. ЇЇ мати ОСОБА_5 заступилась за неї, після чого опинившись в коридорі обвинувачений наніс один удар кулаком в спину, від якого мати впала на підлогу, ОСОБА_9 продовжував наносити удари ОСОБА_5 кулаками обох рук та обома ногами по тулубу та кінцівкам;
- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до яких 20.01.2019 близько 13 год. 00 хв. в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , її зять ОСОБА_9 на ґрунті неприязних стосунків почав бити її дочку ОСОБА_12 та її, зокрема: схопив її за палець в області грудей та штовхну її. Після цього ОСОБА_5 вибігла в коридор, ОСОБА_9 наніс їй удар кулаком в спину, від якого вона впала на підлогу на лівий бік, а ОСОБА_9 почав наносити удари кулаками обох рук по обличчю та голові, п`ять ударів ногами по тулубу;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.03.2020 та фототаблицею за участю потерпілої ОСОБА_5 , протоколом проведення слідчого експерименту від 22.03.2020 та фототаблицею за участю потерпілої ОСОБА_6 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 03.04.2020 та фототаблицею за участю свідка ОСОБА_11 ;
- висновком експерта №02-01/263 від 24.03.2020, згідно з яким у ОСОБА_5 мали місце ушкодження: перелом четвертого пальця правої кисті, травма носу з переломом кісток носу, крововиливом м`яких тканин носу; крововиливи обличчя, крововиливи правої кисті, травматичний набряк м`яких тканин грудної клітки справа; вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться: - перелом четвертого пальця правої кисті до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; - травма носу з переломом кісток носу, крововиливом м`яких тканин носу до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; - крововилив правої кисті, травматичний набряк м`яких тканин грудної клітки справа до категорії легких тілесних ушкоджень; травмуючим механізмом утворення всіх наявних, у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень явилась ударна дія (дії) тупого предмету (предметів); виявлені у ОСОБА_5 , тілесні ушкодження, могли виникнути як в результаті одного тупого предмета, так і різних тупих предметів; виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження вона не могла нанести собі сама; тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_5 , не є небезпечними для життя як в момент заподіяння, так і в своєму клінічному протіканні; наявність ушкоджень на правій кисті, у ОСОБА_5 , може свідчити про можливий самозахист; тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_5 , не характерні для тих, які виникають від падіння з висоти власного зросту без надання тілу прискорення чи з наданням тілу прискорення з подальшим ударом об тверду поверхню; виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження могли виникнути за обставин, які вона вказала в протоколі проведення слідчого експерименту від 22.03.2020;
- висновком експерта №02-01/262 від 24.03.2020, відповідно до якого у ОСОБА_6 мали місце ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку, крововиливом м`яких тканин лобу та обличчя; травматичний набряк м`яких тканин грудної клітки справа; вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться: - травма голови зі струсом головного мозку, крововиливом м`яких тканин лобу та обличчя до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; - травматичний набряк м`яких тканин грудної клітки справа до категорії легких тілесних ушкоджень; у ОСОБА_6 , тілесних ушкоджень, які б свідчили про можливий самозахист - не виявлено; тілесні ушкодження, у ОСОБА_6 не характерні для тих, які виникають від падіння з висоти власного зросту без надання тілу прискорення чи з наданням тілу прискорення з подальшим ударом об тверду поверхню; виявлені тілесні ушкодження ОСОБА_6 не могла нанести собі сама; місцем дії травмуючої сили були обличчя та грудна клітка ОСОБА_6 ; тілесні ушкодження у ОСОБА_6 , могли виникнути як від дії одного предмет) так і декількох; тілесні ушкодження у ОСОБА_6 виникли від ударної дії (дій) травмуючого предмету (предметів); виявлені у ОСОБА_6 , тілесні ушкодження, могли виникнути за обставин, на які вона вказала в протоколі проведення слідчого експерименту від 22.03.2020;
- висновком експерта №02-01/300 від 06.04.2020, за яким тілесні ушкодження у ОСОБА_6 , які відмічені у висновку експерта №02-01/262 від 26.03.2020 могли виникнути за обставин, на які вказав ОСОБА_13 в протоколі проведення слідчого експерименту від 03.04.2020.
Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.
Встановлені обставини кримінального провадження дозволяють дійти висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та ч.2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання".
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд приймає до уваги, що скоєні злочини, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів.
Відповідно до ст.66 КК України, обставин що пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Щире каяття обвинуваченого, про яке йдеться в обвинувальному акті, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.
Суд вважає, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, під час судового розгляду не були суду надані докази на підтвердження того, що обвинувачений намагався будь-яким чином допомогти потерпілим оговтатись від пережитого, компенсувати їм перенесені страждання, чи полегшив душевний біль, тому суд вважає, що така пом`якшуюча обставина як щире каяття у нього відсутня.
Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, суд не вбачає.
При призначенні покарання ОСОБА_9 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання - посередньо, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за відсутності обставин, які пом`якшують покарання та відсутності обтяжуючих обставин, вчинення злочину відносно особи похилого віку, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе при призначенні йому покарання у вигляді обмеження волі, зокрема, за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 1 (одного) року та 6 (шести) місяців обмеження волі, за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, призначити ОСОБА_9 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі строком на 2 роки.
На думку суду, саме таке покарання є співмірним діянням і характеристиці обвинуваченого та буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Суд вважає можливим виправлення ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства, і тому вважає правильним звільнити останнього від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України,
До початку судового розгляду справи потерпіла ОСОБА_12 подала до суду цивільний позов, в якому просить стягнути з ОСОБА_9 на її користь 3204,64 грн на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди; стягнути з ОСОБА_9 на користь її користь 50000,00 грн. на відшкодування завданої злочином моральної шкоди. До цивільного позову додано: фіскальні чеки, копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_6 , виписний епікриз. Цивільний позов обґрунтований тим, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого їй спричинена також моральна шкода, яка полягає у перенесенні фізичного болю та стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, до загоєння ран, та синці потерпіла соромилась виходити на вулицю та спілкуватись зі знайомими та друзями, внаслідок чого були порушені нормальні життєві зв`язки; потерпіла не могла продовжувати своє активне громадське життя, були порушені її стосунки з оточуючими людьми, вона відчувала себе приниженою та незахищеною.
21.05.2020 потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченого пред`явлено цивільний позов, у якому вона просить стягнути з ОСОБА_9 на її користь матеріальну шкоду в загальному розмірі 591,69 грн., стягнути з ОСОБА_9 на її користь моральну шкоду в сумі 200000,00 грн. До цивільного позову додано, зокрема: фіскальні чеки, товарний чек, виписку із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_5 . Цивільний позов обґрунтований тим, що внаслідок протиправних дій зятя вона зазнала моральної шкоди. На момент побиття їй було 80 років. Побиття викликало у неї почуття приниженості , безпорадності, завдало багато душевних та фізичних страждань. Після отриманих травм в неї знано погіршився стан здоров`я, вона дуже погано чує, має проблеми із хребтом, після перелому носа частина їжі потрапляє у носову порожнину, що завдане постійного дискомфорту і постійно є небезпека захлинутися. Зламаний палець зрісся неправильно, що також спричиняє певні фізичні обмеження при праці руками.
Відповідно до відзивів на позовні заяви обвинувачений визнає цивільний позов ОСОБА_5 частково, зокрема, в частині відшкодування майнової шкоди в сумі 591,29 грн., та 1500,00 грн. моральної шкоди; та частково визнає цивільний позов ОСОБА_12 в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3204,64 грн., та моральної шкоди в сумі 1000,00 грн.
Таким чином, обвинувачений повністю визнає завдану матеріальну шкоду.
Згідно з роз`ясненнями наведеними Верховним Судом України у Постанові Пленуму №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Аналогічна правова позиція закріплена і у статті 23 ЦК України.
Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілої особи, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини судом визнано презумпцію моральної шкоди, що полягає у тому, що у разі порушення майнових або немайнових прав, «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку, людина відчуває страждання (моральну шкоду).
Враховуючи те, що моральними стражданнями супроводжується будь-яке протиправне діяння, тому суд не ставить під сумнів факт перенесення моральних страждань потерпілими, з врахуванням втрат немайнового характеру, які вони зазнали внаслідок отриманих ушкоджень здоров`я, що призвело до життєвих змін та потребує додаткових зусиль для відновлення попереднього стану. При цьому, суд враховує матеріальне становище обвинуваченого.
Водночас, суд вважає, що зазначена в цивільних позовах сума для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_5 та ОСОБА_12 у розмірі 200000 грн. та 50000,00 грн. відповідно, є явно завищеною та такою, що не відповідає характеру правопорушення.
Виходячи з принципів розумності, справедливості та співмірності, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_5 у якості компенсації за спричинену моральну шкоду суму в розмірі 30000 грн, та на користь ОСОБА_12 15000,00 грн.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Питання речових доказів суд вирішує, керуючись ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання:
- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 1 (одного) року та 6 (шести) місяців обмеження волі;
- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_9 у виді 2 (років) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном на 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_9 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 591 (п`ятсот дев`яносто одна) гривня 69 коп. та моральну шкоду в сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_9 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 3204 (три тисячі двісті чотири) гривні 64 коп. та моральну шкоду в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.
Речові докази, а саме: копії трьох фотознімків, залишити на зберігання в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Соснівський районний суд м.Черкаси

Головуючий ОСОБА_1