В И Р О К
Іменем України

09 вересня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду № 11 кримінальне провадження № 0001353 від 24 червня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, не одруженого, тимчасово не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 21 серпня 2019 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 125 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вони спільно проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Останні між собою пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, тобто ОСОБА_4 перебуває з ОСОБА_6 у сімейних відносинах.
Під час сумісного проживання ОСОБА_4 постійно та систематично вчиняє стосовно ОСОБА_6 домашнє насильство, що виражається у висловлювання на її адресу нецензурною лайкою, залякувань, застосовує психологічне насильство, своєю поведінкою завдає їй психологічну травму, у зв`язку із чим ОСОБА_4 притягнуто 11 вересня 2019 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та 05 листопада 2019 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Однак, ОСОБА_4 незважаючи на те, що за вчинення вказаних дій, його неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності, продовжував свої умисні систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_6 .
Так, 20 червня 2020 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, грубо виражався на адресу ОСОБА_6 нецензурною лайкою, ображав її, погрожував ОСОБА_6 фізичною розправою протягом тривалого часу, чим принижував її гідність, спричиняв психічний дискомфорт, зумовивши інтенсивні психічні страждання своєю поведінкою, що спричинило психологічні страждання ОСОБА_6 .
В результаті вчинення ОСОБА_4 вказаних умисних систематичних дій, спрямованих на вчинення психологічного насильства, відповідно до висновку судово-психологічної експертизи № 5223-5224 від 30 червня 2020 року з урахуванням індивідуально-психологічних особливостей особистості ОСОБА_6 ситуація, що досліджується за справою, є для неї психотравмуючою (стресогенною), що безпосередньо викликає психічний дискомфорт, зумовивши тривалі та інтенсивні психічні страждання, які існують до даного часу. Внаслідок дій ОСОБА_4 у ОСОБА_6 мають місце тривалі, інтенсивні й негативні за своїми проявами психічні (моральні) страждання, зміст яких локалізований у межах дослідженої ситуації.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.
Суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням письмових доказів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд переконався в правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин, які ним не оспорюються та у добровільності його позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які в судовому засіданні ніхто не оспорює.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, щиросердно розкаявся та пояснив, що ображав свою матір, влаштовував з нею скандали. Так, 20 червня 2020 року влаштував скандал із потерпілою, під час якого виражався на її адресу нецензурною лайкою. Раніше притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення психологічного насилля в сім`ї. Наразі відносини з ОСОБА_6 налагодились.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні від дачі показань відмовилась та заявила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має.
Крім повного визнання своєї вини, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні даного кримінального правопорушення підтверджується наступними, зібраними стороною державного обвинувачення в ході досудового розслідування доказами:

* заявою ОСОБА_6 , в якій остання просить притягнути до кримінальної відповідальності її сина ОСОБА_4 , який 20 червня 2020 року приблизно о 22 год. 00 хв., перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 виражався на її адресу грубою нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, на зауваження не реагував;
* постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 вересня 2019 року, якою ОСОБА_4 визнано винним в скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., а саме за те, що 19 липня 2019 року о 18 год. 00 хв., 20 липня 2019 року о 18 год. 00 хв., 21 липня 2019 року о 19 год. 00 хв., 22 липня 2019 року о 09 год. 30 хв., ОСОБА_4 за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , вчиняв сварки, в ході яких висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї матері ОСОБА_6 , чим вчиняв насильство в сім`ї;
* постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2019 року, згідно з якою ОСОБА_4 визнано винним в скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягнення у вигляді 60 годин громадських робіт, а саме за те, що 30 вересня 2019 року о 19 год. 00 хв., 01 жовтня 2019 року о 16 год. 40 хв., 02 жовтня 2019 року о 19 год. 00 хв., 03 жовтня 2019 року о 21 год. 00 хв., 04 жовтня 2019 року о 20 год. 00 хв., 05 жовтня 2019 року о 14 год. 10 хв., 06 жовтня 2019 року о 21 год. 00 хв., 07 жовтня 2019 року о 20 год. 10 хв., ОСОБА_4 за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , вчиняв сварки, в ході яких висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї матері ОСОБА_6 та погрожував їй фізичною розправою, чим вчиняв насильство в сім`ї;
* висновком експерта № 5223-5224 за результатами проведення судово-психіатричної експертизи від 30 червня 2020 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_6 існують підстави для констатації надлишкових перешкод, які створилися у її життєдіяльності внаслідок дій ОСОБА_7 , які зумовили порушення звичного стереотипу її життєдіяльності, завдали утиску фундаментальним особистим цінностям та потребам під експертної в особистому благополуччі, в продуктивній життєдіяльності. З урахуванням індивідуально-психологічних особливостей особистості ОСОБА_6 , ситуація, що досліджувалась за справою, є для неї психотравмуючою (стресогенною), що безпосередньо викликає психічний дискомфорт, зумовивши тривалі та інтенсивні психічні страждання, які існують до даного часу. Внаслідок цих дій ОСОБА_4 , у ОСОБА_6 мають місце тривалі, інтенсивні й негативні за своїми проявами психічні (моральні) страждання, зміст яких локалізований у межах дослідженої ситуації.
Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого цілком доведена, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

При визначенні міри покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого.

Обставинами, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є повне визнання своєї вини, його щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом визнаються рецидив злочину та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, проте перебуває на обліку лікаря нарколога з 22 жовтня 2004 року з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок поєднаного вживання декількох наркотичних та інших психоактивних речовин. Синдром залежності».

Суд приймає до уваги ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 у скоєному щиро розкаявся, раніше засуджений. Також, суд приймає до уваги характер протиправних дій та враховує ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства, та доходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції інкримінованої йому статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним, достатнім та таким, що відповідає меті покарання.

Речовими доказами визнано: згідно постанови про визнання та залучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 25 червня 2020 року, - оптичний диск, на якому знаходиться відеозапис зі свідченнями ОСОБА_6 під час її допиту.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Витрати на проведення експертиз відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 468, 474, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2019 року, яким ОСОБА_4 призначено покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (один) року та 1 (одного) місяця обмеження волі.
Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання.
Виконання вироку в частині направлення ОСОБА_4 для відбування ним покарання у вигляді обмеження волі до Виправного центру доручити співробітникам уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази по справі: оптичний диск з відеозаписом свідчень потерпілої ОСОБА_6 під час її допиту залишити в матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1