Справа № 175/4124/20
Провадження № 1-кп/175/225/20
Вирок

Іменем України

15 січня 2021 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000092 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

встановив:

16 серпня 2020 року приблизно о 18.40 годині ОСОБА_5 знаходився у торгівельному залі ТОВ «Торгівельно-будівельний дім «Олді» (далі Товариство або ТОВ ТБД «ОЛДІ»), розташованого у ТРК «Караван» по вул. Нижньодніпровській, 17 у смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, де, маючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, упевнився, що за його діями ніхто не спостерігає та діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу узяв зі стенду приналежний Товариству автомобільний компресор «HYUNDAI» вартістю 1350 грн., який поклав до власного пакету і, не сплативши за товар, оминув антикражну зону і вийшов з приміщення торгівельної зали.

Однак, учинивши всі дії для скоєння крадіжки чужого майна вказаною вартістю, довести свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_5 не зміг із причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений та затриманий працівниками служби безпеки ТОВ ТБД «ОЛДІ».

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою провину визнав повністю і пояснив, що за обставин, викладених у обвинувальному акті, намагався скоїти крадіжку компресора «HYUNDAI». У вчиненому щиросердно кається і згоден із запропонованим прокурором покаранням у виді штрафу, виплату якого просив розстрочити приблизно до квітня місяця поточного року.
Провина обвинуваченого у скоєні вказаного судом діяння підтверджується доказами, дослідженими у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення не оспорюються сторонами.
Переконавшись у правильному розумінні ОСОБА_6 змісту обставин інкримінованого йому діяння і добровільності його позиції, суд дійшов висновку, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 14 вересня 2020 року, було вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується, і його умисні дії кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного проступку, обставини справи та особу ОСОБА_7 , - раніше не судимий та не притягався до кримінальної відповідальності, зі слів фактично працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає щиросердне каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з цих вимог закону і положень ст.ст.65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_7 , його ставлення до наслідків вчиненого кримінального правопорушення, віднесеного ст.12 КК України до категорії кримінальних проступків, суд вважає можливим призначити покарання у виді мінімального штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст.185 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

На підставі ч.4 ст.53 КК України, враховуючи прохання обвинуваченого, який зазначив, що працює неофіційно і не має стабільного заробітку, суд вважає необхідним розстрочити сплату штрафу строком на десять місяців.

Під час досудового розслідування та у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_8 запобіжний захід не обирався.

Представник потерпілого ОСОБА_9 цивільний позов не заявляв.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ч.4 ст.53 КК України розстрочити сплату призначеного ОСОБА_4 штрафу у розмірі 17000 гривень на 10 місяців шляхом його сплати рівними частинами по 1700 гривень щомісячно в строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з дня набрання вироком законної сили.

Автомобільний компресор «HYUNDAI», прийнятий на відповідальне зберігання ОСОБА_10 по розписці від 16 серпня 2020 року, - залишити у розпорядженні ТОВ «Торгівельно-будівельний дім «Олді» після набрання вироком законної сили.

Оптичний диск DVD-R з відеозаписами з камер відеоспостереження ТОВ «Торгівельно-будівельний дім «Олді» за 16 серпня 2020 року, - зберігати на 31 аркуші матеріалів кримінального провадження № 0000092.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1