КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/2847/2020 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження по обвинуваченню за ч.2 ст.185 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 16.02.2016 Шевченківським райсудом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, який скасовано ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської обл. від 14.02.2018;
- 30.10.2018 Шевченківським райсудом м. Києва з урахуванням внесених до нього змін вироком Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі;
- 17.02.2020 Солом`янським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі, які відбув з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України, -
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року та 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обраховано з дня приведення вироку до виконання.Вирішено питання речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 07.04.2020 близько 21 год. 10 хв. в приміщенні торгівельного залу магазину «Велика Кишеня», розташованого в м. Києві по пр-ту Леся Курбаса, 6-г, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, узяв з торгових полиць магазину майно, а саме - продукти харчування та цигарки на загальну суму 422 грн. 22 коп. (без ПДВ), що належать ТОВ «Фудком», які виніс через лінію кас, не розрахувавшись за них, після чого з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, звільнивши ОСОБА_6 від призначеного покарання з іспитовим строком в 1 (один) рік.

Зазначає, що обвинувачений був викритий не одразу після вчинення злочину, а наступного дня, практично добровільно зізнавшись у вчиненому, розкаявся та сприяв слідству у закріпленні доказової бази. Звертає увагу на характер та обсяг викраденого майна продукти харчування, що свідчить про те, що обвинувачений був голодний і викрав через елементарне бажання поїсти.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти її задоволення, провівши судові дебати, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, які виразилися у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжка), є правильною і також не оспорюється.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Дотримуючись наведених вимог закону, суд першої інстанції, обираючи ОСОБА_6 вид та розмір покарання, крім характеру кримінального правопорушення та ступеню його тяжкості, врахував: дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, характеризується посередньо. суспільно-корисною працею не займається, постійного місця роботи та джерел заробітку не має, на спеціальних обліках не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність до нього претензій з боку потерпілого, і відсутність обставин, які його обтяжують, і прийшов до обґрунтованого висновку, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для попередження вчинення нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі покарання у межах санкції частини другої статті 185 КК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину, оцінені судом 1-ї інстанції в сукупності з іншими обставинами провадження, а його висновок про відсутність підстав для призначення ОСОБА_6 іншого, більш м`якого виду покарання, достатньо обґрунтований у вироку всупереч тверджень апеляційної скарги.

Таким чином, при перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року щодо ОСОБА_6 без зміни, а апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення,а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку.

Судді _____________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4