Справа № 450/1765/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/731/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження

09 липня 2020 року м.Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду ОСОБА_2 , вирішуючи питання прийняття апеляційної скарги начальника Пустомитівського відділу Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 червня 2020 року,

встановила:

вищевказаною ухвалою повідомлено прокурора Львівської області та начальника ГУ НП у Львівській області про факти, наведені в ухвалі, для вжиття відповідних заходів і належного реагування.

Про наслідки виконання ухвали постановлено повідомити Пустомитівський районний суд Львівської області в місячний термін.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, начальник Пустомитівського відділу Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Перевіривши апеляційну скаргу, приходжу до переконання, що у відкритті провадження за такою слід відмовити з огляду на наступне.

Згідно з матеріалами провадження, ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 червня 2020 року задоволено скаргу ОСОБА_4 , скасовано постанову слідчого СВ Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 18 травня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000186 від 27 жовтня 2014 року.

Водночас, у ході розгляду скарги ОСОБА_4 слідчим суддею встановлено, що ухвалами слідчих суддів Галицького районного суду м.Львова від 26 липня 2017 року та від 10 липня 2017 року неодноразово було скасовано постанови слідчих про закриття кримінального провадження №0000186, однак незважаючи на наявність рішень слідчих суддів щодо неповноти досудового розслідування, слідчим ОСОБА_5 не виконано жодної слідчої (розшукової) та процесуальної дії для встановлення істини у кримінальному провадження.

Окрім цього, слідчий суддя дійшов висновку, що у даному кримінальному провадженні також не здійснюється належним чином процесуальне керівництво, оскільки прокурорами ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , визначеними процесуальними керівниками, допущено ухвалення слідчим ОСОБА_5 протиправних та незаконних рішень і не вчинено з їхньої сторони жодних дій, не прийнято жодних процесуальних рішень задля усунення порушень норм кримінального процесуального законодавства України.

Внаслідок встановлених порушень, слідчим суддею 18 червня 2020 року постановлено оскаржувану ухвалу, якою повідомлено прокурора Львівської області та начальника ГУ НП у Львівській області про виявлені при розгляді скарги порушення вимог КПК України та Конституції України.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В силу положень ч.1 ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.2 ст.21 КПК України, вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (ст.8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (ст.2) і в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до п.18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Зі системного аналізу кримінального процесуального законодавства вбачається, що слідчий суддя, на якого законом покладено обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, зобов`язаний у всіх випадках виявлення порушення прав, свобод учасника кримінального провадження відповідно реагувати на виявлені під час судового розгляду порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли, шляхом прийняття відповідної окремої ухвали.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Частиною першою статті 7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, розумність строків.

Згідно з ч. 2 ст. 369 КПК України судове рішення, у якому слідчий суддя, суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Частина перша ст.24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Водночас, в ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства», пункт 96 Рішення від 13 лютого 2001 року у справі «Кромбах проти Франції»).

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

В ст. 309 КПК України наведено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, та визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Оскільки слідчим суддею прийнято окрему ухвалу щодо факту виявлення порушення слідчим, прокурорами засад обов`язковості виконання судових рішень та права особи на ефективне досудове розслідування, така ухвала слідчого судді у силу ст.309 КПК України окремому оскарженню під час досудового розслідування не підлягає, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою начальника Пустомитівського відділу Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя

постановила:

відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою начальника Пустомитівського відділу Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 червня 2020 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення та така може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Суддя ОСОБА_2