КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 22 жовтня 2020 року, апеляційні скарги прокурора першого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , кожного окремо, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року, відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь Автономної Республіки Крим, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191; ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, -
за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши підозрюваному до 20 листопада 2020 року залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням надання останньому невідкладної медичної допомоги та можливістю у разі необхідності відвідання закладів охорони здоров`я.
Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді. При цьому прокурор просить постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а захисник залишити без задоволення клопотання слідчого. Також, захисник ОСОБА_6 просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, зважаючи на те, що повний текст оскаржуваного рішення він отримав 28 вересня 2020 року.
В апеляційній сказі з доповненнями до неї прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою.

Зокрема, зазначає, що висновок суду про недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджує, що у ході досудового розслідування встановлено достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так, звертає увагу на те, що підозрюваний має можливість виїхати до Автономної Республіки Крим, як колишній директор ДП «ЦУТБ «ЛЬОДОВИЙ СТАДІОН» має вплив на нинішніх працівників підприємства, яким відомі обставини заволодіння коштами, які виділялися на будівництво тенісних кортів, а також перебуваючи на волі до вирішення питання про виявлення майна з метою його конфіскації та накладення на нього арешту, може вчинити дії щодо приховання такого майна.

Захисник також вважає ухвалу слідчого судді незаконною. Зазначає про недоведеність прокурором жодного з ризиків, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України. Зауважує, що слідчий суддя визнала доведеним ризик незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів, однак вважає відсутнім цей ризик зважаючи на те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває більш ніж два роки, і за цей час допитано свідків і підозрюваних, а також проведено експертизи.

З огляду на викладене, вважає, що слідчий суддя мала керуватися ч. 3 ст. 194 КПК України, відповідно до якої зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Звертає захисник увагу і на те, що підозрюваний ніколи не переховувався від органів досудового розслідування, самостійно з`являвся до слідчого, прокурора і суду, у тому числі для отримання підозри та на розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу.

Крім того, вважає, що слідчий суддя хоча і зазначила в оскаржуваному рішенні дані, які характеризують особу підозрюваного, однак належним чином їх не врахувала.
Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, поновивши строк на апеляційне оскарження та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення прокурора, який підтримав доводи викладені у своїй апеляційній скарзі та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді необхідно поновити, з огляду на положення абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, та апеляційні скарги залишити без задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 16 березня 2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000627, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.191, ч. 2 ст. 28ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 та ч.ч. 2, 3 ст. 358 КК України.

22 вересня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, а також у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та видачі завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України.

23 вересня 2020 року слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 ,за погодженням прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши підозрюваному до 20 листопада 2020 року залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням надання останньому невідкладної медичної допомоги та можливістю у разі необхідності відвідання закладів охорони здоров`я.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інші способи неналежної процесуальної поведінки.
В сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи згідно з вимогами чинного законодавства слідчим суддею, враховано вагомість наявних доказів, які свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, характеризуючі дані підозрюваного, його майновий стан, міцність соціальних зв`язків, відсутність підстав, які б переконували суд, що менш суворий запобіжний запобіжній захід здатний запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання органу досудового розслідування, оскільки доведено обставини, за якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Крім того, відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Штегмюллер проти Австрії» вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними.
Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, всупереч доводам апеляційної скарги.
Слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191; ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати його, у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження.
Слід зазначити про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Окрім того, органами досудового розслідування частково доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні .
Вказаний ризик оцінено слідчим суддею в межах КПК України наданих на даній стадії кримінального провадження, що дає законні підстави для обмеження свободи ОСОБА_7 відтак враховуючи всі обставини у їх сукупності, підстав для застосування більш тяжкого чи більш м`якого запобіжного заходу не встановлено.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування дані у слідчого судді існували всі підстави для висновку про можливу причетність ОСОБА_10 до вказаного кримінального правопорушення.
Доводи прокурора про те, що підозрюваний має можливість виїхати до Автономної Республіки Крим, як колишній директор ДП «ЦУТБ «ЛЬОДОВИЙ СТАДІОН» може впливати на нинішніх працівників підприємства, яким відомі обставини заволодіння коштами, які виділялися на будівництво тенісних кортів, а також перебуваючи на волі до вирішення питання про виявлення майна з метою його конфіскації та накладення на нього арешту, може вчинити дії щодо приховання такого майна, - колегія суддів вважає необґрунтованими. Стороною обвинувачення не надано доказів, на підтвердження зазначених ризиків. Окрім того, слідчим суддею покладено на підозрюваного відповідні обов`язки, які підозрюваний зобов`язаний дотримуватися.

Посилання захисника підозрюваного про те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, колегія судді вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено, а наведені в апеляційних скаргах доводи, колегії суддів не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.
Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 строк апеляційного оскарження.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, до 20 листопада 2020 року, - залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора першого відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , кожного окремо, - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_11 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/40906/20-к Справа №11-сс/824/5393/2020 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_11