Дата документу 07.10.2020
Справа № 334/712/20
Провадження № 1-кп/334/653/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження №0004047 від 19.11.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ростовна-Дону, РФ, громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, пенсіонера, маючого середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
19 листопада 2019 року, приблизно о 09 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Розенталь (вул. Комінтерна), зі сторони вул. Петра Бузуки в напрямку вул. Істоміна в м. Запоріжжі.

В цей час, по правому краю проїжджої частини вул. Розенталь (вул.Комінтерна), у попутному з водієм ОСОБА_4 напрямку, здійснювала прямолінійно рух пішохід ОСОБА_5 .

Під час руху, в районі буд. № 7-а, по вищевказаній вулиці, водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість виявити своєчасно пішохода ОСОБА_5 , яка рухалась попереду нього, в небезпечній близькості до смуги руху автомобіля «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та технічну можливість своєчасно вжити заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, не вжив своєчасних заходів, внаслідок чого передньою правою бічною частиною кузова допустив наїзд (контакт) з останньою.

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до яких: п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № 9-2 від 21.01.2020, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, з якими була доставлена до КНП «Міська лікарня №9» ЗМР.

Згідно висновку судової медичної експертизи № 1149 від 23.01.2020, тяжка закрита черепно-мозкова-травма: лінійний перелом потиличної кістки справа, забій головного мозку тяжкого ступеня з утворенням субдуральної гематоми в лобній області з обох сторін та субарахноїдального (скупчення крові під м`якою оболонкою головного мозку) крововиливу з поширенням по серпу і намету мозочка; забійна рана потиличної ділянки справа у ОСОБА_5 в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Дані ушкодження утворилися від дії тупого (их) предмета (ів) і могли утворитись в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, яке йому інкримінують, визнав у повному обсязі, та підтвердив, обставини, викладені в обвинувальному акті, що дійсно він передньою правою боковою частиною кузова допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 . Обвинувачений щиро розкаявся в скоєному, просив вибачення у потерпілої та пояснив, що добровільно надавав допомогу потерпілій на лікування.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, обставини кримінального правопорушення. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого вона не має, оскільки він надавав їй матеріальну допомогу на лікування та просила призначити ОСОБА_4 покарання не пов`язане з реальною ізоляцією від суспільства.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, його винуватість знайшла своє повне підтвердження в досліджених судом доказах, а саме:
- висновок судово-медичної експертизи №1149 від 11.12.2019 яким встановлені тілесні ушкодження потерпілої ОСОБА_5 , які в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

- висновок судової інженерно-транспортної експертизи №9-2 від 21.01.2020 за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» відповідно до якого дії водія ОСОБА_4 не відповідають вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, скоєний ОСОБА_4 злочин за ч.2 ст.286 КК України відносяться до тяжкого злочину.
ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, пенсіонер, на диспансерному обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває, свою вину в вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, в скоєному щиросердно розкаявся, потерпілій добровільно надавав матеріальну допомогу на лікування.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, відшкодування матеріальної шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу ОСОБА_4 його відношення до скоєного, визнання ним вини та щире каяття, а також враховуючи позицію прокурора та потерпілої, які просив суд призначити покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст.76 КК України. На думку суду саме призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Крім того, при вирішенні питання про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує позицію як потерпілої так і прокурора, які просили не призначати обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2019 року накладено арешт на автомобіль «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , зазначений арешт транспортного засобу необхідно скасувати, відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової інженерно-транспортної експертизи №9-2 від 21.01.2020 в розмірі 1884,12 гривень, на підставі ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст..368-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст..75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: автомобіль «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 повернути власнику.

Арешт автомобіля «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2019 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової інженерно-транспортної експертизи №9-2 від 21.01.2020 в розмірі 1884,12 гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1