Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/100/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2021 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 жовтня 2020 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кіровограда, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-02.11.2018 року Ленінським районним судом міста Кіровограда за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
-11.04.2019 року Ленінським районним судом міста Кіровограда за ч.3 ст.185, ч.2 ст.187 КК України, з застосуванням ч.1, ч.4 ст.70 КК України, до 7 років позбавлення волі,
-24.09.2019 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;
визнано винуватим та призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 залишено без змін.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 обчислювати з моменту затримання з 04.08.2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 471 грн.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.
Так, 14.10.2019 року о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 та особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, перебуваючи біля «Ковалівського парку» у м. Кропивницькому, побачили раніше їм незнайомого ОСОБА_9 . В цей момент у них виник умисел, направлений на відкрите заволодіння майном останнього. Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи узгоджено між собою, ОСОБА_8 та особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, наздогнавши ОСОБА_9 біля житлового комплексу «Ковалівський», який розташований по АДРЕСА_2 , перегородили йому шлях, після чого особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, завдав ОСОБА_9 один удар правою рукою в область лівого ока, а ОСОБА_8 , завдав один удар рукою в область потилиці ОСОБА_9 , від чого останній впав на землю, спричинивши такими діями ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді синця на нижній повіці ока, яке згідно висновку експерта № 575 від 23.10.2019 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Подолавши в такий спосіб опір ОСОБА_9 , особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, почала тримати ОСОБА_9 за руки та ноги, щоб той не вирвався, а в цей час ОСОБА_8 витягнув з правої кишені штанів ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 3000 грн. та смартфон «Iphone 6 Plus», об`ємом пам`яті 16 Gb, вартістю 3505 грн., а з лівої кишені штанів мобільний телефон «Iphone 5S», сірого кольору, вартістю 2544 грн., які належали ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_8 та особа, стосовно якої матеріали кримінального
провадження виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим розпорядились на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 9049 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікацію своїх дій, просив змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання, призначити покарання із застосуванням положень статей 69, 75 КК України. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано пом`якшуючі обставини визнання вини, щире розкаяння, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обтяжуючих обставин.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого, просила змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання, призначити покарання із застосуванням положень статей 75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що згідно п.1- 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами, суди, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Висновки з усіх питань пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку, урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання призначення більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пиятства, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті, і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочин, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляд, справи перебували в стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Враховуючи вище викладене, на думку захисту судом першої інстанції при ухваленні вироку було залишено поза увагою ряд пом`якшуючих обставин, а саме, ОСОБА_8 повністю визнав свою вину, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину. Крім того вчинення даного злочину не потягло за собою тяжких наслідків для потерпілого та цивільний позов по справі не заявлявся. На думку захисту, з урахуванням викладеного вище, ОСОБА_8 можливе призначити покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, якого буде достатньо для виправлення особи засудженого.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити подані ними апеляційні скарги, прокурора який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Оскільки, учасниками процесу доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 не оскаржується, колегія суддів не входить в їх обговорення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним тяжким злочином, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, врахував особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашену судимість, не працює, не одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став і знову вчинив тяжкий злочин. Врахував обставини, які пом`якшують покарання, щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання в межах санкції статті кримінального закону у виді позбавлення волі та дійшов правильного висновку, що його виправлення можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, яке на переконання колегії суддів буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст. 50 КК України.

Безпідставними та необґрунтованими є доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 щодо надто суворого покарання призначеного судом першої інстанції та можливості призначення покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Разом із тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 скоїв тяжкий злочин, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, не працює, раніше судимий, крім того, позитивних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став та знову вчинив тяжкий злочин. Крім того судом встановлено лише одну пом`якшуючу покарання обставину, а тому підстав для зміни вироку та призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України колегія суддів не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального закону яке б стало підставою для зміни чи скасування по суті правильного винесеного судом рішення колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, мотивованим та обґрунтованим, підстави для його зміни відсутні, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим який перебуває під вартою у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)