Справа № 755/2541/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2020 р. Слідчий суддя Дніпровського районного м. Києва суду ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 15.01.2020 року за № 0000315, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, з середньою освітою, працюючого: ТОВ «Медінвест» - слюсарем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , звернувся до суду в межах кримінального провадження, внесеному до ЄРДР №0000315 від 15.01.2020 року, із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 , 14.12.2019 року приблизно о 07 годині 55 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ TF 699 P», н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи з автостоянки неподалік буд. № 2/1 по пр. Соборності в бік буд. № 5А по пр. Миру в м. Києві, в місті Києві, допустив порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), а саме: п. 12.1 ПДР України Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_5 , виразилось в тому, що останній керуючи технічно справним транспортним засобом марки «ЗАЗ TF 699 P», н.з. НОМЕР_1 , з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність та необачність, не врахував дійсну дорожню обстановку, яка є сукупністю факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, тощо, які повинен урахувати водій під час вибору швидкості, стану транспортного засобу та прийомів керування транспортним засобом, виїжджаючи з автостоянки неподалік буд. № 2/1 по пр. Соборності в бік буд. № 5А по пр. Миру в м. Києві, в момент очищення лобового скла від снігу допустив наїзд керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався дворовою територією. Внаслідок наїзду, пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до медичного закладу.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №12-1/1892 від 16.07.2020 року у водія ОСОБА_5 була технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог вказаних пунктів. Тобто, в даній дорожній ситуації з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія автомобіля марки «ЗАЗ TF 699 P», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вимогам пунктів 12.1 ПДР України.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-286-2020 від 02.03.2020 року потерпілий ОСОБА_6 , 1964 р.н. отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, які виразилися у закритій травмі лівого колінного суглоба у вигляді перелому латерального виростка великогомілкової кістки, синовіїту, бурситу.
Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння пішоходу ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити, при цьому зазначив, що ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до 3 років, так підозрюваний ОСОБА_5 будучи обізнаним про покарання передбачене кримінальним кодексом України, може переховуватись від органів досудового розслідування, а в подальшому і від суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні з метою примушування його до зміни раніше наданих показів, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не з`являтися за викликами до слідчого чи прокурора з метою затягування часу проведення досудового розслідування, що в свою чергу може повпливати на строки проведення досудового розслідування, крім того може вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Підозрюваний не заперечував проти клопотання слідчого.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши думку учасників, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
19.08.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
У ході судового розгляду доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 286 КК України.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до трьох років, раніше не судимий, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків.
Так, ч. 1 ст. 179 КПК України передбачено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Разом з тим, клопотання містить переконливі обґрунтування припущень слідчого, що застосування м`якого запобіжного заходу буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може продовжити свою злочинну діяльність, яка спрямована на вчинення інших злочинів, слідчий суддя вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Керуючись вимогами ст. 131, 132, 176-179, 193, 194, 309, 310 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 місяці, покласти наступні обов`язки:
1) не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання.
3) прибувати до слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 за першою вимогою.
Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням зобов`язань покласти на слідчого Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: