Справа № 646/7357/20
№ провадження 1-кп/646/930/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2020 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові у режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001565 від 03.10.2020 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рубіжне Луганської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 березня 2020 року за ч.1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.391 КК України,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи засудженим 12 березня 2020 року вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі та відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)» належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, в період відбування покарання знову вчинив нове кримінальне правопорушення.
25 серпня 2020 року на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова був підданий стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу на строк 1 місяць. Після звільнення з ПКТ своєї поведінки не змінив та знову продовжував порушувати режим утримання.
Так, 28 вересня 2020 року о 09 годині 30 хвилин та 29 вересня 2020 року о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у житловому приміщенні № 4 дільниці посиленого контролю Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» за адресою: м. Харків, вул. Лелюківска, 1,кожен раз після неодноразового оголошення виконувачем обов`язків начальника дільниці посиленого контролю ОСОБА_6 законних, обґрунтованих наполегливих вимог приступити до чергування та роз`яснення йому положень ст. 391 КК України, ст. ст. 107, 118, 132 КВК України, не маючи протипоказань за станом здоров`я для виконання цих вимог відмовився приступити до прибирання території, визначеної згідно з графіком чергування адміністрацією установи.
Після чого, 30 вересня 2020 року о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у житловому приміщенні № 4 дільниці посиленого контролю Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» за адресою: м. Харків, вул. Лелюківска, 1,після неодноразового оголошення виконувачем обов`язків начальника дільниці посиленого контролю ОСОБА_6 законних, обґрунтованих вимог приступити до чергування та роз`яснення йому положень ст. 391 КК України, ст. ст. 107, 118, 132 КВК України, не маючи протипоказань за станом здоров`я для виконання цих вимог, діючи з прямим умислом, повторно, відкрито, демонстративно і в зухвалій формі (виражаючи неповажливо-хамське відношення до представників адміністрації), проявив злісну непокору вказаним вище законним вимогам представника адміністрації установи виконання покарань та відмовився приступити до прибирання території, визначеної згідно з графіком чергування адміністрацією установи.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.391 КК України тобто злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду з угодою, укладеною 01 грудня 2020 року між прокурором Харківської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_2 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_3 за участю захисника адвоката ОСОБА_4 , про визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.391 КК України.
В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник в судовому засіданні підтримали укладення угоди про визнання винуватості, просили її затвердити, при цьому обвинувачений підтвердив свою згоду на застосування узгодженого в угоді виду та розміру покарання.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 391 КК України, визнав повністю, пояснив, що обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій не оспорює, щиро кається у вчиненому, укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості між ним та прокурором.
Розглядаючи кримінальне провадження згідно зі ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст.391 КК України як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.
Враховуючи, що між прокурором та обвинуваченим досягнуто угоди, суд розглядає справу відповідно до положень ст.ст.474, 475 КПК України.
Судом встановлено, що під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження - прокурором ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_3 укладено та підписано угоду від 01 грудня 2020 року про визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.391 КК України, за змістом якої обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні, сприяти досудовому слідству у визначеному органом обвинувачення обсязі, а також була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_3 узгодженого покарання за ст. 391 КК України у вигляді одного року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 березня 2020 року та визначити остаточне покарання у виді 8 років 3 місяців позбавлення волі. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди. Невідбута частина покарання станом на день розгляду справи згідно з довідкою ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» становить 7 років 11 місяців 8 днів.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання у виді позбавлення волі. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Крім цього, обвинуваченому роз`яснені положення ч.4 ст. 474 КПК України, які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений просив затвердити угоду.
Судом вивчалась особа обвинуваченого ОСОБА_3 та встановлено, що він за місцем відбування покарання характеризується негативно, неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не має, раніше неодноразово судимий, новий злочин вчинив в місцях позбавлення волі під час відбування призначеного йому вироком суду покарання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченого.
Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів
Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Згідно зі ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання.
Укладення угоди сторонами є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України.
Суд вважає, що узгоджені прокурором та обвинуваченим вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, інтересам суспільства та держави і даним особи обвинуваченого та заявлені в межах санкції ст. 391 КК України, тобто є таким, що не суперечать положенням КК України.
У відповідності до ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Таким чином, до покарання визначеного обвинуваченому ОСОБА_3 за даним вироком в порядку ст.71 КК України підлягає частковому приєднанню невідбута частина покарання за попереднім вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 березня 2020 року, яка була узгоджена сторонами угоди, що відповідає вимогам ч.4 ст.71 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Оскільки зміст зазначеної угоди про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, укладання угоди сторонами є добровільним, а підстави для відмови в затвердженні угоди відсутні, суд, керуючись засадами диспозитивності кримінального провадження, вважає за можливе затвердити угоду.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Витрати на проведення судових експертиз відсутні.
Речові докази у справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не вживались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 01 грудня 2020 року, укладену між прокурором Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_3 про визнання ним винуватості у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.391 КК України.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 391 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 березня 2020 року, та визначити остаточне покарання у виді 8 (восьми) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту постановлення вироку, тобто з 17 грудня 2020 року.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладання угоди;
прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харків протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1