Слідчий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/370/20
Провадження № 1-кс/374/94/20

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року слідчий суддя Ржищівського міського суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

розглянувши у залі судових засідань Ржищівського міського суду Київської області клопотання заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у рамках розслідування кримінального провадження № 0000064 внесеного до ЄРДР 24 червня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2020 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшло клопотання заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у рамках розслідування кримінального провадження №0000064 внесеного до ЄРДР 24 червня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначав, що Кагарлицькою місцевою прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000064 від 24.06.2020 за ч.4 ст. 190 КК України, за фактом незаконного заволодіння, шляхом обману, майновими правами на об`єкт нерухомості будинок побуту, що розташований за адресою АДРЕСА_1 (в подальшому адресу змінено на АДРЕСА_1 ).

Підставою для внесення вказаних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є виявлення прокурором даних під час досудового розслідування іншого кримінального провадження № 0000008, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, про незаконне заволодіння шляхом обману об`єкта нерухомості, належного Українській міській ради Обухівського району Київської області.

Встановлено, що службові особи ТОВ «Софттрейд», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння майном Української міської ради, шляхом обману, 24.01.2020 безпідставно, незаконно відчужили на користь іншої особи ОСОБА_4 приміщення будинку побуту, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , право власності на яке підтверджено рішенням Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 у справі № 911/2685/13.
В ході досудового розслідування здобуто докази, які свідчать про незаконність проведення вказаної реєстраційної дії.
Так, рішенням господарського суду Київської області від 17.12.2019 у справі № 911/2851/19 задоволено позов ТОВ «Софттрейд» до державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» (далі КП КОР «Готово) ОСОБА_5 , Української міської ради Обухівського району Київської області про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, скасування реєстраційного запису про право власності, відновлення реєстрації права власності.

Вказаним судовим рішенням визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 32296683) від 09.11.2016 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме цілісний майновий комплекс, розташований по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1) за Українською міською радою Обухівського району Київської області; скасовано реєстраційний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності № 17360813 від 07.11.2016 про реєстрацію права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна - цілісний майновий комплекс, опис об`єкта: будинок побуту; складова частина об`єкта нерухомого майна: будинок побуту, А; що розташований за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, вул. Юності, буд. 6; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, виконаний державним реєстратором прав на нерухоме майно Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» ОСОБА_5 ; відновлено реєстрацію права власності (номер запису про право власності: 555819) на об`єкт нерухомого майна: цілісний майновий комплекс; опис об`єкта: будинок побуту; складова частина об`єкта нерухомого майна: будинок побуту, А; що розташований за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, вул. Юності, буд. 6; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Софттрейд» () на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, серія та номер 782, посвідчений 04.04.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 .

Проте, звертаючись до Господарського суду Київської області службові особи ТОВ «Софттрейд» достовірно знали про існування іншого судового рішення, яким право власності на будинок побуту визнано за Українською міською радою.

Так, постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 у справі № 911/2685/13 задоволено позов Української міської ради до ТОВ «Українка», ТОВ «Софттрейд», треті особи: Обухівська районна рада, Підприємство по обслуговуванню житла виконавчого комітету Української міської ради та визнано за територіальною громадою міста Українка в особі Української міської ради Обухівського району Київської області право власності на вищевказану спірну нежитлову будівлю Будинку побуту й витребувано її від ТОВ «Софттрейд» на користь територіальної громади міста Українка в особі Української міської ради.

Київський апеляційним господарським судом при ухвалені вказаної постанови у справі № 911/2685/13 встановлено обставини, які в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України мають преюдиційне значення для правильного вирішення спору у цій справі.

Зокрема, суд апеляційної інстанції встановив, що «…як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», наказом Фонду комунального майна Обухівського району № 4 від 04.02.1994 затверджено перелік підприємств районної комунальної власності, які пропонуються до малої приватизації у 1994 році, як об`єкти малої приватизації.

Відповідно до пункту 11 затвердженого переліку, об`єктом приватизації за вказаним наказом є обладнання Малого підприємства побутового обслуговування «Українка» (юридична адреса: м. Українка, Будинок побуту) (т. 2, а.с. 123, 124).

Водночас, сімнадцятою сесією Обухівської районної ради народних депутатів ХХІ скликання від 31.03.1994 прийнято рішення «Про перелік об`єктів малої приватизації комунальної власності району, які підлягають приватизації у 1994 році».

Вказаним рішенням затверджено перелік об`єктів малої приватизації, де серед інших об`єктів, які підлягають приватизації у другому півріччі 1994 року значиться МП «Українка» - обладнання (юридична адреса: м. Українка, Будинок побуту) (т. 3, а.с.70-71).

Отже, матеріали справи не містять належних доказів того, що будівля Будинку побуту м. Українка була включена до переліку об`єктів малої приватизації комунальної власності Обухівського району, які підлягали приватизації у 1994 році.

З матеріалів справи вбачається, що після прийняття 06.05.1992 виконавчим комітетом Обухівської районної ради народних депутатів рішення «Про розмежування майна комунальної власності» №183, розпорядженням представника президента України від 15.05.1992 директору Райпобуткомбінату ( ОСОБА_7 ) наказано не проводити передачу майна Райпобуткомбінату на баланси малих підприємств, створених на базі оренди будинків побуту до прийняття рішення виконкомом районної ради народних депутатів про розмежування комунальної власності в районі (т. 1 а.с. 103).

Матеріали справи свідчать, що з моменту передачі (у 1992 році) у комунальну власність територіальній громаді м. Українка спірної будівлі, Українська міська рада продовжує володіти, користуватись та розпоряджатись даним майном в інтересах територіальної громади.

Позивачем долучено до матеріалів справи довідку виконкому Української міської ради Обухівського району Київської області від 21.06.2013 за вих.№ 1442/0/3 про перебування на балансі вказаного органу будівлі Будинку побуту, розташованої за адресою: Київська область, м. Українка, вул. Юності, 6, а також інвентаризаційну картку обліку основних засобів, оформлену на зазначену будівлю (т. 1 а.с. 111, 112)

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з часу передачі у комунальну власність виконкому Української міської ради Будинку побуту на підставі акта передачі від 20.05.1992, підписаного на виконання рішення виконкому Обухівської районної ради народних депутатів від 06.05.1992 №183, який є адміністративним актом і в розумінні ст. 4 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, чинного на той час, є підставою виникнення права власності, власником будівлі Будинку побуту м. Українка є позивач у справі (Українська міська рада). А враховуючи ту обставину, що за наказом Фонду комунального майна Обухівського району від 04.02.1994 № 4 приватизації підлягало лише обладнання Малого підприємства побутового обслуговування «Українка», суд вважає, що в розрізі положень ч. 3 ст. 2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» спірна будівля не виступала об`єктом приватизації у складі майнового комплексу малого підприємства побутового обслуговування «Українка».

Відтак, вказаною постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 у справі № 911/2685/13 констатовано, що з моменту прийняття виконавчим комітетом Обухівської районної Ради народних депутатів рішення № 183 від 06.05.1992 та передачі на підставі акту від 20.05.1992 (який є адміністративним актом, виданим на підставі та в розвиток постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю) у комунальну власність м. Українка спірного об`єкта нерухомого майна - Будинку побуту, власником вказаної будівлі з 1992 року в розумінні ст. 4 Цивільного кодексу УРСР 1963 року (чинного до 01.01.2004) була Українська міська рада, яка в установленому законодавством порядку ще 11.02.2010 оформила речове право на спірне майно (комунальної власності), зареєструвавши його в книзі 50 під номером запису 131.

Саме наявна в матеріалах справи № 911/2685/13 копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.02.2010 серії НОМЕР_1 , отриманого на підставі рішення виконкому Української міської ради від 10.02.2010 № 36 «Про дозвіл на виготовлення свідоцтва на право власності на об`єкт комунального майна Будинок побуту», свідчить, що власником спірної нежитлової будівлі Будинку побуту площею 1436 кв.м по АДРЕСА_1 є територіальна громада міста Українка в особі Української міської ради.

Крім того, 11.02.2010 в Реєстр прав власності на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права комунальної власності за територіальною громадою м. Українка в особі Української міської ради на нежитлову будівлю (реєстраційний номер майна 29677562), загальною площею 1436,0 кв.м., розташовану за адресою Київська область, Обухівський р-н, м. Українка, вул. Юності, 6, технічний опис майна: будинок побуту, номер запису 131 в книзі 50, підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності.

При цьому, постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 у справі № 911/2685/13 встановлено, що з моменту передачі у комунальну власність територіальній громаді м. Українка спірної будівлі, Українська міська рада продовжує законно володіти, користуватись та розпоряджатись даним майном в інтересах територіальної громади.

На виконання постанови Київського апеляційного від 25.01.2016 у справі № 911/2685/13 у передбаченому законом порядку здійснено повторну державну реєстрацію права власності на спірний Будинок побуту за територіальною громадою м. Українка в особі Української міської ради, про що внесено запис за № 17360813 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та вказано дане судове рішення як підставу реєстрації.

Крім того, постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 у справі № 911/2685/13 констатовано, що нежитлова будівля (будинок побуту), предметом договору купівлі-продажу від 27.12.1994 не виступала, права власності на зазначену будівлю ТОВ «Українка» за цим договором не набувало, відтак останньому на момент відчуження ТОВ «Софттрейд» (04.04.2013) не належала. Як висновок у ТОВ «Софттрейд» також відсутні правомочності власника по відношенню до цього об`єкту нерухомості.

Однак, 13.01.2020 державним реєстратором Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області скасовано попередню реєстрацію права власності на Будинок побуту, що за адресою м. Українка, вул. Юності, 6, за Українською міською радою. Підставою для скасування такої реєстрації є рішення господарського суду Київської області від 17.12.2019 у справі №911/2851/19, яким визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 32296683) від 09.11.2016 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: цілісний майновий комплекс, що розташований за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, вул. Юності, буд. 6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1) за Українською міською радою Обухівського району Київської області ().

При цьому, вже 24.01.2020 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8 , право власності на вказаний Будинок побуту реєструється на ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу № 127 від 24.01.2020.

Тобто, на даний час право власності на приміщення Будинку побуту, що за адресою АДРЕСА_1 , відчужено на користь ОСОБА_4 незаконно.

Крім того, враховуючи, що службові особи ТОВ «Софттрейд» надали Господарському суду Київської області недостовірну інформацію, внаслідок чого відбулось відчуження нерухомого майна Української міської ради, Київською обласною прокуратурою подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду Київської області від 17.12.2019 у справі №911/2851/19. Ухвалою від 29.09.2020 у вказаній справі Північним апеляційним господарським судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокуратури, при цьому зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 17.12.2019 у справі №911/2851/19.
Однак, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №237308851 державним реєстратором Броварської районної державної адміністрації проведено зміну даних щодо будинку побуту за адресою АДРЕСА_1 , з метою унеможливити виконати ухвали Північного апеляційного суду Київської області від 29.09.2020 у справі №911/2851/19.
Зокрема, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно змінено адресу об`єкта нерухомості на нову: АДРЕСА_1 , а також змінено назву об`єкта нерухомого майна на «громадський об`єкт з торговельними та побутовими приміщеннями».
Крім того, згідно запису 36371296 в Державному реєстрі речових прав 29.04.2020 зареєстровано договір оренди на вказане приміщення з ТОВ «АТБ-маркет» (ЄРДПОУ 30487219), згідно якого останньому передано в оренду майновий комплекс строком до 29.04.2030. Тобто, за короткий проміжок часу, зазначене майно було продано та передано в оренду.
Вище викладене свідчить про те, що на даний час у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що право власності на вище вказане майно, а саме будинку побутуза адресою: АДРЕСА_1 , набуте із грубим порушенням вимог чинного законодавства внаслідок вчинення невідомими особами злочину.
Крім того, необхідно врахувати можливість відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, оскільки будинок побуту фактично вибув з комунальної власності.
Виходячи з того, що вищевказане майно, а саме: нерухоме майно (нежитлова будівля), а саме будинку побутуза адресою: АДРЕСА_1 , є безпосередньо предметом вчинення вказаного злочину, та постановою від 16.12.2020 його визнано речовим доказом, а тому виникає необхідність у накладенні арешту на вищезазначене майно.

Також, згідно протоколу огляду від 16.12.2020 встановлено, що на даний час проводиться реконструкція будинку побуту в громадський об`єкт з торгівельними та побутовими приміщеннями по АДРЕСА_1 , що свідчить про фактичне руйнування вказаного об`єкта та може призвести до втрати його вартості та цільового призначення.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема як арешт майна.

У відповідності до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення та одержані внаслідок його вчинення.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (Речові докази). Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Також арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил КПК України.
Арешт може бути накладений у встановленому порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, з метою досягнення дієвості кримінального провадження та досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного злочину, а також з метою запобігання можливості здійснити приховування, зникнення, втрати, використання, реалізації, передачі, відчуження вказаного майна, а також те, що незастосування заборони на відчуження вказаного об`єкту нерухомості може призвести до подальшої незаконної перереєстрації прав власності або настання інших наслідків, які можуть перешкодити вказаному кримінальному провадженню, наявна необхідність у застосуванні арешту на нерухоме майно (нежитлова будівля), а саме будинку побуту за адресою: АДРЕСА_1 .
Прокурор у клопотанні просив накласти арешт на громадський об`єкт з торговельними та побутовими приміщеннями (змінено/перейменовано з Будинок побуту), загальною площею 1464, 8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса: АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2 ) та право користування яким належить ТОВ «АТБ-Маркет» () на підставі договору оренди від 29.04.2020, шляхом заборони будь-яким фізичним та юридичним особам використання вказаного об`єкта нерухомості, відчуження, розпорядження, знищення, в тому числі заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії чи будівельні роботи, в т.ч. й підготовчі роботи, направлені на подальше будівництво, реконструкцію, розпорядження, користування або псування, з метою збереження як речового доказу. Розгляд клопотання про арешт майна проводити без повідомлення володільців майна, для запобігання можливості здійснити приховування, зникнення, втрати, використання, пересування, передачі, відчуження вказаного майна, що є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Внесене слідчим клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України, матеріалами клопотання (витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань), а також слідчим доведено достатність даних про здійснення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення, а також про те що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою збереження речових доказів, оскільки зазначений в клопотанні громадський об`єкт з торговельними та побутовими приміщеннями, відповідають критеріям, визначеним ст. 98, ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, вибули у користування у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення та обґрунтовано визнані речовими доказами, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Як встановлено із клопотання прокурор просив накласти арешт на громадський об`єкт з торговельними та побутовими приміщеннями.

З огляду на зміст ч. 4 ст. 173 КПК України задовольняючи клопотання про накладення арешту на громадський об`єкт з торговельними та побутовими приміщеннями, суд приходить до висновку, що такий арешт не буде надмірним обмеженням правомірної діяльності TOB «АТБ-Маркет».

Таким чином, суд дійшов висновку щодо задоволення вказаного клопотання.

Керуючись ст. 36, 40, 110, 131-132, 170, 171, 172, 173, 175, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у рамках розслідування кримінального провадження № 0000064 внесеного до ЄРДР 24 червня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - задовольнити у повному обсязі.

Накласти арешт на громадський об`єкт з торговельними та побутовими приміщеннями (змінено/перейменовано з Будинок побуту), загальною площею 1464, 8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса: АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2 ) та право користування яким належить TOB «АТБ-Маркет» () на підставі договору оренди від 29 квітня 2020 року, шляхом заборони будь-яким фізичним та юридичним особам використання вказаного об`єкта нерухомості, відчуження, розпорядження, знищення, в тому числі заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії чи будівельні роботи, в т.ч. й підготовчі роботи, направлені на подальше будівництво, реконструкцію, розпорядження, користування або псування, з метою збереження як речового доказу.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали оголошено о 10 год 00 хв 23 грудня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1