У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0004498

за апеляційною скаргою прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

-обвинуваченої за п.2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачена ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у іншому складі суду.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.06.2020 р. обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004498 за обвинуваченням ОСОБА_6 за п.2 ч.2 ст. 115 КК України повернуто прокурору.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що в обвинуваченні ОСОБА_6 зазначено місце вчинення нею кримінального правопорушення, встановлений у ході досудового розслідування час вчинення останньою кримінального правопорушення, та спосіб його вчинення.

Зазначає, що суд, зробивши висновки, щодо неконкретності пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення та неправильності кваліфікації її дій, вийшов за межі наданої йому компетенції пов`язаної із вирішенням питань, що стосуються підготовчого судового засідання, які мав зробити лише під час судового розгляду.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Органом досудового розслідування не було встановлено заздалегідь обдуманого умислу ОСОБА_6 на позбавлення своєї новонародженої дитини життя, що не відповідає вимогам КК України, а також вказує на не конкретне визначення наявності у обвинуваченої мотиву на вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, що є порушенням вимог п.2 ч. 1 ст. 91 КПК України.

За висновком суду, в обвинувальному акті вказано про смерть новонародженої дитини, чоловічої статі, без зазначення жодних відомостей, на підставі чого було встановлено органом досудового розслідування, саме вказану причину смерті потерпілого.

Отже, прокурором всупереч вимогам п.1 ч. 1 ст. 9, п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України не вказано час, конкретний мотив та спосіб вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину, що у свою чергу, свідчить про істотні порушення законних прав та інтересів обвинуваченої, а також порушення вимог КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, який просив скасувати ухвалу, призначити новий розгляд в суді першої інстанції та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої, а також заперечення обвинуваченої та захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору, виходив з того, що в обвинувальному акті в порушення вимог п.1 ч. 1 ст. 9, п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України чітко не вказано час, конкретний мотив та спосіб вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину; без зазначення жодних відомостей, на підставі чого було встановлено органом досудового розслідування смерть новонародженої дитини.

Разом з тим, суд не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акта вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 283, ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив, мета і наслідки вчиненого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обставини, які впливають на ступіть тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, тощо.

Що стосується обвинувального акта, то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність саме вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

Зі змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вбачається, що він містить у собі всі відомості, передбачені ст.291 КПК, в тому числі і виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Посилання суду першої інстанції на те, що орган досудового розслідування в обвинувальному акті нечітко виклав фактичні обставини кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу з огляду на те, що, як зазначалось вище, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Крім того, на даній стадії кримінального провадження суд першої інстанції не наділений повноваженнями надавати оцінку викладеним у обвинувальному акті фактичним обставинам.

Зокрема, в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Також, в обвинувальному акті зазначені анкетні дані обвинуваченої ОСОБА_6 , найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір витрат на залучення експерта.
До обвинувального акта додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка підозрюваної про отримання копії обвинувального акту та реєстру.

Враховуючи наведене, є слушними доводи апелянта щодо конкретності пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення та правильності кваліфікації її дій.

За наведеного, суд погоджується з доводами апелянта, що суд першої інстанції вийшов за межі наданої йому компетенції, пов`язаної із вирішенням питань, що стосуються підготовчого судового засідання.

Відтак, рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту суперечить вимогам кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

За такого, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Окрім того, ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2020 року продовжено строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 липня 2020 року включно.

07.07.2020 прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 подано клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

На думку суду, на даний час заявлені ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не зменшилися, що виправдовує тримання ОСОБА_6 під вартою. Тому, більш м`яка міра запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень по справі.

За такого, апеляційний суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої на 60 діб.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу скаргою прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта у відношенні ОСОБА_6 - скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів, до 14 вересня 2020 р. включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3