Справа № 144/1165/20
Провадження №11-сс/801/710/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Теплицького районного суду Вінницької області від 09.09.2020 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000177 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Теплицького відділення поліції Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 та накладено арешт на трактор «Т-74» разом з причепом, на якому знаходиться глина, який поміщено для зберігання до КП «Житлокомунсервіс» за адресою вул. Аерофлотська, 2 смт. Теплик Теплицького району Вінницької області в межах кримінального провадження №0000177 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України.
Адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Вважає, що арешт на майно накладено необґрунтовано. Зазначає, що трактор не належить сільській раді, а належить його довірителю ОСОБА_8 , якого не повідомляли про розгляд клопотання слідчого.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просив проводити апеляційний розгляд без його участі.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та вважав рішення суду законним та обґрунтованим, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 173 ч. 2 п.5 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
З наданих суду матеріалів вбачається, що СВ Теплицького відділення поліції Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 від 10.06.2020, за фактом незаконного видобування сировини глини.
Під час вчинення кримінального правопорушення використовувалися трактор «Т-74» з причепом, які визнані речовими доказами постановою слідчого від 04.09.2020.
Необхідність арешту транспортного засобу в клопотанні слідчого обґрунтована тим, що трактор з причепом є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі прийшов до обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом правових підстав для накладення арешту на майно, яке має суттєве значення для встановлення обставин скоєння злочину.
Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість доводів про необхідність накладення арешту на вказане у клопотанні майно з метою забезпечення збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України.
Органами досудового розслідування надано достатньо доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення. Правові підстави для арешту майна в межах даного провадження підтверджуються матеріалами досудового розслідування. Зазначене майно у клопотанні слідчого є доказом у кримінальному провадженні, а тому накладення арешту на майно необхідно для його збереження.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновок слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на майно.
Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків.
Підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2020 про накладення арешту на майно залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4