Ухвала
Іменем України
8 жовтня 2020 р.

м. Київ
справа № 468/134/16
провадження № 51-4763ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 14 червня 2016 року,
встановив:
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 квітня 2016 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років.
Строк покарання визначено рахувати з 21 листопада 2015 року та зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21 листопада 2015 року по день вступу вироку у законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 14 червня 2016 року вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 квітня 2016 року змінено в частині задоволення цивільного позову, у решті вирок залишено без зміни.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з судовими рішеннями, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, попередньо поновивши йому строк на касаційне оскарження судових рішень.
Відповідно до вимог пункту 3 частини 3 статті 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Як убачається з клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, засуджений просить поновити йому строк на касаційне оскарження без обґрунтувань такої позиції та належних доводів щодо такого поновлення.
Так, відповідно до частини 2 статті 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.
Однак, засуджений подав касаційну скаргу датовану 24 вересня 2020 року, яка надійшла до суду касаційної інстанції 2 жовтня 2020 року, на судові рішення, які набрали законної сили 14 червня 2016 року, а саме майже через 4 роки і 6 місяців після проголошення ухвали апеляційного суду. Тобто, поза межами трьохмісячного строку на оскарження вказаних судових рішень, що ним не заперечується, свідченням чого є клопотання засудженого про його поновлення.
При цьому, клопотання засудженого про поновлення строку на касаційне оскарження взагалі не містить підстав для поновлення цього строку, без вказівок на обставини, які перешкодили йому вчасно подати касаційну скаргу, або звернутись до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про надання безкоштовної правової допомоги.
Оскільки засуджений не вказав об`єктивних причин, що перешкодили йому вчасно оскаржити судові рішення, або звернутися за допомогою про надання правової допомоги за захистом своїх прав у передбачений законом строк, то колегія суддів не вбачає підстав для поновлення засудженому строку на касаційне оскарження.
Відтак, касаційна скарга засудженого підлягає поверненню.
На підставі викладеного та керуючись, пунктом 3 частини 3 статті 429 КПК України, Суд

постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження.
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 14 червня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3