Справа № 359/5832/20
Провадження №1-в/359/238/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
3 вересня 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю представника колонії ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією в режимі відеоконференції з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.04.2018 року, зміненого ухвалою Київського апеляційного суду від 11.12.2018 року, за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна,

в с т а н о в и в :
29.07.2020 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вищезазначене клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що він за час відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, довів, що став на шлях виправлення. Враховуючи вищезазначене просив суд звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки матеріали особової справи засудженого свідчать про те, що останній за час перебування в БВК № 119 не довів що став на шлях виправлення.

В судовому засіданні представник адміністрації БВК поклався на розсуд суду щодо поданого клопотання засудженого.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи в їх сукупності, вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

ОСОБА_4 засудженого за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.04.2018 року, зміненого ухвалою Київського апеляційного суду від 11.12.2018 року, за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання 03.03.2017 року, а кінець строку 24.05.2022 року.
Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ч.2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до коментованої ст. 81 КК України, сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки засудженого, яка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Виходячи з приписів ст. 81 КК України, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 року, передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Для застосування звільнення, згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно матеріалів особової справи та характеристики на засудженого, ОСОБА_4 В державній установі «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» відбуває покарання з 10.04.2019 року. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 4 рази. Працевлаштований на виробництві установи на дільниці по виготовленню та ремонту піддонів. У взаємовідношеннях з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до статті 123 Кримінально - виконавчого кодексу України не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених. Відповідно до статті 127 Кримінально - виконавчого кодексу України не бере участь у роботі самодіяльних організацій. Відповідно до статті 110 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з рідними шляхом побачень, отримує від них посилки та передачі. 18.04.2020 року засуджений ОСОБА_4 розглядався на комісії установи, щодо можливого застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 101 КВК України а саме: переведення з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації, але засудженому було відмовлено, оскільки засуджений не стає на шлях виправлення. 18.04.2020 року засуджений ОСОБА_4 розглядався на комісії установи, щодо можливого застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України а саме: заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, але засудженому було відмовлено, оскільки засуджений не став на шлях виправлення. 30.01.2020 року засуджений ОСОБА_4 розглядався на комісії установи, щодо можливого застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України а саме: умовно - дострокове звільнення, але засудженому було відмовлено, оскільки засуджений не довів своє виправлення. На профілактичному обліку установи не перебуває. Згідно вироку позову не має. Вину у скоєному злочині визнав. Характеристика надана за місцем вимоги.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З вищезазначеного вбачається, що засуджений ОСОБА_4 засуджений за тяжкі злочини, в місцях позбавлення волі не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених та у роботі самодіяльних організацій, факт працевлаштування на виробництві установи сам по собі не дає достатніх підстав для застосування до засудженого пільги умовно-дострокового звільнення. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для застосування умовно-дострокового звільнення по відношенню до засудженого ОСОБА_4 оскільки вважає виправлення останнього сумнівним. Аналіз даних про особу засудженого вказує на те, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення, а лише починає ставати на шлях виправлення.

Злочини за вчинення яких був засуджений ОСОБА_4 згідно ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів.

Таким чином, незважаючи на те, що засуджений ОСОБА_4 відбув встановлену законом частину строку покарання, матеріали особової справи не містять відомостей про те, яким чином засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставив, враховуючи тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_4 злочинів, дані про особу засудженого, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення.

З огляду на це, суд вважає, що підстави для задоволення даного клопотання відсутні.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. 81 КК України, ст. 158 КВК України, та керуючись ст.ст. 376, 536-539 КПК України, суд -

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 04.09.2020 року.

Суддя ОСОБА_1