Справа № 552/6080/20
Провадження №1-кс/552/2172/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.12.2020 м. Полтава

Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В клопотанні вказував, що в провадженні ВП №1 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0002024 від 10 грудня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 19 листопада 2020 року заступник Полтавського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_4 звернувся до ВП №1 з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Із його повідомлення та доданих до нього матеріалів вбачається, що квартиру АДРЕСА_1 неправомірно виведено із комунальної власності територіальної громади м. Полтави шляхом реєстрації 29.10.2019 права приватної власності за померлим не пізніше 11.04.2017 ОСОБА_5 на підставі підробленого свідоцтва про право власності від 12.05.2008, яке в дійсності Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради не видавалося.

Належність квартири АДРЕСА_1 на праві комунальної власності територіальній громаді м. Полтави та підроблений характер виготовленого щодо неї свідоцтва про право власності від 12.05.2008 підтверджується змістом листа Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради від 20.10.2020 № 01-05/01.1-10/2043-288, згідно якого рішення (розпорядження) органу приватизації житла щодо передачі у власність шляхом приватизації квартири АДРЕСА_1 не приймалося, відповідно свідоцтво про право власності на вказане житло від 12.05.2008 га ім`я ОСОБА_5 органом приватизації не видавалося.

Набравшим законної сили 27.05.2020 рішення Київського районного суду м. Полтави від 12.12.2019 в справі № 552/6101/19 так само встановлено, що квартира АДРЕСА_1 не приватизована та належить до комунальної власності. За змістом цього судового рішення у вказаному помешканні були зареєстровані: квартиронаймач ОСОБА_6 , яка 03.03.2018 знята з реєстрації у зв`язку зі смертю, та ОСОБА_7 , яка 30.06.2019 знята з реєстраційного обліку в зв`язку зі смертю. За результатами перевірки схоронності комунального житлового фонду комісією працівників КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради актом від 26.09.2019 було зафіксовано, що у квартирі АДРЕСА_1 фактично проживає без належних правових підстав ОСОБА_8 . В ході розгляду судом ініційованої КП «ЖЕО № 2» цивільної справи № 552/6101/19 про виселення ОСОБА_8 останній посилався на те, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах з померлим квартиронаймачем ОСОБА_6 та має виданий на його ім`я технічний паспорт на зазначену квартиру.

Набравшим законної сили 27.05.2020 рішенням Київського районного суду м. Полтави від 12.12.2019 в справі № 552/6101/19 задоволено позовні вимоги КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради та постановлено виселити ОСОБА_9 із вказаного помешкання.

При цьому, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що ще 29.10.2019 державним реєстратором КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради ОСОБА_10 зареєстровано за померлим ОСОБА_11 право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі таких документів: довідки приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_12 № 506/02-14/12-2017 від 18.10.2019, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою витягу із Спадкового реєстру № 47602024 від 03.05.2017, виданого Шевченківським районним у м. Полтаві ВДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 11.04.2017, виданого Управлінням житлово-комунального господарства свідоцтвом про право власності на житло, виданими ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» довідками № 9634 від 19.09.2019, № 9982 від 27.09.2019 та технічним паспортом від 17.09.2019.
Постановою слідчого від 21.12.2020 квартира АДРЕСА_1 згідно ч. 1 ст. 98 КПК України визнана речовим доказом як предмет, що був об`єктом кримінально протиправних дій.
Тому з метою забезпечення збереження речових доказів слідчий просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний об`єкт нерухомого майна № 101), з позбавленням права на розпорядження нею.
В день розгляду клопотання слідчий звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання за його відсутності.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України також передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України в свою чергу передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів клопотання, існують обґрунтовані підстави вважати, що квартиру АДРЕСА_1 неправомірно виведено із комунальної власності територіальної громади м. Полтави шляхом реєстрації 29.10.2019 права приватної власності за померлим не пізніше 11.04.2017 ОСОБА_5 на підставі підробленого свідоцтва про право власності від 12.05.2008, яке в дійсності Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради не видавалося.

Таким чином є достатні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України.
Постановою старшого слідчого ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 від 21 грудня 2020 року вказана вище квартира за адресою: АДРЕСА_2 визнана речовим доказам як предмет, що був об`єктом кримінально протиправних дій.

Тому слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вказану в клопотанні квартиру з метою збереження речового доказу.

Вирішуючи питання про обсяг обмежень, що застосовуються у зв`язку з накладенням арешту, вважаю за необхідне накласти заборону на розпорядження даним майном з тим, щоб упередити можливу подальшу незаконну передачу прав щодо нього.

З цих підстав клопотання підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На підставі викладеного і керуючись ст. 170 КПК України,

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 101), з позбавленням права розпорядження цим майном до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1