ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду кримінальне провадження №0000567 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, розлученого, громадянина України, українця, раніше неодноразово судимого: 28.03.2008 р. Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України із іспитовим строком на 2 роки; 02.07.2008 р. Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 296 КК України на підставі ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців; 16.05.2012 р. Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.1 ст. 296, ч.3 ст. 296 КК України на підставі ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців,

у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст. 152, ч.1 ст. 162 КК України,

в с т а н о в и в:

22 серпня 2019 року, близько 04 години, ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи гарантоване ст. 30 Конституції України право громадян на недоторканість житла, без згоди власника, за відсутності визначених для цього законом підстав, шляхом відкриття незачинених вхідних дверей, незаконно проник до квартири АДРЕСА_2 , яка належиться на праві власності громадянці ОСОБА_9 і перебуває у фактичному користуванні її доньки ОСОБА_7 .

Крім того, 22 серпня 2019 року, близько 04 години, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , керуючись низькими спонуканнями задоволення своїх сексуальних бажань, посягаючи на статеву свободу та недоторканість іншої особи, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, застосовував фізичне насильство щодо колишньої співмешканки ОСОБА_7 , з котрою раніше перебував у близьких стосунках, а саме повалив на ліжко та утримуючи в лежачому положенні вчинив активні дії сексуального характеру відносно останньої. Так, використовуючи свою перевагу в силі по відношенню до вказаної особи, не реагуючи її неодноразові прохання та вмовляння припинити зазначені протиправні дії, подолавши її опір, здійснив вагінальне проникнення в тіло ОСОБА_7 з використанням своїх геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), внаслідок чого принизив її гідність та спричинив фізичний біль й моральні страждання.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст. 152, ч.1 ст. 162 КК України не визнав та просить виправдати його у вчиненні даних злочинів. Пояснив, що з 2016 р. він проживав разом із ОСОБА_7 . Неодноразово між ними були сварки після яких вони припиняли спільне проживання, однак потім знову мирились і продовжували проживали разом. 22.08.2019 р. він пішов до ОСОБА_7 . Постукав у двері, однак ніхто не відкрив дверей. Оскільки двері не були закриті на замок, тому він взяв за ручку дверей, відкрив їх та зайшов у квартиру. ОСОБА_7 була у кімнаті. Вона просила його залишитись із нею. Він не хотів, однак погодився. ОСОБА_7 сказала, що різала собі ноги, бо взнала, що він має одружуватись. ОСОБА_7 обійняла його, після чого відбувся статевий акт за її згодою. Під час статевого акту ОСОБА_7 сказала, що не хоче продовження статевого акту. В сусідній кімнаті спав син ОСОБА_7 , котрий проснувся. Після чого вони всі разом пішли на кухню, де пили чай. ОСОБА_7 почала поводити себе неадекватно, ображати його. Вважає, що ОСОБА_7 обурило те, що він мав одружитись і вона вирішила йому за це помститись і написала заяву в поліцію про згвалтування. Підтвердив, що не було згоди на проникнення у квартиру, а також, що перед даною подією він вживав алкоголь. Зазначає, що не гвалтував ОСОБА_7 , тому просить виправдати його у вчиненні даних злочинів.

Проте показання дані обвинуваченим ОСОБА_5 , що він не вчиняв інкриміновані йому кримінальні правопорушення не відповідають обставинам кримінального провадження та повністю спростовуються іншими належними, допустимими, достовірними доказами по справі, надані з метою уникнути кримінальної відповідальності та покарання за вчинене діяння.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст. 152, ч.1 ст. 162 КК України, його вина підтверджується наступними дослідженими та перевіреними доказами.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що із ОСОБА_5 вона проживала до лютого 2019 р. Оскільки ОСОБА_5 побив її в присутності дитини, тому з лютого 2019 р. вони припинили відносини та перестали проживати разом. Влітку 2019 р. вона бачила сестру ОСОБА_5 , котра повідомила, що ОСОБА_5 перебуває на лікуванні від наркоманії. 22.08.2019 р., близько 4 год. вона почула, що у її квартирі відкрились та відразу закрились вхідні двері. В цю ніч вона забулась закрити двері на ключ. Побачила, що у квартиру зайшов ОСОБА_5 , котрий перебував в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_5 почав розпитувати її з ким у неї були статеві відносини за період коли вони не були разом. Сказав, що хоче із нею статевих відносин. Оскільки вона не хотіла цього, тому почала відштовхувати його. Однак ОСОБА_5 штовхнув її та вдарив рукою у ліву щоку, так як вона відштовхнула його та не хотіла із ним статевих відносин. Після чого він вдарив рукою у ключицю та повалив її на ліжко, а також тримав її за волосся, внаслідок чого вона зазнала фізичного болю. Потім він зняв із нею футболку і труси та проти її волі вчинив статевий акт. Вона просила ОСОБА_5 не робити цього, однак він її не слухав. Зазначила, що коли ОСОБА_5 перебуває у нетверезому стані то він є дуже агресивний, тому боялась і не кричала. Також у сусідній кімнаті спав її син і вона не кричала, так як боялась, що розбудить дитину, котрий також міг злякатись поведінку ОСОБА_5 . Через деякий час вона сказала, що хоче вийти на кухню і ОСОБА_5 її відпустив. Однак вона пішла в кімнату до сина і ОСОБА_5 прийшов до них. При дитині він вже не вів себе агресивно. Син сказав, щоб ОСОБА_5 пішов із квартири, бо бачив, як він ображає його маму, тобто її. Син сказав, що хоче їсти, тому вони пішли на кухню. Після чого вона із сином пішла у спальню і за ними пішов ОСОБА_5 , який в кімнаті почав її стягувати із ліжка та просив йти в іншу кімнату для продовження дій сексуального характеру. Оскільки вона не бажала цього робити, тому сказала ОСОБА_5 покинути квартиру, на що він повідомив, що йде, однак ще повернеться. Після чого вона відразу зателефонувала своїй подрузі ОСОБА_10 та розповіла про дану подію. Крім того, вона телефонувала своєму дядькові ОСОБА_11 , щоб розповісти про подію, однак ще було рано і він не взяв трубку. Тоді вона зателефонувала до ОСОБА_12 , котрий є знайомий її дядька та розповіла про дану подію. ОСОБА_12 приїхав до неї та завіз її до дядька, котрому вона розповіла про обставини події. Заяву про вчинення щодо неї злочину написала в поліцію в цей же день. Також пояснила, що в цей день вона не давала дозволу ОСОБА_5 заходити у квартиру. У даній квартирі не було речей ОСОБА_5 , а також він не має ключів від даного помешкання. Не бачила ОСОБА_5 і не спілкувалась з ним з лютого 2019 р. Також зазначила, що коли вони проживали разом, то ОСОБА_5 наносив їй удари по обличчю в присутності дитини. Після згвалтування вона зверталась до невролога, оскільки у неї погіршився психологічний стан, де вона лікувалась 5 місяців. Крім того повідомила, що після затримання ОСОБА_5 на її мобільний телефон ОСОБА_5 відправив СМС в якому запитував, чи вона хоче, щоб він був засуджений. Також до неї телефонували друзі ОСОБА_5 , його племінник, котрі просили забрати заяву із правоохоронних органів. Просить призначити суворе покарання.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показав, що в серпні 2019 р. до нього приїхала ОСОБА_7 та повідомила, що її вночі згвалтував ОСОБА_5 . Вона була заплакана, налякана. Казала, що боїться ОСОБА_5 та запитувала, що їй робити. На що він запропонував їй звернутись із заявою у поліцію.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що ОСОБА_7 є його колега по роботі. Близько 06 год. 22.08.2019 р. до нього зателефонувала ОСОБА_7 та просила приїхати до неї, оскільки її згвалтував колишній співмешканець ОСОБА_5 . Коли він приїхав до неї то вона була заплакана, боялась, що до неї знову повернеться ОСОБА_5 . Розповіла, що вночі забула закрити вхідні двері на ключ і ОСОБА_5 зайшов до неї у квартиру та застосувавши фізичне насильство згвалтував її. Казала, що не запрошувала ОСОБА_5 у квартиру, оскільки з ним давно не спілкувалась, а також не давала згоди на статевий акт, однак ОСОБА_5 брав її за волосся та примушував її до статевого акту. Разом із ОСОБА_7 він поїхав до ОСОБА_11 , котрий є її дядьком, який запропонував ОСОБА_7 подати в поліцію заяву про вчинення злочину. Зранку цього ж дня він спілкувався із сином ОСОБА_7 , який повідомив йому, що до них приходив дядя ОСОБА_13 і тягав маму за волосся. Так як він злякався, тому накрився покривалом і не виходив з кімнати. Відомо, що ОСОБА_7 зверталась за допомогою до психіатрів у клініку «Благомед» з приводу психологічного стану, викликаного даною подією.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що близько 6 год. 22.08.2019 р. до неї зателефонувала ОСОБА_7 та повідомила, що без її дозволу, вночі у її квартиру проник ОСОБА_5 та із застосуванням фізичного насильства згвалтував її. Розповідала, що ОСОБА_5 вдарив її та тягнув за волосся. Вона плакала та була дуже схвильована. Була очевидцем, як і раніше ОСОБА_5 штовхав ОСОБА_7 , на що йому робили зауваження. Також ОСОБА_7 розповідала їй, що ОСОБА_5 раніше також її бив. ОСОБА_5 дуже сильно ревнував ОСОБА_7 до інших чоловіків. ОСОБА_7 боялась ОСОБА_5 . Перед цією подією ОСОБА_7 не спілкувалась із ОСОБА_5 , оскільки мала дружні відносини із іншим чоловіком. Після даної події ОСОБА_7 лікувалась і це лікування було пов`язано із її психологічним станом, який у неї виник внаслідок згвалтування.

Суд не вбачає підстав для ненадання показанням потерпілої ОСОБА_7 та даних свідків доказового значення, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами та повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є належними, допустимими, достовірними і підтверджують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст. 152, ч.1 ст. 162 КК України.

Безпідставними є доводи захисника ОСОБА_6 про те, що показання потерпілої ОСОБА_7 є неналежними та недопустими доказами з тих підстав, що потерпіла відмовилась відповідати на запитання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, а також стороні захисту було відмовлено у перехресному допиті потерпілої, оскільки під час судового розгляду, після прямого допиту потерпілої, судом було надано можливість перехресного допиту потерпілої.

У ст. 56 КПК України визначені права потерпілого, серед яких є право потерпілого давати пояснення, показання або відмовитись їх давати. Тобто відмова потерпілої від дачі пояснень, показань є її правом, і суд не вправі примушувати потерпілу до дачі нею показань у кримінальному провадженні у випадку її відмови від дачі таких показань. Тому відмова потерпілої від давання показань, чи відповідей на запитання захисника, обвинуваченого не свідчить про порушення судом права обвинуваченого на перехресний допит, оскільки це є право потерпілої, та не є істотним порушенням прав і свобод людини. Таким чином наведені захисником обставини не є підставою для визнання показань потерпілої ОСОБА_7 неналежними та недопустими доказами.

Крім показань потерпілого та свідків, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому правопорушеннях підтверджується наступними перевіреними та дослідженими доказами:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.08.2019 р., з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_7 повідомила працівників поліції про те, що 22.08.2019 р. ОСОБА_5 перебуваючи у кв. АДРЕСА_2 застосувавши до неї фізичне насильство, згвалтував її.

а.к.п. 190;

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.09.2019 р., з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_7 повідомила працівників поліції про те, що 22.08.2019 р. ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, незаконно проник у кв. АДРЕСА_2

а.к.п. 193;

протоколом огляду місця події від 22.08.2019 р. та фототаблицею до нього відповідно до якого у спальній кімнаті кв. АДРЕСА_2 на постільній білизні, бильці ліжка виявлено сліди крові.

а.к.п. 195-202;

висновком експерта від 06.11.2019 р. та ілюстративної таблиці до нього, який підтверджує, що виявлена кров фрагменті марлевої серветки зі змивом, підодіяльнику, простині, наволочці з тканини білого, сірого, фіолетового, чорного кольорів, наволочці з тканини білого, червоного та синього кольорів походить від обвинуваченого ОСОБА_5 . Походження даної крові від потерпілої ОСОБА_7 виключається.

а.к.п. 222-237;

висновком експерта від 11.11.2019 р. та ілюстративної таблиці до нього, який підтверджує, що виявлена кров на футболці ОСОБА_7 походить від обвинуваченого ОСОБА_5 . Походження даної крові від потерпілої ОСОБА_7 виключається.

а.к.п. 240-248;

висновком експерта від 22.08.2019 р. №96, відповідно до якого на тілі ОСОБА_7 виявлено синці тулуба, правого плеча, котрі могли утворитись внаслідок контактів з тупими твердими предметами з обмеженою контактною поверхнею, котрий підтверджує правдивість показань потерпілої ОСОБА_7 про обставини вчинення згвалтування.

а.к.п. 250;

При цьому покликання захисника ОСОБА_6 про відсутність тілесних ушкоджень в ділянці статевих органів потерпілої ОСОБА_7 не спростовує винуватість ОСОБА_5 , оскільки об`єктивна сторона злочину, передбаченого за ч.2 ст. 152 КК України, визначає вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).
Таким чином з об`єктивної сторони згвалтування не передбачає обов`язкового спричинення особою тілесних ушкоджень в ділянці статевих органів, а передбачає вчинення особою дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи.
Тобто, сам факт відсутності вільного волевиявлення особи (добровільної згоди) на вчинення відносно неї дій сексуального характеру є згвалтуванням і наявність чи відсутність тілесних ушкоджень в ділянці статевих органів при згвалтуванні не визначають об`єктивну сторону згвалтування, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України.
Також надані суду листи потерпілої ОСОБА_7 , котрі адресовані обвинуваченому ОСОБА_5 12.02.2017 р. підтверджують, що між потерпілою та обвинуваченим задовго до цієї події дійсно були дружні стосунки, однак вони не спростовують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні даних кримінальних правопорушенях.
Крім того, показання свідка ОСОБА_14 не мають доказового значення, оскільки в судовому засіданні свідок пояснив, що їй не відомі обставини події 22.08.2019 р. Показання свідка про характер відносин між обвинуваченим та потерпілою не є даними на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного кримінального провадження, а також не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України.
Оцінивши кожний досліджений та перевірений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення у даному кримінальному провадженні, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), з якою винний перебував у близьких відносинах є доведеною та квалфікує його дії за ч.2 ст. 152 КК України.
Також суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у незаконному проникненні до житла є доведеною та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 162 КК України, оскільки ОСОБА_5 без згоди власника (володільця) житла проник у житло.

Обставин, що помякшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння та рецедив злочину.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, зокрема, що кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 152 КК України є тяжким злочином, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 162 КК України є кримінальним проступком, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставин, котрі обтяжують покарання.

При обранні виду і строку покарання суд бере до уваги досудову доповідь відповідно до якої виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без позбавлення волі не можливе та становить небезпеку для суспільства. Фактор ризику вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, а також ризик небезпеки для суспільства є високими.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який перебуває на обліку у лікаря наркогола, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, в тому числі і тяжких, судимість за які не знята та не погашена, після реального відбуття покарання у виді позбавлення волі знову вчинив умисний тяжкий злочин, що підтверджує відсутність позитивних змін в його особистості після відбуття покарання й неготовність, небажання до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, стійку направленість на вчинення злочинів, підвищену суспільну небезпеку, тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства та призначає покарання у виді позбавлення волі.

Таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
Суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Речові докази вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Судові витрати стягнути із обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 152, ч.1 ст. 162 КК України та призначити покарання:

за ч. 2 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 9 місяців;

за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 9 місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 за цим вироком рахувати з 16 грудня 2020 р., зарахувавши у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 22 серпня 2019 року по 16 грудня 2020 р. із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Речові докази два змиви речовини бурого кольору, марлеві бинти, два контрольні зразки бинту, підодіяльник, простинь, 3 наволочки, скляну кружку, труси ОСОБА_5 , труси та футболку ОСОБА_15 , зішкріб з уретри, відбиток статевого члена, сліди рук, зразки крові ОСОБА_5 , зразки букального епітелію ОСОБА_5 , відбитки з присінки піхви, мазки з переднього та заднього склепіння, зрізи нігтьових пластин рук, відбитки рук ОСОБА_7 , кров ОСОБА_7 на 2 бинтах, 2 контрольні зразки бинту, зразки букального епітелією з ватним тампоном ОСОБА_7 знищити. Паспорт громадянина України для виїзду закордон на ім`я ОСОБА_5 залишити у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави 5579,73 грн. витрат пов`язаних із залученням експерта для проведення судово-імуннологічної експертизи від 06.11.2019 р., 628,04 грн. за проведення дактилоскопічної експертизи, 5149,78 грн. за проведення судово-імуннологічної експертизи від 11.11.2019 р.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя ОСОБА_1