Справа № 724/638/20
Провадження № 1-кп/724/91/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хотин, Чернівецької області кримінальне провадження № 0000502 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, унікальний номер запису в єдиному демографічному реєстрі№399, РНОКПП НОМЕР_1 , освіта повна загально-середня, не одружений, не працевлаштований, на утриманні одна малолітня дитина, придатний до військової служби, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, народився в м. Хотин Чернівецької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України,

В С Т А Н О В И В:
17.05.2018 набрав законної сили вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03.03.2018 у кримінальному провадженні зареєстрованому в ЄРДР №0000467 від 09.11.2017, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с.Анадоли, Хотинського району Чернівецької області, визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, за вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя м. Хотин, Чернівецької області, що мало місце 09.11.2017 приблизно о 05год.00 хв. на території житлового домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.11.2017 близько 05 год. 30 хв., в с. Анадоли Хотинського району Чернівецької області на присадибній ділянці житлового домоволодіння, що на АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 розповів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителю АДРЕСА_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительці АДРЕСА_3 , матеріали щодо якої виділено в окреме провадження про те, що він спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 , який лежить на земельній ділянці та не подає ознак життя.
У зв`язку з цим, ОСОБА_5 , поросив допомоги ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, у транспортуванні ОСОБА_6 до Хотинської центральної районної лікарні для надання йому медичної допомоги.
На дане прохання, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, погодились. Надалі ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_4 завантажили тіло ОСОБА_6 до автомобіля марки «PEUGEOT PARTNER», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 та всі поїхали в м. Хотин Чернівецької області.
У подальшому, 09.11.2017 близько 06 год. в м. Хотин Чернівецької області, знаходячись в салоні даного транспортного засобу на вул. Богдана Хмельницького, 4 ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, що ОСОБА_6 мертвий.
Незважаючи на це, ОСОБА_4 маючи реальну можливість повідомити правоохоронні органи про вчинення ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та своєї бездіяльності, не повідомив про даний злочин органи поліції, а навпаки почав активно сприяти у приховуванні такого, а саме допоміг у вивезенні трупа ОСОБА_6 , на вищевказаному автомобілі, до прибережної зони річки Дністер, що на вул. Дністровській в м. Хотин Чернівецької області та вивантаженні трупа поблизу бетонної опори лінії електропередач №64-96.
Тобто, ОСОБА_4 , не будучи членом сім`ї чи близьким родичем ОСОБА_5 , усвідомлюючи факт вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, який відповідно до ч.5 ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, маючи реальну можливість на протязі тривалого часу повідомити правоохоронні органи про вчинений злочин, усвідомлюючи протиправний характер своєї бездіяльності, заздалегідь не обіцяно, приховав вчинення особливо тяжкого злочину, чим створив перешкоду у своєчасному виявленні та розкритті особливо тяжкого злочину, а також притягненні винної особи до кримінальної відповідальності.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає необхідним допитати обвинуваченого, дослідити матеріали справи, та характеризуючі дані.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю і пояснив, що перебував у себе вдома разом з дівчиною. Близько 05:30 год. їй зателефонував знайомий та попросив приїхати до нього додому. Вони разом поїхали до ОСОБА_5 , при цьому за кермом перебувала його дівчина. На місці йому стало відомо, що ОСОБА_5 побив невідомого йому хлопця. ОСОБА_4 запропонував відвезти того хлопця до лікарні, оскільки він подавав ознаки життя. По дорозі в лікарню за кермом перебував ОСОБА_4 та в подальшому ОСОБА_5 повідомив, що не має сенсу їхати в лікарню, оскільки той чоловік помер. Далі ОСОБА_5 наказав їхати в бік річки Дністер та запропонував скинути його у воду, однак ОСОБА_4 відмовився це зробити. Після цього ОСОБА_5 витягнув мертвого чоловіка з автомобіля і залишив на дорозі. Також ОСОБА_5 пригрозив, щоб вони нікому нічого не розказували. Таким чином, побоюючись, щоб його не звинуватили у вчиненому вбивстві, ОСОБА_4 до поліції не звертався. Лише після допиту його дівчини, він добровільно з`явився у відділення поліції та розказав про відомі йому обставини. У вчиненому розкаявся, обіцяв, що більше такого не повториться.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали справи та характеризуючі дані на особу обвинуваченого, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Таким чином, дії ОСОБА_4 , вірно кваліфіковані за ч.1 ст.396 КК України, як заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання є щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання не встановлено. Скоєне кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів. Обвинувачений за місцем проживання характеризується з негативної сторони, тимчасово не працює, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, не працевлаштований.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме Хотинським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Чернівецькій області від 17 червня 2020 року, вбачається, що в результаті проведення оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення встановлено, що обвинувачений психічними розладами не страждає, на обліку у лікаря-нарколога та в лікаря-психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується з негативної сторони. Загальний ризик вчинення повторного правопорушення визначено як високий, загальний рівень небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб) також високий.
На думку органу пробації, виправлення ОСОБА_4 , без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. Крім того, на думку Хотинського РС ДУ «Центр пробації», виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
З урахуванням усього вищевикладеного, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді арешту.
При цьому судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_4 приховав особливо тяжкий злочин, чим створив перешкоду у своєчасному виявленні та розкритті особливо тяжкого злочину.
Таким чином суд вважає, що призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, не буде відповідати вимогам ст. 65 КК України та буде недостатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 370, 374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.
Строк відбуття покарання для ОСОБА_4 обчислювати з моменту виконання вироку в частині призначеного покарання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1