КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві контрольне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 25 листопада 2019 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25 листопада 2019 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 2 місяці, тобто до 25 січня 2020 року включно.

Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, тим, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення та незаконно впливати на свідків, а тому більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області 25 листопада 2019 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвалити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник вважає дану ухвалу не вмотивованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ні судом ні прокурором в оскаржуваній ухвалі не обґрунтована наявність ризиків ст.177 КПК України.
Також захисник стверджує, що судом безпідставно не взято до уваги те, що обвинувачений має постійне місце проживання, раніше до кримінальної чи іншої відповідальності не притягувався, що свідчить про відсутність ризиків переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, а тому на думку апелянта є доцільним застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту і такий запобіжний захід в повному обсязі забезпечить процесуальну поведінку обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу захисника, прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновок, викладений в ухвалі Вишгородського районного суду Київської області від 25 листопада 2019 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Так суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.
Наведені в ухвалі ризики щодо можливості обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення та незаконно впливати на свідків, у даному кримінальному провадженні ґрунтується на досліджених у суді матеріалах провадження і є підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого.
Посилання захисника на відсутність ризиків, зазначених в ухвалі суду про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є безпідставними, оскільки суд послався на конкретні обставини, які підтверджують існування ризиків переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень та незаконного впливу на свідків та потерпілого, а також суд врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

З ухвали суду убачається, що суд розглядав питання щодо можливості зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , проте не знайшов для цього підстав.

Посилання захисника на наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання, те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не нівелює ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України.
Доводи захисника на те, що оскаржувана ухвала є такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки на даний час обраний її підзахисному запобіжний захід не відповідає меті його застосування, загальним засадам кримінального судочинства, вимогам Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та сучасним підходам, закріпленим нині діючим кримінальним процесуальним законом, не можуть бути визнані обґрунтованими та давати підстави для скасування ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 25 листопада 2019 року, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для визнання її незаконною або необґрунтованою.
Отже, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим.

При цьому, суд врахував, що таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд також врахував, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не цілодобовий домашній арешт, як просить захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.
За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав доцільним продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі, запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даній стадії судового розгляду забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Таким чином, колегія суддів, вважаючи законною і обґрунтованою ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 25 листопада 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 199, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 25 листопада 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_7

Справа № 11-кп/824/149/2021 Категорія КК: ч. 2 ст. 121

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Доповідач ОСОБА_1