Номер провадження 1-кп/243/25/2020
Номер справи 243/5378/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів в залі суду № 3 матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 383 ч. 2, ст. 384 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області знаходяться матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 383 ч. 2, ст. 384 ч. 2 КК України.
На теперішній час прокурор Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках судового провадження по даному кримінальному провадженню.

Із вказаного клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 15.05.2013 року між ОСОБА_4 та АТ «ОТП-Банк» був заключний договір про надання споживчого кредиту, згідно якого ОСОБА_4 придбав побутову техніку на суму 4989,00 грн.
Після того, як ОСОБА_4 отримав від 07.11.2013 року листа-вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, у нього з метою уникнення виконання цивільно-правових обов`язків перед АТ «ОТП-Банк» із корисливих мотивів, виник умисел звернутися до досудового розслідування з завідомо неправдивим повідомленням про нібито скоєний відносно нього злочин.
Здійснюючи свій злочинний умисел 23.11.2013 року ОСОБА_4 звернувся з письмовою заявою до Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області, розташованого по вул. Леніна, 30, м. Слов`янська, в який, не зважаючи на те, що був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, власноручно умисно повідомив, що 15.05.2013 року відносно нього був скоєний злочин, в ході якого ОСОБА_5 незаконно заволоділа його паспортом, після чого оформила на його ім`я кредит в АТ «ОТП-Банк» на суму 4989,00 грн. та коштами розпорядилася на свій розсуд; просить притягнути ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності. Дане повідомлення було внесене 23.11.2013 року до ЄРДР за № 0006147 за ст. 190 ч. 1 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що вказаний злочин відносно нього не здійснювався, зробив завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення відносно нього кримінального правопорушення.
Крім того, 31.01.2014 по кримінальному провадженню №0006147 від 23.11.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України за заявою ОСОБА_4 за фактом шахрайства, останньому під розпис було вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
31.01.2014 ОСОБА_4 роз`яснено положення ст. 63 Конституції України та положення ст.ст. 18, 56, 57 КПК України.
Того ж дня слідчим СВ Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області у приміщенні кабінету № 318 Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області, розташованого за адресою: вул. Леніна, 30м Слов`янська в період часу з 10 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. ОСОБА_4 був допитаний в якості потерпілого. Будучи належним чином під розпис попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдиві показання, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді дискредитації правосуддя у частині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у кримінальному провадженні, тобто діючи з прямим умислом, достовірно знаючи, що вказаного злочину відносно нього не здійснювалось, будучи допитаним в якості потерпілого, з метою уникнення виконання цивільно-правових обов`язків перед АТ «ОТП-Банк», пов`язаних з поверненням кредиту, із корисливих мотивів, повідомив завідомо неправдиві факти, пояснивши, що відносно нього в серпні 2013 року був скоєний злочин, в ході якого ОСОБА_5 незаконно заволоділа його паспортом, після чого без його відома оформила на його ім`я кредит в АТ «ОТП-Банк».
Вина ОСОБА_4 у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:
-заявою ОСОБА_4 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_4 , де надані завідомо неправдиві свідчення;
-поясненнями свідка ОСОБА_6 ;
-поясненнями свідка ОСОБА_5 ;
-заявою із ПАТ «ОТП Банк»;
-наданими з банку документами, що підтверджують укладення між банком та ОСОБА_4 споживчого кредиту №;
-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_4 , де ним надаються завідомо неправдиві свідчення;
-висновком почеркознавчої експертизи № 215 від 18.03.2014, що підтверджує, що рукописні записи та підписи у договорі про надання споживчого кредиту, опитувальному листі. Графіку платежів, згоді-дозволі на обробку персональних даних, видаткової накладної, на копії паспорту та ідентифікаційного номеру виконані ОСОБА_4 .
26.03.2014 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України.
16.04.2014 в порядку ст. 291 КПК України обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , внесеного до ЄРДР за №0006147 за ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України направлений до Слов`янського міськрайонного суду.
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_4 було оголошено у розшук, у зв`язку з його неодноразовим ухиленням від явки до суду.
На теперішній час ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів за ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості та передбачає міру покарання у вигляді позбавлення волі строком від 2 до 5 років.
У зв`язку з цим, можливий термін покарання за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, свідчить про загрозу втечі останнього. При цьому наслідки

і ризик втечі для обвинуваченого можуть бути меншим злом, ніж кримінальне переслідування і процедура виконання покарання.
Крім того, достатніми є підстави вважати, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, скориставшись суспільно-політичною обстановкою в Донецькій області під загрозою тягара відповідальності за скоєне.
Також необхідно врахувати і дані щодо особи ОСОБА_4 , а саме -останній не одружений, суспільно корисною діяльністю не займається, не має постійного заробітку та не працевлаштований, відсутні міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, що в свою чергу свідчить про те, що для задоволення своїх соціально побутових потреб ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.
З огляду на викладене, запобіжний захід у виді тримання під вартою є обґрунтованою та необхідною мірою, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні двох злочиіву середньої тяжкості, максимальним покаранням за які є позбавлення волі на строк до 5 років позбавлення волі, він ухилився від суду та перебуває у розшуку, у зв`язку з чим існує імовірний ризик, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, перешкоджати встановленню істини у справі, вчинити інше кримінальне правопорушення.
На стадії досудового розслідування питання щодо обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу не вирішувалось, оскільки на той момент відсутні були ризики його втечі від органу досудового розслідування та суду.
На даний час ОСОБА_4 переховується від суду достовірно знаючи про те, що обвинувальний акт щодо нього знаходиться в Слов`янському міськрайонному суді, тому наслідки та ризик втечі для підозрюваного ОСОБА_4 у цьому випадку можуть бути визнаними, як менш небезпечні, ніж покарання та процедура його відбування, крім того на теперішній час місцезнаходження ОСОБА_4 не відомо.
З огляду на викладене прокурор просить суд обрати запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.
Суд вислухавши в судовому засіданні думку прокурора, яка просила задовольнити клопотання та дослідивши матеріали справи приходить до наступного.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства», обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише через тяжкість злочину неприпустимо, обов`язковою умовою взяття особи під варту має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.
Згідно ч.1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч.6 ст. 193 КПК України суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження, суд за участю обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Аналіз змісту вищевказаної статті вказує суду на безальтернативність розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише у присутності особи відносно якої його слід обрати.
Однак разом з тим, матеріали кримінального провадження не містять відомостей з підтвердженням у вигляді належним чином завірених письмових доказів щодо оголошення обвинуваченого ОСОБА_4 у міжнародний розшук, крім того прокурор в судовому засіданні також не довів та не підтвердив цю обставину належними письмовими доказами.
Таким чином враховуючи особисту відсутність в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 під час розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутність належним чином завірених письмових доказів про перебування обвинуваченого у міжнародному розшуку, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 176 178, 183, 184, 194 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках судового провадження кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 383 ч. 2, ст. 384 ч. 2 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького Апеляційного суду протягом 7 днів з дня винесення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1