Справа № 573/960/20
Провадження №1-кп/573/140/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 26 травня 2020 року за №0000316 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Рогізне Білопільського району Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не інваліда, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
07 травня 2020 року близько 11.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сімейну сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , під час якої висловлювався на адресу останньої брутальною лайкою, іншими образливими словами, принижував її честь та гідність, погрожував фізичною розправою, тим самим завдав шкоду її психічному здоров`ю.

Крім цього, 08 травня 2020 року о 18.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сімейну сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , під час якої висловлювався на адресу останньої брутальною лайкою, іншими образливими словами, принижував її честь та гідність, погрожував фізичною розправою, тим самим завдав шкоду її психічному здоров`ю.

Також, 11 травня 2020 року о 17.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сімейну сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , під час якої висловлювався на адресу останньої брутальною лайкою, іншими образливими словами, принижував її честь та гідність, тим самим завдав шкоду її психічному здоров`ю.

Постановою Білопільського районного суду Сумської області від 14 травня 2020 року у справі № 573/807/20 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення сімейного насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 та його піддано адміністративного стягнення у виді громадських робіт строком на 40 (сорок) годин.

Продовжуючи свої злочинні дії 26 травня 2020 року близько 11.30 год. ОСОБА_4 знову вчинив сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , під час якої висловлювався на адресу останньої нецензурними словами, принижував її честь та гідність, погрожував фізичною розправою, тим самим завдав шкоду її психічному здоров`ю.

Внаслідок умисних протиправних дій з боку ОСОБА_4 , його співмешканка ОСОБА_5 зазнала психологічного насильства, яке виразилось в словесних образах, залякуванні, приниженні її честі і гідності, які викликали у останньої психологічні страждання та погіршення якості її життя.

Таким чином, своїми вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, яке виразились в умисному систематичному вчиненні психологічного насильство відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема пояснив, що 07 травня 2020 року близько 11.00 год. перебував у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті розпиття спиртних напоїв вчинив сімейну сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , під час якої висловлювався на адресу останньої брутальною лайкою, іншими образливими словами, принижував її честь та гідність, погрожував фізичною розправою, тим самим завдав шкоду її психічному здоров`ю. Такі ж дії відносно потерпілої він вчиняв, і коли відбувалися сварки 08 травня 2020 року о 18.00 год., за вказаною вище адресою, та ще 11 травня 2020 року о 17.00 год. Надалі постановою Білопільського районного суду Сумської області від 14 травня 2020 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді 40 годин громадських робіт. Проте у подальшому він для себе висновків не зробив, та знову вчинив 26 травня 2020 року близько 11.30 год. сімейну сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , під час якої висловлювався на адресу останньої нецензурними словами, принижував її честь та гідність, погрожував фізичною розправою, тим самим завдав шкоду її психічному здоров`ю. На сьогоднішній день у вчиненому розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що встановлено із лікарського свідоцтва про смерть № 56 від 08 липня 2020 року, виданого Білопільським відділенням СМЕ ( а.с.31 ).

Суд зазначає що у даній категорії кримінальних проваджень приватного обвинувачення, окрім потерпілого, обов`язковою фігурою є прокурор ( за винятком випадків, коли він відмовився від обвинувачення), тобто наявна множинність суб`єктів на стороні обвинувачення в провадженнях приватного обвинувачення , а відтак смерть потерпілого не призводить до зникнення вказаної сторони, оскільки з моменту внесення інформації до ЄРДР обов`язок здійснювати кримінальне переслідування покладається на органи досудового розслідування і прокуратури, який зберігається до моменту завершення кримінального провадження, що знаменується винесенням судом вироку або закриттям провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Норми КПК України не називають такої підстави для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення як смерть потерпілого, а також не дають жодних підстав отожнювати даний юридичний факт з відмовою потерпілого від обвинувачення по цій категорії проваджень. Перелік підстав для закриття кримінального провадження, встановлений положеннями ст. 284 КПК України, серед яких така підстава як смерть потерпілої відсутня, тобто закриття кримінального провадження з наведеної підстави не ґрунтується на вимогах закону. У кримінальних провадженнях приватного обвинувачення з моменту внесення інформації до ЄРДР кримінальне переслідування забезпечують державні органи, а відтак смерть потерпілого не ліквідує сторону обвинуваченого, тож провадження має продовжуватися у звичайному режимі.

У судовому засідання на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальних актах та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, яке виразились в умисному систематичному вчиненні психологічного насильство відносно співмешканки ОСОБА_5 , з якою перебував у сімейних відносинах, що призвело психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він правдиво повідомив про обставини вчинення злочину.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.
Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який згідно ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не інвалід, не працюючий, за місцем проживання характеризується посередньо (а. с. 44-45 ).
При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.
Таким чином, враховуючи сукупність зазначених вище обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 , з урахуванням особи винного, його відношення до скоєного, суд прийшов до висновку, що за вчинення останнім злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання в межах санкції статті у виді громадських робіт.

На переконання суду, призначене покарання достатнє для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.

На думку суду, призначення покарань обвинуваченому забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя