ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/6004/18
Провадження № 1-кп/210/273/20

"12" листопада 2020 р.

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001506 від 16.10.2018 року відносно

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Кривого Рогу, українця, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 21.12.1998 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.206 КК України із покаранням у вигляді штрафу в розмірі 500,00грн.;

2) 11.11.2002 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст.70 КК України із покаранням у вигляді 3 років позбавлення волі, звільнився 01.04.2005 року з Криворізької ВК № 80 умовно-достроково з невідбутим терміном 7 місяців 5 днів;

3) 24.05.2006 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.309, ст.70 КК України із покаранням у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 27.11.2017 року з Солонянської ВК Дніпропетровської обласні №21 на підставі ЗУ «Про амністію» від 09.06.2007 року;

4) 11.12.2008 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, ч.2 ст. 263, ст.70 КК України із покаранням у вигляді 1 рік позбавлення волі, звільнився 30.03.2009 року з Синельниківської ВК Дніпропетровської області №94 по відбуттю строку покарання;

5) 10.05.2011 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст. 121 КК України із покаранням у вигляді 5 років позбавлення волі;

6) 16.06.2011 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.395 КК України, звільнився 25.06.2015 року умовно-достроково з невідбутим терміном 6 місяців 25 днів;

7) 30.10.2017 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.213 КК України, на підставі ст.ст.75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, вирок набрав законної сили 30.11.2017 року.

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:
11.10.2018 року близько о 13.00 годин ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів,маючи раніше виниклий злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення,перебував в приміщенні службового кабінету лікаря-рентгенолога адміністративного корпусу КЗ «Криворізька міська лікарня №1»ДОР. розташованої по вул. Святогеоргіївська, 8а на території Металургійного району міста Кривого Рогу, де таємно, шляхом вільного доступу з шафи викрав жіночий гаманець з грошима в сумі 600,00 гривень, що належать ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_4 вчинив усі дії, які необхідні для доведення злочину до кінця, у зв`язку з чим реалізував свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та з місця скоєння ним кримінального правопорушення зник, тим самим обернув викрадене майно на свою користь і в подальшому розпорядився ним власний розсуд, в результаті чого своїми діями спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Вищевказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

01.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року за № 2617-VІІІ. Згідно цього Закону до санкції ч. 1 ст. 185 КК України були внесені зміни, а саме частина 1 ст. 185 КК України викладена у наступній редакції: «Таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції, чинній на момент постановлення вироку) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Таким чином, оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року з урахуванням положень статті 5 КК України частково пом`якшив покарання за частиною 1 статті 185 КК України, а саме виключив такий альтернативний вид покарання як позбавлення волі, в той же час збільшивши розмір штрафу та тривалість можливого обмеження волі, суд застосовує такий закон лише в частині, що пом`якшує покарання.

Суд враховує, що станом на момент винесення вироку, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок. Однак, суд зауважує, що в силу підпункту 6 пункту 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року за № 2617-VІІІ у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, що на день набрання чинності цим Законом призначені до судового розгляду чи перебувають на його розгляді, судовий розгляд здійснюється судом на загальних підставах з урахуванням вимог ст. ст. 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України.

У даному кримінальному провадженні підготовче судове засідання проведено та призначено судовий розгляд до 01 липня 2020 року, тому підстав для повернення обвинувального акту прокурору для приведення у відповідність не вбачається. Суд завершує судовий розгляд на загальних підставах, з урахуванням ст. ст. 381-382 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у висунутому обвинуваченні, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України, визнав та повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, у скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні присутнім не була, до початку слухання справи надала до суду заяву, в якій просить розглянути кримінальне провадження без її участі, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до положень ст. 325 КПК України, суд визнає за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за відсутності представника потерпілого, враховуючи беззаперечну позицію учасників кримінального провадження та його заяву про це.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються, суд приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно з ст. 66 КК України, пом`якшуючою його відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття.

Згідно з ст. 67 КК України, обставини, що обтяжують покарання, рецидив злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує положення ч. 3 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. 65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно (Т. 2 а.п. 30), вину визнав, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував та не перебуває (Т. 2. а.п. 27, 29), фізично здоровий, інвалідом не являється, раніше судимий (Т. 2 а.п. 31-32).

Суд також приймає до уваги досудову доповідь, згідно з якою ОСОБА_4 становить високої небезпеки для суспільства, та його виправлення не можливе без позбавлення або обмеження волі.

Беручи до уваги наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, шляхом призначення основного покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

Також, суд враховує, що 30.10.2017 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 213 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі. У відповідності зі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнено, встановивши йому іспитовий строк 1 рік.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин за ч. 1 ст. 185 КК України фактично не відбувши призначене покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.10.2017 року. Отже, остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити за правилами ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.10.2017 року.

Суд вважає, що підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 ст. 69 КК України не вбачається.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.10.2017 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді1 (одного) року2 (двох ) місяців обмеження волі.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази:

- гаманець, банківську карту ПАТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_1 , дисконтні карти магазинів «ЄВА», «Простор», «Файно», дисконтна карта аптеки «Гален», які передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , після набрання вироку законної сили, залишити у власності останньої.

Матеріали кримінального провадження №0001506 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №210/6004/20, провадження №1-кп/210/273/20.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1