Справа № 204/4908/20
Провадження № 1-кп/204/665/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань кримінальне провадження № 0000917 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 липня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває дане кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявила клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання вказала, що ОСОБА_6 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке кваліфікується за ч. 3 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до шести років. Є підстави вважати, що наявні ризики, передбачені п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення. На сьогоднішній день ризики, враховані під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 не змінилися і продовжують існувати. Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до шести років. Крім того, характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість майбутнього покарання, дає підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду. У зв`язку з чим, у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу не може гарантувати його явку до суду. Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_6 не має постійного місця проживання на території м. Дніпро, роботи та взагалі не має джерела прибутку. Вказане свідчить про можливість вчинення обвинуваченим, як іншого так і аналогічного кримінального правопорушення. Вважає, що мета застосування запобіжного заходу у межах кримінального провадження може бути досягнути виключно у випадку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що виключить можливість настання у кримінальному провадженні вищезазначених ризиків.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав провину і готовий сприяти повному та всебічному розслідуванню справи. А також враховуючи, що в обвинуваченого є дитина та дружина, яка без роботи. Обвинувачений в сім`ї єдиний годувальник. Він може працювати менеджером на металобазі, вдома дистанційно. Хоч і неофіційно, але він має свій відсоток з перекупки металовиробів. Він має бажання відшкодовувати збитки потерпілому, в нього є джерело доходів. Може відшкодує і не в повному обсязі, але як зможе. Тому, просить обрати запобіжний засіб у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти заявленого прокурором клопотання, просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Суду вказав, що на досудовому слідстві не ховався, провину визнавав свою повністю, сприяв розслідуванню злочину. Зараз він дійсно єдиний годувальник у родині, що дитина сильно захворіла, а дружина не працює. Якщо у нього буде домашній арешт, тоді буде хоч якесь джерело доходів у сім`ї. Він буде намагатись відшкодувати завдані збитки потерпілому. Ховатися від суду він не буде, буде хоч кожного дня ходити відмічатись. Він був раніше осуджений. В 2017 році відбув повний строк покарання. Тоді перебував під вартою 3 роки та 2 місяці за ч. 3 ст. 185 через ст. 15 КК України. Звільнився 24 жовтня 2019 року. Звільнили його тоді по відбуттю строку покарання. Попереднє кримінальне провадження за Законом ОСОБА_7 йому перерахували. Вчинив злочин, тому що через карантин були проблеми з роботою, все позачинялось. Викрадене майно він вивіз у мішку на велосипеді. На досудовому слідстві писали, що був ще металевий ящик, але його не було, все дійсно було складене в мішок. Він про це говорив слідчому, повинні були відмітити це. Сейф він не брав. Усе він продав на «Озерці». Поліція повернула потерпілому велосипед та шуруповерт, сам він не встиг, тому що його затримали. На сьогоднішній день в ОСОБА_8 суді слухається його справа, де він був під домашнім арештом. Це справа, за обвинуваченням його у ч. 2 ст. 185 через ст. 15 КК України. Ще у Бабушкінському районному суді слухається провадження за обвинуваченням його за ч. 3 ст. 185. По кожному обвинуваченню визнає провину. Злочин за ч. 2 ст. 185 КК України в ОСОБА_8 суді здійснив у грудні 2019 року. По суті, це був не злочин, а просто на касі в магазині дитина зачепила якийсь товар, вони не помітили і на виході з магазину товар запищав. За справою у Бабушкінському районному суді здійснив злочин влітку 2020 року приблизно в один час зі злочином, справа по якому слухається в цьому суді. Здійснював ці злочини через коронавірус. А у грудні, коли коронавірусу не було, то була випадковість. Розповів, що в грудні справа взагалі була у 2016 році. Ще коли був Кіровський суд у 2016 році в нього вилучили паспорт. Він прийшов його забирати, а йому відмовили. Сказали, що в нього відкрита справа з 2016 року.

Вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2020 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 26 вересня 2020 року з визначенням застави у розмірі 43 940 гривень та покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до Чечелівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області та до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Відповідно до ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Главою 18 КПК України передбачено вирішення питання про запобіжні заходи та затримання особи, зокрема згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
За змістом положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до шести років, враховуючи те, що обвинувачений немає постійного місця роботи, його вік, стан здоров`я, відсутність місця реєстрації, наявність на утриманні малолітньої дитини, що свідчить про не стійкі соціальні зв`язки за місцем проживання.
Крім того, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, звільнившись 24 жовтня 2019 року з місця позбавлення волі на шлях виправлення не став, вчинивши нові злочини, та на даний час у відношенні нього до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська направлено обвинувальні акти.
Також, суд зазначає, що в провадженні Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000719 внесене до Єдиного реєстру судових розслідувань 13.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Окрім того, судом вирішено питання про альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 43 940 (сорок три тисячі дев`ятсот сорок) гривень., що не є непомірним для обвинуваченого, а також на думку суду, застава є більш м`яким запобіжним заходом для обвинуваченого ніж цілодобовий домашній арешт, про який просить захисник та обвинувачений.

Тому ризики передбачені п. п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не змінилися та мають місце й в теперішній час, що вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів і продовження існування ризиків, а саме, що обвинувачений намагаючись уникнути покарання, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції».
Також, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд не автоматично, а перевіривши обґрунтованість підстав для його застосування, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у статті 29 Конституції України, прийшов до висновку про обґрунтованість продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення.
Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
Будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.
Суд не може прийняти до уваги ствердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він єдина особа, яка утримує родину, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 до обрання запобіжного заходу ніде не працював. Докази того, що дитина хворіє суду надано не було.

Що стосується клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, то на даний час обвинуваченим та його захисником в судовому засіданні не доведено підстав та не надано доказів можливості застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.
Таким чином, суд вважає, що ризики, визначені прокурором, як підстава для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час продовжують існувати і саме такий запобіжний захід може їм запобігти.
Тому, на даний час продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
При цьому, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179,183,193,194,331,369,371,372,376 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 14 листопада 2020 включно.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у кримінальному провадженні у розмірі 43 940 (сорок три тисячі дев`ятсот сорок) гривень.
У разі внесення застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до двох місяців виконувати наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Попередити ОСОБА_6 , що у разі внесення застави та невиконання таких обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1