Снігурівський районний суд Миколаївської області
УХВАЛА
іменем України

15 жовтня 2020 року м.Снігурівка
справа № 485/1330/20
провадження №1-в/485/110/20
Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ВК ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка Миколаївської області у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кучургани Роздільнянського району Одеської області, українця, громадянина України, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

встановив:

07 жовтня 2020 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , в якому він просить звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково застосовуючи вимоги ст.81 КК України.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав, просив суд його задовольнити. Пояснив суду, що за останній рік має одне заохочення, планує після звільнення жити у батьків, уточнив, що в останній раз бачив їх у 2015 році, але спілкується з ними по телефону, працювати на СТО.

Представник установи не заперечував проти задоволення клопотання, звернув увагу суду на те, що засуджений має заохочення у жовтні поточного року.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки засуджений ще недовів своє виправлення, немає стійких соціальних зв`язків.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд прийшов до такого.

ОСОБА_5 з 01 червня 2017 року відбуває покарання у державній установі "Снігурівська виправна колонія (№5)" за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 15 серпня 2014 року за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою Малинівського районного суду міста Одеси від 18.02.2016 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України, засудженому зараховано в строк покарання термін тримання під вартою з 19.10.2012 року по 25.12.2014 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку 19 жовтня 2012 року, кінець строку 12 серпня 2022 року.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України,умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Таким чином, для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є необхідними дві умови: відбуття певної частини строку покарання та доведеність виправлення засудженого сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Відповідно до положень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130Кримінально-виконавчогокодексу України (надалі КВК України), але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Станом на 15 жовтня 2020 року відбутий засудженим строк покарання складає 10 років 02 місяці 01 день, що є більше, ніж 3/4 строку покарання.

Як вбачається з характеристики ДУ "Снігурівська виправна колонія (№5)" від 12 жовтня 2020 року за час відбування покарання з 01 червня 2017 року засуджений характеризується позитивно. На виробництві установи не працевлаштований, виконував разові доручення по благоустрою відділення та установи. За зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці шість разів 26.10.2016 р., 04.01.2018 р., 03.07.2018р., 17.08.2018р., 05.07.2019р., 08.10.2020р. був заохочений правами начальника установи, з них одне за сумлінне ставлення до праці. Не погашених стягнень не має. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу "Правова просвіта". Читає періодичні видання, відвідує церкву на території установи. Підтримує соціальні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, отримує посилки та передачі.

Разом з тим, засуджений вчинив особливо тяжкі злочини, на виробництві не працював, виконував лише разові доручення, з початку строку відбуття покарання фактично до 2016 року заохочень не мав, допустив два порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. 25 січня 2017 року на засіданні комісії установи ПВК-51 УДПтСУ в Одеській області засудженому було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як такого, що не став на шлях виправлення. 16 серпня 2018 року на засіданні ДУ "Снігурівська виправна колонія (№ 5)" розглядалося питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та було відмовлено, як такому, що не пройшов повного курсу лікування від туберкульозу легенів.

Крім того, ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2019 року подання ДУ "Снігурівська виправна колонія (№5)" про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 залишено без задоволення, як передчасне. З часу постановлення ухвали засуджений ОСОБА_5 отримав лише одне заохочення 08.10.2020 року. Тобто, з матеріалів особової справи не вбачається, що за вказаний строк поведінка засудженого настільки змінилася, що він є готовим до самокерованої стійкої правослухняної поведінки в суспільстві.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

За такого, зважаючи характер вчинених засудженим злочинів, суд приходить до висновку про відсутність на даний час достатніх підстав стверджувати, що ОСОБА_5 за час відбування покарання став на шлях виправлення, зміни у особистості засудженого є достатньо позитивними і він готовий до самокерованої правослухняної поведінки, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537,539 КПК України, суд

постановив:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її оголошення в Миколаївський апеляційний суд через Снігурівський районний суд Миколаївської області.

Повна ухвала складена та проголошена 16.10.2020 року о 8.15 годині.

Суддя ОСОБА_1