Справа № 175/2559/20
Провадження № 1-кп/175/170/20
Вирок

Іменем України

09 вересня 2020 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000455 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Артемовський Бодайбінського району Іркутської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, учасника бойових дій, офіційно непрацюючого, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше судимого 27.05.2020 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 850 грн., який сплачено 03.06.2020 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

встановив:

02 квітня 2020 року приблизно о 20.30 годині ОСОБА_5 знаходився біля буд. № 3 по вул. Молодіжній у смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, де побачив припаркований автомобіль «ВАЗ-21102» реєстраційний номер НОМЕР_1 темно-зеленого кольору, котрий належить ОСОБА_6 та яким тривалий час користувалася ОСОБА_7 .

Маючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 упевнився, що за його діями ніхто не спостерігає та діючи умисно, з корисливих мотивів, ривком рук відкрив кришку капоту вказаного автомобіля та таємно викрав приналежний ОСОБА_8 акумулятор «Forse Ah (0) 600А 6 СТ-60» вартістю 939,55 грн., і з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою провину визнав повністю та пояснив, що 02.04.2020 року у вечірній час по вул. Молодіжній, 3 у смт. Слобожанське він викрав акумулятор з автомобіля «ВАЗ-21102», у чому щиросердно кається.

Його провина у вчиненні вказаного судом діяння підтверджується доказами, дослідженими у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини вчинення злочину не оспорюються сторонами.

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин інкримінованого йому діяння і добровільності його позиції, суд дійшов висновку, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 17 липня 2020 року, було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, і його умисні дії кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При визначенні виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального проступку, обставини справи та особу ОСОБА_9 , - до вчинення інкримінованого злочину не судимий, на даний час має одну незняту та непогашену судимість, задовільно характеризується за місцем проживання, зі слів фактично працює, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , приймав участь у проведенні АТО на сході країни та має відзнаку Президента України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає щиросердне каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та наявність неповнолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Відповідно до ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Як установлено судом, ОСОБА_5 учинив кримінальне правопорушення 02 квітня 2020 року. Санкція ч.1 ст.185 КК України в редакції, яка діяла на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Санкція ч.1 ст.185 КК України в редакції, яка діє на день ухвалення вироку, передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Статтею 5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності…

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Тому суд вважає, що у даному випадку підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення кримінального правопорушення, оскільки він пом`якшує кримінальну відповідальність обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене та виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи та даних про особу ОСОБА_9 , його ставлення до наслідків вчиненого проступку, а також думки прокурора щодо виду та міри покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст.185 КК України (в редакції до внесення змін згідно з Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 року), вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Враховуючи, що відповідно до квитанції від 03 червня 2020 року ОСОБА_5 сплатив штраф, призначений йому за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року, принцип призначення покарань, передбачений ч.4 ст.70 КК України, не підлягає застосуванню.

Під час досудового розслідування ОСОБА_12 запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_7 не заявлявся.

Відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової автотоварознавчої експертизи, які складають 3922,56 грн., що підтверджується актом № 1880-20 здачі-приймання висновку судового експерта від 28.04.2020 року (а.к.п.38).
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді штрафу в розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) гривень.

У рахунок відшкодування витрат на залучення експерта стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2 ) 3922 (три тисячі дев`ятсот двадцять дві) гривні 56 копійок на користь держави (номер рахунку UA0004079, отримувач Дніпровське УК/Дніпр. р-н/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37976087, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), призначення платежу за судову автотоварознавчу експертизу № 1880/20 від 28 квітня 2020 року, проведену Дніпропетровським НДІ судових експертиз).

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1