Справа № 344/8719/20
Провадження № 1-кс/344/3224/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Івано-Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001662 від 27.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що у період часу з 21 год 30 хв 26.06.2020 по 09 год 30 хв 27.06.2020, невідома особа, шляхом пошкодження металопластикових дверей, проникла у цокольне приміщення АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала електричні та ручні інструменти.

В ході проведення оперативно-розшукових заходів, спрямованих на розкриття вищевказаного злочину було встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення може бути причетний раніше судимий

громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , який згідно матеріалів кримінального провадження користується мобільними номерами телефону НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Згідно інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві часткової власності 3/4 частки ОСОБА_6 , де фактично проживає ОСОБА_5 .

На підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 344/8257/20 від 02.07.2020, у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.07.2020 було проведено санкціонований обшук.

Під час проведення обшуку у вищевказаній квартирі, 08.07.2020 було виявлено та вилучено речі, які не зазначені в ухвалі, а саме:

- товарний чек №208 ломбарду «Євро фінанси ТД і компанія» на мобільний телефон марки «Huawei x6 Pro»;

- дві фотокартки осіб, чоловічої статі;

- пластикова картка «Водафон» -;

- мобільний телефон марки «Самсунг», ІМЕІ НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон марки «Argo»;

- панель мобільного телефону марки «Argo», ІМЕІ- НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ;

- частини мобільного телефону ІМЕІ НОМЕР_7 ;

- екран від мобільного телефону НОМЕР_8 ;

- батарея від мобільного телефону марки «Argo»;

Із кімнати №2 вилучено:

- кросівки чоловічі на шнурках, із написом «SKP»;

- рукавиці матерчаті, чорного кольору із покриттям жовтого кольору 2 шт.;

- джинсові штани, синього кольору із манжетами;

- батник, чорного кольору, із капюшоном,на замку;

- захисна матерчата маска, чорного кольору;

- фонарик, чорного кольору;

- фольга, алюмінієва сіро-голубого кольору 14 шт;

- поліетиленові пакети із обмотками міді 4 шт;

- поліетиленовий пакет «Пивний клуб десятка» із обмотками алюмінію;

Із приміщення коридору вилучено:

- захисна матерчата маска, чорного кольору;

- захисна матерчата маска, синього кольору;

- кросівки чорні, замшеві марки «Nike»;

- кросівки, сіро-оранжевого кольору марки «NEW ice laifeng classic»;

Із приміщення ванної кімнати вилучено:

- кросівки, синьо-сірого кольору, марки «Nike»;

- кепка матерчаста, сірого кольору, марки «VP CAP»;

- кепка, вельветова, чорного кольору.

Підставами для тимчасового вилучення вищезазначеного майна стало те, що вони могли бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та є доходами від них, крім цього є підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, могли бути використані як засоби вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий подала заяву, за змістом якої просила розгляд клопотання проводити без її участі, просила клопотання задовольнити.

Захисник ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим відділом Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження № 0001662 від 27.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В той же час, згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий просить накласти арешт на майно, зазначене у клопотанні, однак, з матеріалів клопотання не вбачається достатньо підстав вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Тому, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки слідчим не доведено, що без арешту вказаного майна не можливо проведення слідчих дій, а також не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, що він виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, якій належить майно, що є правові підстави для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, а саме обмеження права власності, є розумними і співрозмірними із завданням кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, оскільки слідчим не доведено, що на даний час є підстави для накладення арешту на дане майно.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1