КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.5 ст. 191 КК України, повернуто прокурору.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України. Так, ОСОБА_6 обвинувачується у заволодінні коштами в особливо великому розмірі шляхом зловживання своїми службовим становищем, а ОСОБА_7 , у пособництві у заволодіння коштами в особливо великому розмірі шляхом зловживання своїм службовим становищем.
Вчинення вказаних злочинів, останнім інкримінується в період часу з грудня 2016 року по липень 2017 року у невстановленому досудовим розслідуванням місці.

Однак, у змісті обвинувального акту вказано про вчинення кримінального правопорушення під час проведення розпорядниками бюджетних коштів процедур закупівель за бюджетні кошти товарів, робіт та послуг з оснащення кабінетів природно-математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів.

В ході реалізації вчинення інкримінованих правопорушень, вчинялися активні дії у період роботи робочої групи, збори якої проходили у Міністерстві освіти і науки України упродовж вересня-жовтня 2015 року. ОСОБА_7 включено до переліку обладнання цифрові вимірювальні комплекси, які постачались ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Енглер». При цьому, місцезнаходження Міністерства освіти і науки України, де здійснювала свою роботу робоча група та місцезнаходження ТОВ «Науково-виробничого підприємства «Енглер», стороною обвинувачення в обвинувальному акті не зазначено.
Місце укладення договорів з ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Енглер» також не зазначено в обвинувальному акті, хоча воно не могло бути невідомим стороні обвинувачення.
Крім того, суд першої інстанції вказує на те, що перерахування грошових коштів здійснено безготівковим шляхом, а тому не зазначення в обвинувальному акті таких фактичних обставин як місце, де було закінчено вчинення вказаного кримінального правопорушення, тобто де саме відбулось заволодіння бюджетними грошовими коштами, а також способу такого заволодіння, вказує на недотримання стороною обвинувачення при складанні обвинувального акту положень ст. 291 КПК України.
Прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема прокурор вказує, що обвинувальний акт повністю відповідає положенням ст. 291 КПК України. Посилання суду на те, що обвинувальний акт не містить дані про місце вчинення злочину, а саме місце заволодіння конкретними коштами з отриманням можливості ними розпорядитися, а також відомості про час його вчинення, що є обов`язковим елементом обвинувачення, не відповідає дійсності, оскільки обвинувальний акт містить викладення фактичних обставин кримінальних правопорушень, їх правову кваліфікацію та формулювання обвинувачення. Суд першої інстанції вдався до аналізу та оцінки змісту фактичних обставин кримінального провадження, його правової кваліфікації, які прокурор вважає встановленими, чим вийшов за межі своїх повноважень, тоді як під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених у п.п.1-9 ч.2 ст.291 КПК України.
Прокурор вважає, що під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції вдався до аналізу та оцінки змісту фактичних обставин кримінального провадження, його правової кваліфікації, які прокурор вважає встановленими, чим вийшов за межі своїх повноважень, тоді як під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених у п.п.1-9 ч.2 ст.291 КПК України.

Питання про правильність кваліфікації та доказування обставин, викладених в обвинувальному акті, вирішується виключно під час судового розгляду, на підставі дослідження та оцінки усіх доказів у їх сукупності, тобто допиту обвинуваченого, потерпілих, свідків, вивчення письмових доказів, що не відноситься до завдань підготовчого судового засідання.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Вимоги до обвинувального акту у кримінальному провадженні визначені ст. 291 КПК України.
Зокрема, відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.5 ст. 191 КК України, в основному відповідає вимогам даної норми кримінального процесуального закону, містить виклад тих фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Усі вказані прокурором в апеляційній скарзі доводи щодо безпідставності повернення обвинувального акту, зокрема щодо зазначення місця вчинення злочину, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Отже, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.291 КПК України є необґрунтованими.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та її слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 418 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.5 ст. 191 КК України, повернуто прокурору, скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3