Справа № 159/4838/20
Провадження № 1-кс/159/1400/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про часткове задоволення клопотання про арешт майна
24 вересня 2020 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

дізнавача ОСОБА_3 ,

представника

володільця майна ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання дізнавача - старшого інспектора СД Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000288 від 21.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про арешт майна, -

в с т а н о в и в:

Дізнавачем - старшим інспектором СД Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням з процесуальним прокурором ОСОБА_5 , внесено до суду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000288 від 21.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СД Ковельського відділу поліції ГУ Національної поліції у Волинській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2020 року за №0000288.

Досудовим розслідування встановлено, що 20.09.2020 року, близько 14 год. 45 хв., в м. Ковелі Волинської області працівниками СРПП Ковельського ВП ГУНП у Волинській області по вул. Сагайдачного було зупинено автомобіль марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході проведення перевірки встановлено, що свідоцтво про реєстрацію вказаного вище транспортного засобу та посвідчення водія містить ознаки підробки.

Під час проведення огляду місця події 20.09.2020 року було вилучено та поміщено на спеціальний майданчик ГУНП у Волинській області в м. Ковелі вищевказаний автомобіль марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 ,свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу та посвідчення водія. При огляді вказаних документів наявні можливі ознаки підробки.
21.09.2020 року відповідною постановою зазначений автомобіль, свідоцтво про реєстрацію та посвідчення водіявизнано речовими доказами по кримінальному провадженню.

Вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію та посвідчення водія, на думку дізнавача, можуть мати суттєве значення для встановлення обставин вчинення злочину, можуть бути об`єктом експертних досліджень та речовим доказом, можуть підтверджувати чи спростовувати вину особи, яка буде притягуватися до кримінальної відповідальності.

У зв`язку з тим, що цей автомобіль та документи є речовими доказами та тимчасово вилученим майном, з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, дізнавач просила накласти на них арешт.

В судовому засіданні дізнавач старший інспектор ОСОБА_3 подання підтримала з підстав, викладених в ньому, та просила його задовольнити.

Представник фактичного володільця майна ОСОБА_4 заперечував проти задоволення даного клопотання та просив відмовити в його задоволенні, оскільки на його відповідні запити до ТМЦ МВС отримав відповіді про наявність у відповідних базах вилучених документів.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по вказаних матеріалах, дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, арешт майна.

Тимчасовим вилученням майна, згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п. 1 ч. 2, ч. ч. 3, 11 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні органу досудового розслідування знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 21.09.2020 року за №0000288, з правовою кваліфікацією правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України.

Враховуючи, що вилучене під час проведення огляду місця події 20.09.2020 року свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , та посвідчення водія серії НОМЕР_3 є речовими доказами по кримінальному провадженню, вказані документи відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, а тому, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаних документів, на них слід накласти арешт.

При цьому, слідчий суддя вважає, що через неможливість розпорядження вказаним документами інтереси інших осіб не будуть порушені, а обмеження розпорядження ними, з огляду на потреби кримінального провадження, є розумним та співрозмірним, оскільки в подальшому самі по собі або в сукупності з іншими речами та документами можуть виступати важливими речовими доказами, можуть бути використані як доказ.
Що ж стосується накладення арешту на вилучений автомобіль марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , слідчий суддя прийшов до таких висновків.
Згідно вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Перевіряючи обґрунтованість даного клопотання в частині накладення арешту на вказаний автомобіль, як того вимагають положення ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Підставою накладення арешту на тимчасово вилучене майно - автомобіль у клопотанні дізнавача зазначено те, що є достатні підстави вважати, що це майно є речовим доказом, що підтверджує вчинення діяння, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В той же час, слід зазначити, що предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, є офіційні документи, а не матеріальні цінності (автомобіль).

Дослідивши вказані обставини та документи, що їх підтверджують в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов переконливого висновку про те, що органами досудового розслідування не наведено як в клопотанні, так і при його розгляді підстав для арешту зазначеного автомобіля, оскільки він не відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, а також не доведено ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України.

Таким чином, клопотання в цій частині є необґрунтованим, а відтак вбачається наявність підстав для відмови у його задоволенні.

В силу вимог ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова в задоволенні даного клопотання тягне за собою негайне повернення тимчасово вилученого майна його власнику, а в даному випадку фактичному володільцю ОСОБА_6 або власнику ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання дізнавача - старшого інспектора СД Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна, - задовольнити частково.

Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , та посвідчення водія серії НОМЕР_3 , які були вилучені 20.09.2020 року в ході проведення огляду місця події, заборонивши відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаними документами.

В задоволенні решти клопотання відмовити.

Тимчасово вилучене майно: автомобіль марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 , - негайно повернути фактичному володільцю ОСОБА_6 , або власнику цього автомобіля ОСОБА_7 .

Ухвала підлягає негайному виконанню дізнавачем ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду ОСОБА_1