ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/295/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 25 вересня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Джамбул Джамбульського району Казахстан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.

25.07.2018 року приблизно об 11 годині 10 хвилин ОСОБА_8 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою власного збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись у приміщенні торгівельного залу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Чарівна, буд.107, шляхом вільного доступу з верхньої полиці стелажа з алкогольними напоями, таємно викрав майно, що перебуває на балансі ТОВ «Український рітейл». В подальшому ОСОБА_8 , сховавши товар за пояс штанів, в які на той час був одягнений, після проходження турнікету для входу до торгового залу, вийшов через вхідні двері приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », чим завдав магазину ТОВ «Український рітейл» матеріальну шкоду на загальну суму 310 грн. 10 коп. без урахування ПДВ.

Крім того, 20.08.2018 року приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись поблизу торгівельного кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, через незачинене вікно рукою проник до зазначеного приміщення, звідки з прилавку таємно викрав майно, що належить ОСОБА_9 , чим завдав потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 7860 грн.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Йому призначено покарання

- за ч.2 ст.185 КК у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Бериславського районного суду Херсонської області від 20.05.2019 року, остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вирішено питання про зарахування в строк покарання строку перебування під вартою та речові докази.

В апеляційній скарзі захисник просила вирок змінити, на підставі ст.75 КК звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням. Свої вимоги мотивувала тим, що суд при призначенні покарання належним чином не врахував, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, оскільки він опинився на вулиці без грошей, одягу, їжі та житла і вчинив крадіжки для виживання. Також суд не врахував, що обвинувачений страждає на хронічні захворювання, за час розгляду справи неодноразово перебував на лікуванні у медичній частині слідчого ізолятора, був поставлений на програму з приводу хронічного інфекційного захворювання. Все майно, яке намагався викрасти обвинувачений, одразу ж було повернуто потерпілим. З урахуванням зазначених обставин виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, проте в судове засідання повторно не з`явився, документальних доказів поважності своєї неявки суду не надав. Апеляційний суд обов`язковою участь обвинуваченого в апеляційному розгляді не визнавав, а тому апеляційний розгляд здійснено за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила вирок залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Подія кримінальних правопорушень, доведеність винуватості ОСОБА_8 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінальних правопорушень обвинуваченим за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

В апеляційній скарзі захисник вимагала на підставі ст.75 КК звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, вважаючи, що встановлені у даній справі пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу обвинуваченого дають підстави стверджувати про можливість його виправлення без відбування покарання.

Проте, на переконання колегії суддів, такі вимоги та доводи захисника не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогах закону.

Відповідно до вимог ст.65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Як випливає зі змісту ст.75 КК, застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що виходячи з тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу винного та інших обставин кримінального провадження виправлення обвинуваченого є можливим без ізоляції від суспільства.

Отже, ст.75 КК підкреслює важливість такої мети покарання як виправлення засудженого, тобто створення у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки.

Мотивуючи своє рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які віднесено до нетяжких та тяжких злочинів; обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, судом визнано вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Також суд обґрунтовано прийняв до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, офіційно не працевлаштований. Крім того, обвинувачений раніше 7 разів притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за вчинення умисних корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі. Проте після звільнення з місць позбавлення волі обвинувачений ОСОБА_8 належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, оскільки знову вчинив умисні корисливі злочини проти власності.

Така поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 красномовно свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень та вказує на очевидне його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання, а також про відсутність у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Захисник зазначила, що вчинення обвинуваченим злочинів було зумовлено необхідністю його подальшого виживання внаслідок збігу тяжких особистих обставин. Судова колегія критично ставиться до таких заперечень, оскільки викрадені обвинуваченим двох пляшок марочного коньяку, а не продукти харчування першої необхідності, про це жодним чином не свідчать.

Отже враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, вартість і найменування викраденого майна, форму вини, конкретні обставини справи, характер та обсяг (зміст) протиправних дій обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини і знову вчинив злочини проти власності, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства є неможливим.

Обставини, на які посилалася в своїй апеляційній скарзі захисник, не виправдовують злочинної поведінки обвинуваченого та, з огляду на особу обвинуваченого та наявність обтяжуючої покарання обставини, не можуть істотно вплинути на вирішення питання про його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК.

Правових підстав вважати призначене обвинуваченому покарання явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає. Призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого і є достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Отже, оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування судового рішення не допущено, то апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 25 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4