н/п 1-кс/953/9854/20
УХВАЛА
"23" грудня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
представника власника майна ОСОБА_5 ,
21 грудня 2020р. до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, вилучене 19.12.2020 при обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , належне ОСОБА_6 .
19.12.2020 при обшуку за адресою: АДРЕСА_1 вилучене майно, яке прокурор просить арештувати.
Прокурор, слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити. Слідчий пояснив, що проведення обшуку зафіксоване на відеозаписі, музичний центр при обшуку не вилучався.
Представник власника майна проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на: невідповідність вилученого майна критеріям ст. 98 КПК України; неналежність гарнітур від комп`ютерної техніки до «електронних носіїв інформації»; проведення обшуку за відсутності власника майна; отримання копії ухвали про дозвіл на обшук невідомою особою на прізвище « ОСОБА_8 »; вилучення музичного центру, про що не зазначено у протоколі обшуку.
Слідчий суддя, вислухавши міркування сторін кримінального провадження, дослідивши документи та матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання, витяг з ЄРДР, доходить наступного:
19.12.2020 при обшуку, проведеному на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 від 26.11.2020, за адресою: м. Харків, пр. Незалежності, 5, вилучене майно, яке прокурор просить арештувати.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину…Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При тому, ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 КПК України.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
Таким чином, вилучене при обшуку майно може містити на собі сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому клопотання підлягає задоволенню.
Заперечення представника власника майна, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, положення ч.3 ст. 236 КПК України, якими передбачена можливість пред`явлення ухвали про дозвіл на обшук «іншій присутній особі», долучення до протоколу обшуку у якості додатку опису вилучених речей та документів та відсутності зауважень, а також за необхідності дослідження усіх здобутих під час досудового розслідування доказів в їх сукупності з метою встановлення істини у кримінальному провадженні, - вищевикладеного висновку не змінюють.
З урахуванням положень ч.2 ст.168 КПК України, слідчий суддя вважає за доцільне визначити строк, достатній для копіювання, із залученням спеціаліста, інформації, що міститься на вилучених електронних носіях інформації - два місяці, тобто до 23.02.2021 включно, після чого вказане майно має бути повернуте власнику.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Визначити строк арешту електронних носіїв інформації - два місяці, тобто до 23.02.2021 включно, після чого вказане майно має бути повернути власнику.
Зберігання арештованого майна здійснювати в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012р. «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» - у камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Харківські області.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, відсутніми при проголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя: