Провадження №11-сс/801/668/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
слідчої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2020 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001290 від 16.06.2020 року відносно,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Гостинне Немирівського району Вінницької області, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України,
продовжено застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 15.11.2020 року,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Слідчий СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 10.08.2020 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_10 , про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 .
Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_9 , 16.06.2020 в період часу з 13:00 год. по 15:30 год., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті ревнощів, вчинив суперечку із ОСОБА_11 , в результаті якої у ОСОБА_9 виник злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 розпочав бійку із ОСОБА_11 , під час якої, діючи умисно, з метою заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, здійснив два удари невстановленим слідством предметом, зовні схожим на ніж, в область тулуба ОСОБА_11 , чим завдав потерпілому тілесні ушкодження в область життєвоважливих органів, а також в невстановлений спосіб наніс йому удари по обличчю.
Внаслідок таких умисних дій ОСОБА_9 відповідно до довідки MKЛ ШМД №01-26/899 від 17.06.2020 ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження у виді проникаючого ножового поранення лівої половини грудної клітини, пошкодження міжреберної артерії, лівого шлуночка, гемоперікард, непроникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки, синці та подряпини м`яких тканин обличчя, які відповідно до пп. й) п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння.
Тим самим, ОСОБА_9 з метою реалізації свого злочинного умислу вчинив усі дії, направлені на умисне вбивство ОСОБА_11 , однак, не довів його до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_11 надано своєчасну медичну допомогу, завдяки чому його смерть не настала.
ОСОБА_9 16.06.2020 затримано в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, та 17.06.2020 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України, тобто в закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Слідчий зазначив, що вина підозрюваного ОСОБА_9 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, а саме: - протоколами огляду місця події від 16.06.2020 року; - протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ; - протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; - протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; - протоколом допиту ОСОБА_14 ; - протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; - протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину; - повідомленням про підозру ОСОБА_9 ;- висновком експерта № 286 від 17.07.2020; - висновком експерта № 176 від 24.07.2020; - протоколом проведення слідчого експерименту від 27.07.2020; - іншими матеріалами кримінального провадження.
18 червня 2020 року у Вінницькому міському суді слідчим суддею було проведено розгляд клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке, в подальшому було задоволено. Відтак, відносно підозрюваного ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60(шістдесят) днів з моменту затримання, тобто з 20:20 год 16.06.2020 року до 20:20 год 14.08.2020 року.
10 серпня 2020 року, постановою керівника Вінницької місцевої прокуратури, строк досудового слідства в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001290 від 16.06.2020, було продовжено до 17.09.2020.
У подальшому, слідчим суддею Вінницького міського суду 11.08.2020 строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 продовжено в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.09.2020.
На даний час подано клопотання до Вінницького міського суду Вінницької області про продовження строку досудового розслідування до шести місяців, а саме до 17 грудня 2020 року. Строк дії ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 у провадженні закінчується 17.09.2020.
Підставою для продовження застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_9 , тимчасово не працюючий, без постійного джерела прибутку, відсутності стійких соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років. А тому існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: - ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує; - ОСОБА_9 , будучи на волі, може знищити чи спотворити невідшукану на даний час слідством частину речових доказів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (зокрема, не було відшукувано одяг, а саме футболку в яку був одягнений під час вчинення злочину, крім того в ході досудового розслідування вживались всі заходи на її встановлення, але до будь-якого позитивного результату не призвело); - ОСОБА_9 може незаконно впливати на потерпілого, особа та місце проживання якого добре відомо ОСОБА_9 ;
- ОСОБА_9 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (утекти з міста Вінниці, приховати невідшукані речові докази тощо); - перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Тому слідчий вважав, що є достатні підстави для продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість запобігання вказаним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, оскільки вони не забезпечать його належну процесуальну поведінку та виконання ним покладених на нього обов`язків, а також запобігання вчинення дій, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, під час кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2020 року клопотання слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_9 - задоволено.
Продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 15 листопада 2020 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід ОСОБА_9 з тримання під варту на домашній арешт із застосуванням обмежень, передбачених ст.194 КК України.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване судове рішення являється незаконним та необґрунтованим, оскільки слідчий суддя формально вказав наявність обставин, передбачених ст.199 КК України, не взяв до уваги очевидні факти їх повної відсутності, не дослідив письмові докази які спростовують винуватість ОСОБА_9 .
Не врахував відсутність наведених слідчим та прокурором ризиків, що свідчить про можливість застосування до його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу. Також є не обґрунтованим посилання суду на відсутність стійких соціальних зв`язків у підозрюваного, так як відповідно до характеристики за місцем проживання із сусідами живе мирно, скарг на поведінку не надходило, одружений, до введення карантину постійно працював, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, на обліках з приводу вживання алкоголем чи наркотичними засобами не стоїть. Хворіє на гепатит «С», а перебування під вартою унеможливлює надання йому кваліфікованої медичної допомоги.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою.
ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі не просив суд забезпечити особисту участь його підзахисного у розгляді апеляційної скарги. Апеляційним судом підозрюваний ОСОБА_9 через ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» повідомлявся належним чином про розгляд апеляційної скарги його захисника, однак не виявив бажання брати особисту участь у розгляді скарги. Прокурор та захисник за таких підстав не заперечили проти розгляду апеляційної скарги у відсутність підозрюваного, а тому судовий розгляд відбувся у його відсутність, оскільки відповідно до ч.4 ст.405 КПК України зазначене не перешкоджає проведенню даного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, прокурора, захисника, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.
Статтею 199 КПК регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою, яка покладає на слідчого, прокурора наступні обов`язки:
- скласти клопотання про продовження строку тримання під вартою відповідно до вимог, зазначених у ст. 184 КПК. Крім того, викласти в ньому обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При цьому подання клопотання про продовження строків тримання під вартою є правом слідчого, прокурора, а не їх обов`язком ( ч.3 ст. 199 КПК);
- подати клопотання про продовження строку тримання під вартою до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду (ч. 2 ст. 199);
- подати клопотання про продовження строку тримання під вартою до суду не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 1 ст. 199).
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК).
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК).
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Дані вимоги закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 слідчим суддею були дотримані.
Встановлено, що 16.06.2020 ОСОБА_9 затримано в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, та 17.06.2020 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України, в закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.06.2020 №127/12982/20 застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 14.08.2020.

Постановою керівника Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_16 від 10 серпня 2020 року, строк досудового слідства в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001290 від 16.06.2020, було продовжено до 17.09.2020.

11.08.2020 слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 продовжено в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.09.2020.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, а саме до 17 грудня 2020 року.
Строк дії ухвали відносно підозрюваного ОСОБА_9 якою продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у провадженні закінчується 17.09.2020.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 закінчується 17.09.2020 року, ризики передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися, на даний час існують обставини, що об`єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а тому слід продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 .
Слідчий суддя суду першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, доведеності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення останнім, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність таких ризиків як можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, з метою уникнення покарання за вчинений злочин, продовження вчинення злочинів, здійснення незаконного впливу на свідків, а також особу підозрюваного, який, на час розгляду клопотання, не працює, без постійного джерела прибутку, відсутні стійкі соціальні зв`язки.
Також, слідчим суддею було враховано особливості та заплановану тривалість досудового слідства, пов`язану з необхідністю додаткового часу для проведення слідчих дій та неможливістю у зв`язку з цим проведення всіх необхідних слідчих дій, які в свою чергу свідчать про наявність однієї з підстав надання строку для продовження тримання підозрюваного під вартою. На час розгляду клопотання встановлені ухвалою суду від 18.06.2020 не зменшилися. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_9 в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, а тому слідчий суддя вважав, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність продовження застосованого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України віднесене до особливо тяжкого злочину.
Це узгоджується також із з нормою п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо неправомірного утримання його підзахисного під вартою у зв`язку з незадовільним станом здоров`я, на даний час не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Суд апеляційної інстанції не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника щодо не надання стороною обвинувачення слідчому судді жодного належного та допустимого доказу вчинення інкримінованого ОСОБА_9 правопорушення, з тих підстав, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника щодо можливості застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення. Оскільки наявність у підозрюваного певних соціальних зв`язків, зокрема сім`ї, місця проживання в м. Вінниці, позитивної характеристики за місцем проживання, а також те, що він є особою, яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, на обліках з приводу зловживання алкоголем чи наркотичними засобами не стоїть, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки зазначене не має такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Наряду з вказаним, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте при вирішенні питання про продовження підозрюваному ОСОБА_9 строку тримання під вартою, суд першої інстанції правильно виходив не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.
Ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_9 під вартою, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.
Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Проте ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що встановлені судом обставини у контексті конкретних фактичних обставин вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення з урахуванням характеру протиправних насильницьких дій, у вчиненні якого підозрюється останній дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Суд апеляційної інстанції вважає ухвалене судове рішення є законним і обґрунтованим. З урахуванням конкретних обставин та обсягу слідчих дій, які необхідно виконати у кримінальному провадженні, та виходячи з того, що продовження строку тримання під вартою здійснено в межах досудового розслідування і не перевищує розумних меж, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», порушень норм міжнародного права та кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2020 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 - залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4