Провадження №1-кп/243/952/2020
Справа № 243/9551/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 в м. Слов`янська, Донецької області кримінальне провадження №0001745, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 жовтня 2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Словянська, Донецької області, громадянина України, українця, розлученого, з професійно-технічною освітою, працюючого електромонтером Регіонального управління з експлуатації каналу КП Компанія Вода Донбасу, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2020 року приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі ОСОБА_6 , перебували біля магазину Бриз який розташований по вул.Рапно-Набережній, 18 в м. Слов`янськ. У цей час між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих стосунків, виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 виник протиправний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний протиправний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_6 02 жовтня 2020 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, знаходячись біля магазину Бриз за вищезазначеною адресою, діючи протиправно, умисно із застосуванням м`язових зусиль свого тіла, своєю правою рукою, стиснутою у кулак, наніс ОСОБА_4 один удар в обличчя зліва.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_4 заподіяно синці повік лівого ока та лівої щічної ділянки, перелом стінок лівої гайморової порожнини, струс головного мозку, які відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які потребують для свого загоєння термін понад двадцять однієї доби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у висунутому обвинуваченні за ст. 122 ч. 1 КК України визнав повністю, у вчиненому щиросердечно розкаявся, повністю підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті, додатково вказавши, що дійсно 02 жовтня 2020 року спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодженні. Попросив вибачення у потерпілої. Просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підвередила обставини викладені у обвинувальному акті. Вибачила обвинуваченого. Покарання обвинуваченому просить вирішити на розсуд суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність позиції обвинуваченого ОСОБА_6 , а також роз`яснив, що в даному випадку, сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Винуватість обвинуваченого у скоєні даного кримінального правопорушення крім вказаного, підтверджується наступними доказами, долученими до матеріалів кримінального провадження, дослідженими та перевіреними судом в судовому засіданні.

Оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази з точки зори належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 мала місце, вина обвинуваченого доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.2 «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».

Суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні ОСОБА_6 певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкції ст. 122 ч. 1 Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України - за ч. 1 ст. 122 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем мешкання та позитивно за місцем роботи, працює, не перебуває на обліку в у лікаря нарколога та лікаря психіатра, досудову доповідь Слов`янського міськрайонного відділу філії ДУ Центр пробації в Донецькій області, відповідно до якої вбачається, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб). У разі, якщо суд дійде до висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випродуванням, орган

пробації вважає доцільним покласти на правопорушника обов`язки: відповідно до ст.76 КК України, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. 66 КК України суд враховує щире каяття у вчиненому та активне сприяння розслідуванню справи, оскільки як під час досудового розслідування, так і під час розгляду справи судом, обвинувачений давав послідовні показання про обставини скоєного кримінального правопорушення, не намагаючись уникнути відповідальності за вчинене.

Обставини, що у відповідності до ст. 67 КК України обтяжують покарання відсутні.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, вищезазначених обставин справи, а також обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України потрібно призначити покарання у виді обмеження волі в розмірі санкції інкримінованої статті КК України, а перевиховання та виправлення ОСОБА_6 можливі без відбування ним покарання, оскільки зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та вважає за доцільне призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальних витрат та речових доказів в кримінальному проваджені немає.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання в виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбуття покарання звільнити, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покласти такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_6 відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України, не обирався.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області до Донецького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1