ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №:623/1489/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/2855/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія : ст.309 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі обвинуваченого ОСОБА_7 , належним чином повідомленого про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 06 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, розлученого, який не є особою з інвалідністю, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, раніше судимого 04 12 2017 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст.309, ч.1 ст.317 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04 12 2017 року, у виді 6 місяців позбавлення волі.

Остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Визначено, що початок строку відбування покарання слід рахувати з дня фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати за проведення судової експертизи №13/1/1056СЕ-20 від 29 04 2020 року в сумі 1634 грн. 05 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_7 , вранці 08 04 2020 року, більш точного часу судом не встановлено, у продуктовому магазині на території центрального ринку по вул. Гагаріна в м. Ізюм Харківської області, придбав насіння маку, та в будівельному магазині біля центрального ринку по вул. Гагаріна в м. Ізюм Харківської області, придбав у полімерній пляшці розчинник, які переніс до своєї квартири за адресою: АДРЕСА_1 . За допомогою вказаних речовин ОСОБА_7 , повторно, в порушення вимог ЗУ «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та зловживання ними», «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 02 1995 року (зі змінами та доповненнями), шляхом варіння виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат з макової соломи, з метою подальшого вжиття шляхом внутрішньовенних ін`єкцій, який незаконно зберігав у вказаній квартирі за місцем свого фактичного проживання та реєстрації, без мети збуту до 08 042020 року.

Крім того, ОСОБА_7 , в денний час 07 04 2020 року, більш точного часу судом не встановлено, на тротуарі по пр-кту Незалежності в м.Ізюм Харківської області, знайшов два полімерних зіп-пакета з порошкоподібною речовиною блакитного кольору, які привласнив, поклавши до кишені власної куртки та в порушення вимог ЗУ «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та зловживання ними», «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року (зі змінами та доповненнями), та зберігав при собі у вказаному одязі, з метою подальшого вжиття шляхом внутрішньовенних ін`єкцій, без мети збуту до 08 04 2020 року.

08 04 2020 року в період часу з 17: 00 год. до 17 год. 50 хв., на підставі ухвали слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 03 2020 року, в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_7 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області виявлено та вилучено: два зіп-пакета з порошкоподібною речовиною блакитного кольору в кожному, масою речовини 0,2161 грам та 0,2864 грам, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, маса якої, в перерахунку на масу представленої речовини, склала 0,1561 грам та 0,2070 грам; п`ять полімерних пляшок з рідинами коричневого кольору в кожній, об`ємом рідини 450,0 мл, 190,0 мл, 160,0 мл, 200,0 мл, 61,0 мл, які містять у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат з макової соломи, маса якого, в перерахунку на масу представленої речовини, склала 2,6730 грам, 1,1438 грам, 0,9120 грам, 1,2760 грам, 0,3916 грам. Вищевказане ОСОБА_7 незаконно зберігав за вищевказаною адресою для особистого вживання без мети збуту.

Судом дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчинене повторно (а.с.46-49).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуваний вирок змінити та, враховуючи його щире каяття, пом`якшити покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказав, що розчин, який стояв у нього вдома, він використовував не для приготування наркотичних засобів, а за прямим призначенням розчиняв фарбу для покраски підлоги та балкону.

Щодо речовини в пакетиках зазначив, що підібрав їх безпосередньо перед затриманням і навіть не глянув, що в них знаходиться, думав, що це біжутерія.

Вказав, що обшук проводився без присутності понятих, при затриманні співробітники поліції навіть не представились, а пояснення він писав під диктовку співробітників поліції.

Просив врахувати те, що ним нікому не було завдано шкоди (а.с.51-52).

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

Обвинувачений, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від нього не надходило.

Прокурор не заперечувала проти розгляду справи за відсутності обвинуваченого, оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення його становища. Вважала ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, апеляційну скаргу обвинуваченого просила залишити без задоволення.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 цього кодексу.

З оскаржуваного вироку вбачається, що допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого ним злочину, у зв`язку з чим справа, за згодою сторін, розглядалася в порядку ч.3 ст.349 КПК України

З огляду на наведене, посилання обвинуваченого на незгоду із встановленими фактичними обставинами справи, а також процесуальні порушення колегією суддів не розглядаються.

Доводи щодо тиску з боку співробітників поліції на ОСОБА_7 необґрунтовані, оскільки жодних підстав, які б їх підтверджували, матеріали кримінального провадження не містять, а також обвинувачений жодного разу під час судового розгляду про здійснення такого тиску не заявляв.

Надаючи оцінку апеляційним вимогам обвинуваченого ОСОБА_7 щодо необхідності призначення більш м`якого покарання, то колегія суддів вважає їх непереконливими та такими, що не є підставою для зміни вироку.

Відповідно до ст.50 КК України, метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Загальні засади призначення покарання, визначені в ст.65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Судом першої інстанції зазначених вимог закону дотримано.

В ході детального аналізу оскаржуваного вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, колегією суддів встановлено, що воно в повній мірі відповідає вимогам ст.65 КК України, оскільки призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке законом віднесено до злочину середньої тяжкості; обставини, визнані судом такими, що пом`якшують покарання щире каяття, та обтяжують рецидив злочину.

При цьому, судом було надано оцінку усім характеризуючим обвинуваченого ОСОБА_7 відомостям, які містяться у матеріалах справи. Так, судом враховано, що ОСОБА_7 не є особою з інвалідністю, офіційно не працює, не одружений, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, військовозобов`язаний, судимий.

Крім того, судом враховано досудову доповідь органу пробації, з якої вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_7 оцінено як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінено як середній.

Враховуючи усі вищезазначені обставини, суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Колегія суддів також констатує, що ОСОБА_7 раніше судимий за злочин у сфері обігу наркотичних засобів, на шлях виправлення не став та у період іспитового строку повторно вчинив злочин у сфері обігу наркотичних речовин, що свідчить про те, що звільнення від відбування покарання не призвело до позитивних змін у його особистості.

Зважаючи на наведене, підстав для пом`якшення призначеного покарання, як того вимагав обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

Обставини, на які посилався в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, зокрема щире каяття та відсутність завданої шкоди, вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, а будь-яких нових обставин, які б істотно впливали на вирішення питання про призначення покарання, обвинуваченим в апеляційній скарзі не наведено. Не встановлено таких обставин і колегією суддів.

Відтак підстав вважати призначене обвинуваченому покарання за ч.2 ст.309 КК України явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає. Таке покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, справедливим та таким, що не суперечить ст.65 КК.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни судового рішення не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, тому апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423,424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 06 2020 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ____________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4