Справа № 639/4874/16-к
Провадження № 1-кп/639/19/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0002847 від 29.11.2013 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. 2-е Шевченкове Вовчанського району Харківської області, громадянина України, пенсіонера, розлученого, інваліда 2 групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 31.01.2008 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 358, ч.3 ст. 358 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських обов`язків, зайняттям підприємницькою діяльністю строком на 2 роки зі штрафом у розмірі 850 грн. На підставі пунктів «е» та «ж» ст.1 Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 року звільнено від відбування основного покарання. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.05.2008 року вирок суду змінено, пом`якшено покарання за ч.3 ст.358 КК України до штрафу в дохід держави в розмірі 850 грн.; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.1 ст.366, ч.2, ч.3 ст.358 КК України остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 5 років позбавлення волі із позбавленням права займати посади, що пов`язані із виконанням адміністративно-господарських обов`язків, зайняття підприємницькою діяльністю строком на 2 роки. На підставі пунктів «е» та «ж» ст.1 Закону України «Про амністію» ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 389 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого райсуду м.Харкова перебуває на розгляді з 17.06.2016 року вказаний обвинувальний акт.
31.01.2008 року Ленінським районним судом м. Харкова постановлено обвинувальний вирок, згідно якого ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.1 ст.366, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських обов`язків, зайняттям підприємницькою діяльністю строком на 2 роки, зі штрафом у розмірі 850 грн. На підставі пунктів «е» та «ж» ст.1 Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 року ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.05.2008 року вирок суду першої інстанції змінено, виключено із вироку кваліфікуючу ознаку за ч.2 ст.190 КК України спричинення значної матеріальної шкоди потерпілим; пом`якшено покарання за ч.3 ст.358 КК України до штрафу в дохід держави в розмірі 850 грн.; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.1 ст.366, ч.2, ч.3 ст.358 КК України остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 5 років позбавлення волі із позбавленням права займати посади, що пов`язані із виконанням адміністративно-господарських обов`язків, зайняття підприємницькою діяльністю строком на 2 роки. На підставі пунктів «е» та «ж» ст.1 Закону України «Про амністію» ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання. В іншій частині вирок Ленінського районного суду м.Харкова залишено без змін.
17.06.2008 року між ПП «Гермес» в особі директора ОСОБА_5 , який діяв на підставі державної реєстрації №00010434 від 09.01.2001 року, та ОСОБА_4 укладено договір б/н, предметом якого є виготовлення та установка металевих та металево-пластикових віконних конструкцій по АДРЕСА_2 . Вартість послуг згідно договору склала 18000 грн., передплата склала 12000 грн. Строк виконання договору до 08.07.2008 року. Відповідно до вказаного договору 17.06.2008 року ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_4 в якості передплати грошові кошти в сумі 12000 грн., про що власноруч написав розписку.
08.05.2008 року ОСОБА_5 уклав усний договір з ОСОБА_7 про виконання ним ремонтних робіт за адресою: АДРЕСА_3 , та отримав в якості передплати за виконання робіт грошові кошти в сумі 30000 грн.
В порушення вимог вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 31.01.2008 року, ОСОБА_5 здійснював на власний ризик підприємницьку діяльність із виконання робіт, з метою одержання прибутку, чим скоїв кримінальне правопорушення проти правосуддя.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст.389 КК України, як ухилення від позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю особою, засудженою до цих видів покарань, а саме: ухилення від додаткового покарання у виді позбавлення права займатись підприємницькою діяльністю.
Крім того, ОСОБА_5 не виконав умови договору, укладеного 17.06.2008 року між ПП «Гермес» та ОСОБА_4 , предметом якого було виготовлення та установка металевих та металево-пластикових віконних конструкцій по АДРЕСА_2 , тим самим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

В судовому засіданні захисником обвинуваченого-адвокатом ОСОБА_6 було заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень,передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.389 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника та надав згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.
Потерпілий ОСОБА_4 заперечував проти клопотання захисника, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування ухилявся від проведення слідчих дій, не з`являвся до органу досудового розслідування, переховувався, у відношенні нього вирішувалося питання про оголошення його у розшук. В подальшому під час судового розгляду не визнавав свою провину,тому судове слідство повинно бути доведеним до кінця із встановленням провини обвинуваченого.
Прокурор ОСОБА_3 також заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм наслідки закриття провадження за вказаних обставин, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; - відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 24 ст. 49 КК).
Процесуально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284288 Кримінального процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння,за вчинення якого передбачене основне покарання у вигляді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 17.06.2008 року вчинив кримінальні проступки за ч.1 ст. 190 КК України та ч.1 ст.389 КК України, за які передбачено покарання у виді обмеження волі.
Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Початком перебігу строку давності є день, коли проступок був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту 17.06.2008 року.
Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення певної тяжкості.
Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь - які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання захисника, закінчився 3-х річний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України.
Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріали кримінальної справи №65100323 (кримінальне провадження №0000216 від 29.11.2012 року) і судової справи не містять об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст.49 КК України. Таких відомостей не надано і стороною обвинувачення під час судового розгляду.
Під час проведення досудового розслідування слідчим СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_9 від 22.05.2013, 19.07.2013, 01.08.2013,06.08.2013, 03.09.2013, 08.10.2013 року надавались доручення в порядку ст.40 КПК України щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 (к/п а.с.163, 166, 167,168, 170, 171), які залишились невиконаними, однак ніякого процесуального рішення під час досудового розслідування слідчим не приймалося. Факт ухилення від органу досудового розслідування,а в подальшому і суду, заперечується і самим ОСОБА_5 .

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).
Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав. Така згода викладена ним усно в судовому засіданні.
У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 з огляду на те, що кримінальні правопорушення, за якими обвинувачується ОСОБА_5 є проступками, та з моменту скоєння кримінальних правопорушень минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак слід задовольнити клопотання захисника та звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч.1 ст. 190, ч.1 ст.389 КК України.
Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.
Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.
Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні. У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, судові витрати на залучення експерта не можуть бути стягнуті з обвинуваченого.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.
В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
Враховуючи вимоги ст.ст. 128-129 КПК України, суд роз`яснює цивільному позивачу ОСОБА_4 його право на пред`явлення позовних вимог до ОСОБА_5 в порядку цивільного судочинства та залишає позов, який був пред`явлений в даному кримінальному провадженні до ОСОБА_5 ( а.с.43-45 т.1 судової справи), без розгляду.
Керуючись ст.ст. 128, 284, 288, 369-372 КПК України, п.2 ч.1 ст.49 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження і звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190, ч.1 ст. 389 КК України в зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 389 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002847 від 29.11.2013 року - закрити.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду, роз`яснивши останньому його право на звернення з вказаним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.
Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1