Слідчий суддя в суді І інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 374/370/20
Провадження № 1-кс/374/96/20

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року слідчий суддя Ржищівського міського суду Київської області

ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

заявника - ОСОБА_4 (не з`явився),

представника заявника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання власника арештованого майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000064 внесеного до ЄРДР 24 червня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 подав до суду клопотання про часткове скасування арешту вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000145 від 10 квітня 2020 року, з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 254 КК України.

Клопотання мотивував тим, що він є власником громадського об`єкту з торговельними та побутовими примiщеннями, загальною площею 1464,8 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, Обухiвський район, м. Українка, вул. Юностi, 6М (попередня адреса: АДРЕСА_1 ), реєстрацiйний номер об`єкта нерухомого майна № 1, що пiдтверджується Iнформацiйною довiдкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власностi на нерухоме майно, Державного реєстру Iпотек, Єдиного реєстру заборон вiдчуження об`єктiв нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 238547222 вiд 23.12.2020.

Згiдно цiєї довiдки 23.12.2020 йому стало вiдомо, що Державним реестратором Богуславської районної державної адмiнiстрацiї Київської областi ОСОБА_6 18.12.2020 о 16:41:25 год. на пiдставi ухвали слiдчого суддi Ржищiвського мiського суду Київськоi областi вiд 18.12.2020 у справi № 374/370/20 було накладено арешт на нележне йому нерухоме майно вiдповiдно до рiшення про державну реєстрацiю прав та їх обтяжень, iндексний номер: 55804440 вiд 18.12.2020 16:45:24 год.

На підставі цього заявник дізнався, що за клопотанням заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у рамках розслідування кримінального провадження № 0000064 внесеного до ЄРДР 24 червня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України ухвалою слідчого судді Ржищівського міського суду Київської області від 18.12.2020 у справі №374/370/20 накладено арешт на громадський об`єкт з торговельними та побутовими приміщеннями (змінено/перейменовано з Будинок побуту), загальною площею 1464,8 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Юності, 6М (попередня адреса: АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) та право користування яким належить TOB «АТБ- Маркет» () на підставі договору оренди від 29 квітня 2020 року, шляхом заборони будь-яким фізичним та юридичним особам використання вказаного об`єкта нерухомості, відчуження, розпорядження, знищення, в тому числі заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії чи будівельні роботи, в т.ч. й підготовчі роботи, направлені на подальше будівництво, реконструкцію, розпорядження, користування або псування, з метою збереження як речового доказу.

Вважає, що ухвала слідчого судді Ржищівського міського суду Київської області від 18 грудня 2020 року у справі №374/370/20 про накладення арешту є незаконною, а накладений арешт на належне йому нерухоме майно підлягає скасуванню з наступних підстав.

На час звернення із клопотанням про скасування арешту майна повний текст ухвали слідчого судді Ржищівського міського суду Київської області від 18.12.2020 року у справі №374/370/20 про накладення арешту не складений.

Вважаю за необхідне звернути увагу суду на наступні факти, що стосуються незаконності накладення арешту на нерухоме майно: громадський об`єкт з торговельними та побутовими приміщеннями, загальною площею 1464,8 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Юності, 6М (попередня адреса: Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Юності, 6), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1.

Так, 6 травня 1992 року виконавчий комітет Обухівської районної ради народних депутатів на виконання рішення облвиконкому від 27.01.1992 року № 11 «Про розмежування майна комунальної власності області» прийняв рішення № 183 «Про розмежування майна комунальної власності».

Згідно з п. 10 додатку до зазначено рішення Українській міській раді (в комунальну власність) передано Будинок побуту «Українка». Відповідно до наказу Обухівського райпобуткомбінату № 67-В від 12 травня 1992 року на підставі рішення Української ради народних депутатів від 31 березня 1992 року № 56, виробничий підрозділ Обухівського райпобуткомбінату будинок побуту було перетворено в Мале підприємство «Українка» та передано підприємству будинок побуту, обладнання, інвентар та товари для прокату.

Між фондом Комунального майна Обухівського району Київської області та товариством покупців трудового колективу МП «Українка» укладено договір купівлі-продажу державного майна № 4485 від 27 грудня 1994 року цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою м. Українка, вул. Юності, 6. Фондом комунального майна Обухівської районної ради народних депутатів 25 січня 1995 року видано МП «Українка» свідоцтво про право власності на комплекс, правонаступником якого є TOB «Українка».

Ці обставини встановлено ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 квітня 2011 р. у справі К/9991/5117/11 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/16491212).

В подальшому 01.03.2013 TOB «Українка» зареєструвало право власності на цілісний майновий комплекс (будинок побуду), розташований за адресою Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, вул. Юності, буд. 6, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 01.03.2013 та копією витяга з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.03.2013.

Підставою виникнення права власності зазначено свідоцтво про право власності № 8 від 25.01.1995 та договір купівлі-продажу № 4485 від 27.12.1994.

04.04.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українка» та товариством з обмеженою відповідальністю «Софттрейд» укладено договір купівлі продажу нерухомого майна, згідно якого відчужується цілісний майновий комплекс, будинок побуту, літера А, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, вул. Юності, 6.

04.04.2013 право власності на зазначений вище цілісний комплекс зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Софттрейд», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.10.2015.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 у справі №911/2685/13 апеляційну скаргу Української міської ради Обухівського району Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 15.10.2015 у справі №911/2685/13 задоволено. Рішення Господарського суду Київської області від 15.10.2015 у справі №911/2685/13 скасовано. Постановлено нове рішення. Позов задоволено повністю. Визнано за територіальною громадою міста Українка в особі Української міської ради Обухівського району Київської області право власності на нежитлову будівлю (Будинок побуту), що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Українка, вул. Юності, 6. Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Софттрейд» (01042, м. Київ, бульвар Дружби Народів, 9, ) на користь територіальної громади міста Українка в особі Української міської ради Обухівського району Київської області (08720, Київська область, Обухівський район, місто Українка, пл. Т. Шевченка, 1, ) нежитлову будівлю (Будинок побуту), що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Українка, вул. Юності, 6.

За Українською міською радою Обухівського району Київської області на підставі постанови Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 у справі №911/2685/13 рішенням Державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" ОСОБА_7 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32296683 від 09.11.2016 було зареєстровано право власності (Номер запису про право власності: 17360813 від 07.11.2016) на: цілісний майновий комплекс, будинок побуту, адреса: Київська обл., Обухівський р., м. Українка, вулиця Юності, будинок, 6 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1).

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року у справі №372/4570/19 встановлено, що під час розгляду справи № 911/2685/13 було подано підробні письмові докази, постановою Київського апеляційного господарського суду від 25 січня 2016 року визнано право власності на спірне майно за Українською міською радою Обухівського району Київської області.

Факт підробки доказів у справі № 911/2685/13 на користь Української міської ради Обухівського району Київської області полягає в тому, що: «...в місті Обухів Київської області в період з березня 2013 року по липень 2013 року, тонної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи на території TOB «Обухівський ярмарок», що по вулиці Каштанова, 19а, підробив інший офіційний документ, який видається підприємством, який має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою, а саме внісши до раніше заготовленого офіційного Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11 лютого 2010 року за № 25293671 (Бланк серії ССО № 582586), що створений шляхом нанесення копіювально-множильної техніки, електрографічним способом, неправдиві відомості, виконавши в графі підпису «Директор:» навпроти даних « ОСОБА_9 » підпис від імені останнього, чим підтвердив достовірність внесених даних щодо набуття права власності за територіальною громадою м. Українка в особі Української міської ради на нежитлову будівлю за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Українка, вулиця Юності, 6, отримавши грошові кошти в розмірі 400 доларів США.

В подальшому представником Української міської ради вказаний Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11 лютого 2010 року за № 25293671 (Бланк серії ССО № 582586), поданий до Господарського суду Київської області, на підставі якого постановою від 25 січня 2016 року справа № 911/2685/13 право власності не житлову будівлю (Будинок побуту), що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Українка, вулиця Юності, 6, визнано за територіальною громадою міста Українка в особі Української міської ради Обухівського району Київської області.»

В подальшому рішенням Господарського суду Київської області від 17 грудня 2019 року у справі №911/2851/19 визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» ОСОБА_7 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 32296683) від 09.11.2016 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: цілісний майновий комплекс, що розташований за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, вул. Юності, буд. 6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1) за Українською міською радою Обухівського району Київської області ().

Скасовано реєстраційний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності № 17360813 від 07.11.2016 про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: цілісний майновий комплекс; опис об`єкта: будинок побуту; складова частина об`єкта нерухомого майна: будинок побуту, А; що розташований за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, вул. Юності, буд. 6 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, виконаний державним реєстратором прав на нерухоме майно Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» ОСОБА_7 .

Відновлено реєстрацію права власності (номер запису про право власності: 555819) на об`єкт нерухомого майна: цілісний майновий комплекс; опис об`єкта: будинок побуту; складова частина об`єкта нерухомого майна: будинок побуту, А; що розташований за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, вул. Юності, буд. 6; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Софттрейд» () на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, серія та номер 782, посвідчений 04.04.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 .

Отже, ТОВ «Софттрейд» законно стало повноправним власником цілісного майнового комплексу: будинок побуту, А; що розташований за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, вул. Юності, буд. 6.

В подальшому між TOB «СОФТТРЕЙД» як продавцем та заявником ОСОБА_4 , як покупцем 24.01.2020 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчено в цей же день приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , внаслідок чого він став власником об`єкта нерухомого майна: цілісний майновий комплекс, будинок побуту літ «А», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1.

Цей договір є законним, до цього часу він не визнаний недійсним та не скасований ніким в судовому порядку.

Також на цей час відсутні будь-які судові спори чи претензії щодо законності набуття заявником права власності на це нерухоме майно.

Надалі було проведено реконструкцію цього об`єкту, здійснено багатомільйонні капіталовкладення та реконструкцію цього майна, що стало наслідком поліпшення рівня соціального обслуговування жителів територіальної громади міста Українка та підтримки таких дій інвестора в цілому органами місцевого самоврядування міста Українка, оскільки це нерухоме майно було передано в господарське управління «АТБ-маркет» - підприємства корпорації «АТБ» - найбільшої мережі маркетів України, що здійснює торгівлю продуктами харчування та непродовольчими товарами першої необхідності.

Всі обставини, які призвели до тривалих судових процесів, пов`язаних з цим об`єктом стали наслідком протиправних спроб окремих посадових осіб органів місцевого самоврядування у змові із працівниками прокуратури незаконно захопити це нерухоме майно.

Щодо підстав та мети накладення арешту на майно ухвалою слідчого судді Ржищівського міського суду Київської області від 18.12. 2020 у справі №374/370/20 заявник вказував таке.

Розпочавши кримінальне провадження №0000064 від 24.06.2020 за ч. 4 ст. 190 КК України, прокурор на підставі ч. 7 ст. 214 КПК зобов`язаний був невідкладно, але не пізніше наступного дня з дотриманням правил підслідності, передати наявні у нього матеріали до слідчих органів Національної поліції та доручити проведення досудового розслідування.

Стаття 218 КПК України визначає за територіальним принципом місце здійснення досудового розслідування, відповідно до якого досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Так, нерухоме майно: цілісний майновий комплекс, будинок побуту, літера «А», знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р., м. Українка, вулиця Юності будинок 6, а тому місцем вчинення протиправних дій вважається м. Українка Обухівського р-ну, Київської обл.

Отже, згідно вимог кримінального процесуального законодавства керівництво досудовим розслідуванням має здійснюватись Обухівським відділом Києво-Святошинської місцевої прокуратури, а не Кагарлицькою місцевою прокуратурою за умовами територіальної юрисдикції.

Однак, Кагарлицька місцева прокуратура з 24 червня 2020 року по цей час, тобто протягом півроку, здійснює безпідставно незаконне досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000064 з порушенням визначеної ст. 218 КПК підслідності, в ході чого проводить незаконні слідчі дії, спрямовані на отримання доказів, у тому числі й негласні слідчі (розшукові) дії.

Заявнику стало відомо, що Кагарлицькою місцевою прокуратурою здійснювались незаконні подання до Обухівського районного суду Київської області про накладення арешту на це майно, однак вони були відхилені.

Посадовими особами Кагарлицької місцевої прокуратури внаслідок незаконного досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000064, що здійснюється безпідставно і з порушенням територіальної підслідності вчиняються дії, які мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 3 ст 216 КК України (протидія законній господарській діяльності, вчинена організованою групою, або службовою особою з використанням службового становища), ч. 2 ст. 364 КК України (зловживання владою або службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки), ч. 1 ст. 365 КК України (перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу).

Враховуючи вищезазначене, у заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 були відсутні законні підстави для звернення до суду із клопотанням про арешт майна у справі №374/370/20.

Нормативно-правове обгрунтування необхідності скасування ухвали слідчого судді Ржищівського міського суду Київської області від 18.12.2020 у справі №374/370/20 про накладення арешту, на яке посилався заявник у своєму клопотанні.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Одночасно, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому, згідно п. 1 ч. З ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, «речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження...»

Проте, в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах відсутні належні дані, які дають підстави вважати, що арештоване майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Зокрема, у відповідності до зазначених заявником вище обставин встановлено, що він набув право власності на нерухоме майно: громадський об`єкт з торговельними та побутовими приміщеннями, загальною площею 1464,8 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Юності, 6М (попередня адреса: Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Юності, 6), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1, у передбаченому законом порядку.

Таким чином, залишається незрозумілим, під яку із вимог до речового доказу, визначених ст. 98 КПК України, підпадає майно, на яке накладено арешт зазначеною Ухвалою.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України

Проте, під час вирішення питання про накладення арешту на майно слідчим суддею Ржищівського міського суду Київської області не було досліджено законності визнання речовим доказом в кримінальному провадження зазначеного нерухомого майна з огляду на відсутність інформації про огляд та опис такого майна, зафіксованих відповідним протоколом слідчого, а також при відсутності особи заявника, потерпілого та відсутніх доказах завданих збитків у кримінальному провадженні №0000064, відкритому за ч. 4 ст. 190 КК України.

Заявник, як власник нерухомого майна, не є підозрюваним чи свідком у кримінальному провадженні №0000064.

Розгляд слідчим суддею Ржищівського міського суду Київської області клопотання заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно заявника проводилось за відсутності його та його представника, що не дало можливості довести законність походження даного майна.

Таким чином, арешт, необгрунтовано накладено на належне заявнику нерухоме майно, що вказане вище та потреба в даному заході забезпечення кримінального провадження відсутня. Наявність арешту майна призводить до необгрунтованого втручання у реалізацію заявником права власності.

У клопотанні заявник просив скасувати ухвалу слідчого судді Ржищівського міського суду Київської області від 18.12.2020 у справі №374/370/20, якою задоволено клопотання заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000064. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні вказаного вище клопотання заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Заявник ОСОБА_4 у судове засіданні не з`явився. У судовому засіданні предстаник заявника ОСОБА_5 підтримував подане клопотання та уточнив вимоги клопотання, просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 18 грудня 2020 року у справі № 374/370/20, на громадський об`єкт з торговельними та побутовими приміщеннями (змінено/перейменовано з Будинок побуту), загальною площею 1464, 8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса: АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) та право користування яким належить TOB «АТБ-Маркет» () на підставі договору оренди від 29 квітня 2020 року.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечував та просив відмовити у задоволенні клопотання, мотивуючи тим, що ухвала про накладення арешту на майно є правомірною та скасуванню не підлягає.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені до ньог документи судом встановлено таке.

Згідно за ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 64-2 КПК України передбачено - третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, передбачає, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 1 Протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Рішеннями Європейського суду з прав людини від 09.06.2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації» та від 24.03.2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації» наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому, згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що незаконність набуття права власності ОСОБА_4 на громадський об`єкт з торговельними та побутовими приміщеннями (змінено/перейменовано з Будинок побуту), загальною площею 1464, 8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса: АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1 не була встановлена судом та не випливає із закону, а тому в силу ст. 41 Конституції України вважається набутою правомірно. Таким чином, заявник ОСОБА_4 на законних підставах набув право власності на громадський об`єкт з торговельними та побутовими приміщеннями (змінено/перейменовано з Будинок побуту), загальною площею 1464, 8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса: АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1.

Та з огляду на надані заявником докази до клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку що дане майно не може бути використане як доказ в кримінальному провадженні № 0000064.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.

Викладені обставини свідчать, про те, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчим суддею встановлено, що нерухоме майно, на яке накладено арешт ухвалою суду від 18 грудня 2020 року, та яке належить заявнику ОСОБА_4 , хоч і відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, але в судовому засіданні не було доведено законності визнання речовим доказом в кримінальному провадження зазначеного нерухомого майна, крім того, приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження такого майна не може якимось чином вплинути на проведення досудового розслідування кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Отже, слідчий суддя вважає, що заявниками доведено наявність достатніх підстав для скасування арешту майна, тому слідчий суддя дійшов висновку про задоволення поданого клопотання.

Керуючись ст. 174, 309 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання власника арештованого майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000064 внесеного до ЄРДР 24 червня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 18 грудня 2020 року у справі № 374/370/20, на громадський об`єкт з торговельними та побутовими приміщеннями (змінено/перейменовано з Будинок побуту), загальною площею 1464, 8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса: АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) та право користування яким належить TOB «АТБ-Маркет» () на підставі договору оренди від 29 квітня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 10 год 00 хв 29 грудня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1