Справа № 183/3048/20
№ 1-кп/183/1279/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2020 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000705 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

09 квітня 2016 року наказом (по особовому складу) командира військової частини НОМЕР_1 , солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду номера обслуги відділення вогневої підтримки гаубичної артилерійської батареї бригадної артилерійської групи.
Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.
Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
З 24 лютого 2020 року по 24 березня 2020 року ОСОБА_4 мешкав у найманій квартирі, розташованій по по АДРЕСА_2 , яку винаймав у ОСОБА_5 , де знаходилися особисті речі останньої.
20 березня 2020 року приблизно о 11 годині 00 хвилин, у ОСОБА_4 , який перебував в цей час у найманій квартирі, розташованій по АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна, а саме: шафи купе трьох секційної марки «Преміум», електричної варильної поверхні, марки «PYRAMIDA CFEA 640В», духової шафи марки «PYRAMIDA F60TMR», що знаходились у вказаній квартирі.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 20 березня 2020 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, перебуваючи у найманій квартирі, розташованій за вищевказаною адресою, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, таємно викрав шафу купе трьох секційну марки «Преміум» (зроблена з матеріалу ДСП бежевого кольору: три дзеркальні двері розмірами - висота 2,4 м. довжина 3,5 м. ширина 1 м. ширина кожної секції 1 м.) вартістю 5039,00 гривень, електричну варильну поверхню, марки «PYRAMIDA CFEA 640В» вартістю 3570,00 гривень, духову шафу марки «PYRAMIDA F60TMR» вартістю 3570,00 гривень, після чого з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, в подальшому розпорядившись майном на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 12179,00 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Також пояснив, що у лютому місяці 2020 року він з дружиною та дитиною домовились з ОСОБА_5 про найм квартири, строком на шість місяців, узгодивши оплату в сумі 3000,00 гривень за місяць. Заплативши господарці 4000,00 гривень (3000,00 гривень за перший місяць та 1000,00 в рахунок оплати за наступний), вони з родиною заселились в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, проживши один місяць їм забракувало грошей на подальшу оплату житла. Повідомивши дружині, про те, що їм необхідно переїжджати, він вирішив здійснити крадіжку майна в той час, коли дружина поїхала до матері. Викравши шафу купе, варильну поверхню та духову піч, він розпорядився майном на власний розсуд, а саме майно продав, грошові кошти витратив на власні потреби. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно злочин, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства зач. 1 ст. 185 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності; а також часткове відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який не є тяжким, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину свою визнав повністю, розкаявся у вчиненому, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, а також суд враховує думку потерпілої, яка не наполягала на призначенні суворого покарання.
За таких обставин, з урахуванням наявності обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутності обставин, які обтяжують його, а також того, що обвинувачений працює на авто мийці і має дохід, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання на рівні мінімальної межі санкції ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
Вирішуючи питання про розмір штрафу, суд виходить з наступного.
За загальними правилом, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. (ч.2 ст. 4 КК України).
Санкцією ч 1. ст. 185 КК України, в редакції закону, який діяв на момент скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, було передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.
01 липня 2020 року набули чинності зміни до ч.1 ст. 185 КК України, згідно якими посилена відповідальність за вказане правопорушення у вигляді штрафу та встановлено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років. (Закон № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року). При цьому даним законом диспозицію ч.1 статті 185 КК України змінено не було.
Відповідно до ч.2 ст. 5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Враховуючи, що санкцією ч 1. ст. 185 КК України, в редакції закону № 2617-VIII посилена відповідальність обвинуваченого щодо покарання у вигляді штрафу, порівняно з редакцією що діяла до 01 липня 2020 року, то застосуванню в даному випадку підлягає санкція ч.1 ст. 185 КК України в редакції закону, який діяв на момент скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення (щодо штрафу).
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у вигляді штрафу у вищевказаному розмірі буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 326,88 грн. (висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 22921-20 від 26.05.2020 року).
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 гривень 00 копійок.

Речові докази духову шафу марки «PYRAMIDA F60TMR» залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 326 гривень 88 копійок.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1