КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 28 липня 2020 року, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою одруженого, маючого двох малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч.ч 2, 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , продовжено підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 14 серпня 2020 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме нічний домашній арешту, за адресою: АДРЕСА_1 або особисте зобов`язання.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, постановлену з суттєвим порушенням матеріального і процесуального закону та практики ЄСПЛ.

Зазначає, що підозра, пред`явлена ОСОБА_6 є необґрунтованою, не містить доказів про підтвердили протиправність його дій. Висновок сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених ч. І ст. 177 КПК України, не доведено та суперечить вимогам КПК України. Окрім того, не доведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .
На думку захисника, на даний час недоцільно застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 сумлінно та дотримується всіх покладених на нього обов`язків.

Окрім того, апелянт посилається на характеризуючи дані про особу підозрюваного, який має на утриманні дружину та трьох малолітніх дітей.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження необхідно поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 29 листопада 2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0010860, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146 КК України.

14 листопада 2019 року ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у:

- вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами (вимаганні), за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, зо завдало значної шкоди потерпілому;
- участі у злочинній організації , створеній з метою вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину та у злочинах, вчинених такою організацією;
- незаконному позбавленні волі та викраденні людини, вчиненому з корисливих мотивів, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, із застосуванням зброї, вчиненому організованою групою;
- вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, пошкодження чи знищення їхнього майна, або майна , що перебуває в їхньому віданні (вимаганні), вчиненому повторно, з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень , пошкодженням майна, що завдало значної шкоди потерпілому, організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.ч 2, 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146 КК України.
19 листопада 2019 року підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.
20 січня 2020 року підозрюваного ОСОБА_6 затримано на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Того ж дня, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст.146 КК України.
21 січня 2020 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 14 лютого 2020 року.
10 лютого 2020 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 продовжено до 09 квітня 2020 року.
03 квітня 2020 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 продовжено до 14 травня 2020 року.
27 квітня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст.146 КК України.
06 травня 2020 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобового залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 04.07.2020.

02 січня 2020 року за клопотанням слідчого у кримінальному провадженні №0007474 першим заступником Генерального прокурора продовжено строк досудового розслідування до 3-х місяців, тобто до 14 лютого 2020 року.
06 лютого 2020 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0007474 до шести місяців, тобто до 14 травня 2020 року.
27 квітня 2020 року матеріали досудових розслідувань, що здійснюютьсяу кримінальних провадженнях №0007474 та №0014567 об`єднані в одне провадження за № 0014567.

30 квітня 2020 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0014567 до дев`яти місяців, до 14 серпня 2020 включно.
23 червня 2020 року матеріали досудових розслідувань, що здійснюються у кримінальних провадженнях №0010860 та №0014567 об`єднані в одне провадження за № 0010860.
30 червня 2020 року прокурор у кримінальному провадженні - прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під домашнім арештом, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, до 14 серпня 2020 року.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року вказане клопотання задоволено.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.
Згідно з ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 даної статті у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.
Розглядаючи клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та обставини життя особи, які можуть свідчити про збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інші способи неналежної процесуальної поведінки.
Крім того, відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Штегмюллер проти Австрії», застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактним.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу, всупереч доводам апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.ч 2, 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146 КК України.

Незважаючи на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначено у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно прийняти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року)

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованої підозри, пред`явленої ОСОБА_6 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження підозрюваній запобіжного заходу. З огляду на те, що обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
У клопотанні органу досудового розслідування зазначено про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшилися і продовжують існувати, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.

Вивченням матеріалів судового провадження встановлено, що органом досудового розслідування доведено те, що вказані ризики продовжують існувати, слідчим суддею в межах КПК України їх оцінено, що дає законні підстави для обмеження свободи ОСОБА_6 на даному етапі розслідування кримінального провадження.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задовольнити клопотання органу досудового розслідування, оскільки він в повному обсязі довів суду обставини, за якими закон пов`язує можливість продовження дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про можливу причетність ОСОБА_6 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.ч 2, 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146 КК України.
Що стосується доводів апеляційних скарг про те, що оскаржувана ухвала є незаконною, то вони є безпідставними. На думку колегії суддів, суддя при розгляді клопотання прокурора про продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту дослідив усі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Посилань апелянтів на те, що слідчим суддею не наведено обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає їх непереконливими, оскільки наявність існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Наявність даних, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , зокрема, що він має на утриманні дружину та трьох малолітніх дітей, - не є безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрювана може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, в яких захисники просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження, а тому апеляційна скарга захисника, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 199, 309, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , продовжено підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 14 серпня 2020 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/3782/2020 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_8
Категорія ст.ст.183, 199 КПК Доповідач ОСОБА_1