Справа № 944/2927/20
Провадження №1-кс/944/341/20
01.09.2020 рокум.Яворів
Скаржник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області із скаргою на постанову слідчого від 11 червня 2020 року про закриття кримінального провадження. В обґрунтування скарги зазначає, що 31.08.2019 до ЄРДР внесено заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України. Під час винесення оскаржуваної постанови порушено порядок збирання доказів та дачі їм правової оцінки, не проведено всіх слідчих дій спрямованих на всебічне, повне та неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Слідча Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області не провела одночасного допиту свідків, оскільки є розбіжності в показах, не провела відтворення обставин події на місці вчинення злочину, тобто не дослідила всі обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження є передчасною, а тому таку слід скасувати, а матеріали повернути для продовження досудового розслідування.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав повністю з викладених у ній підстав і просив його вимоги задовольнити. Додатково зазначив, що слідчою було проігноровано таку слідчу дію як одночасний допит свідків з метою усунення розбіжностей в показах та не проведено відтворення обстановки поді, що свідчить про передчасність закриття кримінального провадження. Також зазначив, що у провадженні прокурором надавалися вказівки, які не виконано у повному обсязі, слідчим не складено телефонограми про відмову свідка ОСОБА_5 від одночасного допиту, не виконано доручення щодо зібрання відомостей, які характеризують ОСОБА_6 , згідно рапорта ДОП СППП Яворівського ВП ОСОБА_7 встановити свідків чи очевидців не представилося можливим, однак такий рапорт не є належним оформленням, а ОСОБА_8 не є працівником оперативного підрозділу. Постанови про закриття у даному провадженні неодноразово скасовувалися, однак між двома останніми постановами про скасування не проведено жодної слідчої дії.
В судовому засіданні 06.07.2020 року слідча заперечила проти задоволення скарги, посилаючись на правомірність закриття кримінального провадження. Додатково зазначила, що доводи ОСОБА_3 є загальними, не обґрунтованими, оскільки під час досудового розслідування вжито усіх належних заходів, спрямованих на виконання завдань кримінального провадження. Під час досудового розслідування було допитано потерпілого ОСОБА_3 , свідків на яких вказав ОСОБА_3 , а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також ОСОБА_5 , який за доводами ОСОБА_3 наніс останньому удари та заподіяв фізичного болю. Окрім того, проведено огляд відео-файлів та відео реєстратора, як надані ОСОБА_3 , однак з такими не підтверджено показання ОСОБА_3 та ОСОБА_10 щодо заподіяння ОСОБА_5 ударів та фізичного болю. Щодо розбіжностей в показах свідків слід зазначити, що розбіжностей у показах ОСОБА_9 з іншими свідками ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_3 не вбачається. Відсутні розбіжності також у показах ОСОБА_3 та ОСОБА_10 . Щодо розбіжностей у показах ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та показах ОСОБА_5 слід зазначити, що останній відмовився від проведення одночасного допиту з урахуванням положень ст. 63 Конституції України. Відтворення обстановки та обставин події на яке вказує скаржник є правом а не обов`язком слідчого, окрім того попередньо встановленими обставинами не встановлено сукупності ознак достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б свідчили про винуватість ОСОБА_5 , а за відсутності таких ознак не можна констатувати про доведеність вини. Тому, просила у задоволенні скарги відмовити.
В судовому засіданні прокурор Яворівського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_4 щодо задоволення скарги ОСОБА_3 заперечила, вважає, що обставини на які вказує ОСОБА_3 є безпідставними та спростовуються доводами слідчого викладеними в постанові про закриття кримінального провадження, яка є законною та обґрунтованою. Слідчим допитано потерпілого, свідків, проведено огляд відеофайлів, проведеним оглядом не встановлено будь яких даних, які підтверджують покази потерпілого. З метою встановлення інших свідків було надано доручення оперативному підрозділу, однак встановити таких не виявилося можливим. Незважаючи на проведені слідчі та процесуальні дії, встановити достатні дані, які б вказували на вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КК України "поза розумним сумнівом" не видалося можливиим, що слідчим описано в постанові. Зауважила, що у скарзі ОСОБА_3 не вказав яких саме свідків не допитав слідчий та у чому полягають розбіжності у їхніх показах. Якщо ж брати до уваги наявні в матеріалах провадження покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_3 , то розбіжності у таких не вбачаються, оскільки свідок ОСОБА_9 повідомив, що не бачив чи застосовував фізичний вплив ОСОБА_5 до ОСОБА_3 . Щодо розбіжностей між показами ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 зазначає, що свідок ОСОБА_5 відмовився від проведення одночасного допиту із вказаними особами відповідно до ст. 63 Конституції України, про що в матеріалах провадження є відповідні дані. Доводи про необхідність проведення слідчого експерименту потерпілим зазначено лише у скарзі без обгрунтування його важливості. Проведення слідчого експерименту будь яким чином не вплине на ті чи інші встановлені досудовим розслідуванням обставини, не надать доказів вини ОСОБА_5 та не забезпечить перевірки і уточнення відомостей щодо обставин події, оскільки проведеним досудовим розслідуванням не встановлено сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б свідчили про винуватість особи, а за відсутності таких ознак неможливо констатувати, що винуватість обвинуваченого доведена. Щодо показів потерпілого ОСОБА_3 про нанесення йому ударів ОСОБА_5 та спричинення фізичного болю зазначає, що одні лише показання є недостатніми для визнання винуватою особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, а покази свідка ОСОБА_10 , яка може бути зацікавленою особою у даному провадженні, оскільки перебувала до, під час та після події в транспортному засобі разом із потерпілим ОСОБА_3 , не можуть бути достатніми та допустимими доказами вини ОСОБА_5 . Додатково пояснила, що характеризуючі дані на ОСОБА_5 досудовим розслідуванням не встановлювались, оскільки підозра такому не оголошувалась. Враховуючи наведене просила у задоволенні скарги відмовити.
Заслухавши пояснення скаржника, слідчого, прокурора дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Відповідно до ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Відповідно до ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
У своїй скарзі ОСОБА_3 заявив клопотання про поновлення строку для подання скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 11 червня 2020 року. Своє клопотання обґрунтовує тим, що вказану постанову слідчого він отримав 16 червня 2020 року та одразу оскаржив її до Городоцької місцевої прокуратури, та 23 червня 2020 року отримав відмову у задоволенні його скарги про скасування постанови про закриття кримінального провадження та 30 червня 2020 року звернувся до суду.
Суд вбачає підстави для задоволення клопотання скаржника про поновлення строку, оскільки ОСОБА_3 отримавши постанову про закриття кримінального провадження звернувся до Городоцької місцевої прокуратури, а після отримання відмови у задоволенні його звернення про скасування постанови про закриття кримінального провадження звернувся до суду, а відтак, його дії свідчать, що він не втратив інтересу до вказаного питання, та намагався захистити свої інтереси, виходячи з наведеного, скаржнику слід поновити строк на подання скарги, оскільки такий пропущений з поважних причин.
Так, в постанові слідчий описує факти та мотивує ті обставини, які ним встановлено під час досудового розслідування: зокрема, слідчий описує показання потерпілого та свідків допитаних у ході досудового розслідування, аналізує зібрані докази, що мають значення для даного кримінального провадження, окрім того вказує, що з долученого диску не встановлено будь-яких даних, які б підтверджували показання ОСОБА_3 та ОСОБА_10 про заподіяння двох ударів ОСОБА_5 , під час конфлікту.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, в ході проведення досудового розслідування було допитано в якості свідків: ОСОБА_9 , який пояснив, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 була словесна перепалка, ОСОБА_5 спробував перешкодити ОСОБА_3 знімати відео на телефон, однак він не бачив чи застосовував ОСОБА_5 фізичний вплив відносно ОСОБА_3 ; ОСОБА_10 , яка пояснила, що проїжджаючи повз двох чоловіків ОСОБА_3 зупинився та почав знімати відео, один з чоловіків на запитання ОСОБА_3 відреагував неадекватно, підійшов до автомобіля почав виривати телефон з рук та наніс близько 2 ударів по шиї і руках, далі між ними розпочалася словесна перепалка, вважає, що винними є дві сторони; ОСОБА_5 , який пояснив, що ОСОБА_3 зупинився на автомобілі біля нього та ОСОБА_9 , одразу почав знімати на телефон, між ними розпочалася словесна перепалка, він підійшов до автомобіля та спробував перешкодити зйомці, а саме повернув телефон в іншу сторону, жодних ударів не наносив. Допитаний, як потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що рухаючись об`їзною дорогою м. Яворова побачив ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , одразу розпочав відеозйомку, на його запитання про дороги ОСОБА_5 відреагував агресивно, підійшов до автомобіля почав виривати з рук телефон, наносити удари по шиї і рука, а саме 2 удари, внаслідок чого він відчув різкий біль в області шиї.
Слідчий суддя відхиляє доводи скаржника ОСОБА_3 про те, що слідчим не повно проведено досудове розслідування, не проведено одночасного допиту свідків, оскільки будь яких розбіжностей у показах свідка ОСОБА_9 з свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , а також з показами ОСОБА_3 немає, ОСОБА_9 повідомив, що не бачив застосування до ОСОБА_3 фізичного впливу з боку ОСОБА_5 , адже останній заступив спиною огляд того, що відбувалося. Відсутні розбіжності також у показах ОСОБА_3 та ОСОБА_10 . Розбіжності, які містяться у показах потерпілого ОСОБА_3 , ОСОБА_10 з показами ОСОБА_5 усунути неможливо, оскільки ОСОБА_5 відмовився від проведення одночасного допиту із зазначеними особами з урахуванням положень ст. 63 Конституції України.
Щодо доводів скаржника стосовно факту непроведення слідчим відтворення обставин події на місці вчинення злочину, слід зазначити, що слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, однак в ході досудового розслідування, не виникла необхідність у перевірці таких, оскільки проведеним досудовим розслідуванням не встановлено сукупності ознак, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б свідчили про винуватість особи.
Таким чином, розбіжностей, у показах свідків відносно події не встановлено, слідчий не мав суперечливих даних, а тому не було підстав для проведення одночасного допиту та слідчого експерименту.
В матеріалах кримінального провадження міститься протокол огляду предмета, відповідно до якого слідчий провів огляд компакт-диску, наданого потерпілим ОСОБА_3 . На відеозаписі зафіксовано словесний конфлікт, який відбувся між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , відеозапис не місить прямого доказу нанесення скаржнику ударів, які б завдали фізичного болю, оскільки ОСОБА_3 після суперечки продовжував спокійно розмовляти з ОСОБА_5 та продовжив рух на автомобілі. Відтак, оцінивши покази свідків, відеозапис події та з огляду на невстановлення в ході досудового розслідування відомостей, які б об`єктивно свідчили про те, що дії ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_3 спричинили останньому фізичний біль, страждання, спричинені фізичним впливом на його тіло, слідчий надав правильну юридичну оцінку зібраним у кримінальному провадженні доказам.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України полягає в завданні удару, побоїв або вчиненні інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. Під фізичним болем розуміється такий психічний стан особи, який характеризується стражданнями, спричиненими фізичним впливом на його тіло. Суб`єктивна сторона характеризується умислом.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо, встановлене відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Аналізуючи викладене вище, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що орган досудового розслідування на виконання вимог чинного кримінального процесуального законодавства провів досудове розслідування. Слідчий надав оцінку даних обставин в сукупності з іншими доказами зібраними в кримінальному провадженні, вжив всіх передбачених законом заходів по їх зібранню та оцінці відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, виходячи із загальних завдань кримінального провадження (ст.2 КПК України).
Слідчий суддя погоджується висновком органу досудового розслідування, оскільки доводи, які викладені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, повністю спростовуються доказами, зібраними під час досудового розслідування. Такі висновки підставно зроблені із посиланням на статтю 62 Конституції України, оскільки винуватість особи у скоєнні правопорушень має бути доведена у законному порядку і встановлена вироком суду, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Таким чином, дослідивши матеріали скарги, надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова про закриття кримінального провадження є законною, оскільки слідчий, дослідивши обставини кримінального провадження, зібравши достатні дані встановив, що в діях ОСОБА_5 відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, а тому, у задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309,376 КПК України, слідчий суддя, -
У задоволені скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 11 червня 2020 року про закриття кримінального провадження - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1