№ 207/1360/19
№ 1-кп/207/81/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2021 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000436 за звинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області , громадянина України , не працюючого , освіта професійно-технічна , шлюб розірвано , маючого на утриманні неповнолітню дитину , який мешкає по АДРЕСА_1 , раніше судимого :

1. 17 липня 2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 164 КК України 2001 року до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік ,

за ч. 2 ст. 164 КК України 2001 року ,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_6 , будучи судимим 17 липня 2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 164 КК України 2001 року до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік , протягом визначеного судом іспитового строку вчинив злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини .

Згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року ОСОБА_6 зобов`язаний до сплати аліментів на утримання малолітньої дитини : сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до його повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) , щомісячно , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з 25 листопада 2014 року , на користь матері ОСОБА_8 .

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею віку повноліття , також , згідно ч. 1 ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків , з кого присуджено стягнення аліментів на дитину , а також той з батьків , до кого вимоги про стягнення аліментів не були пред`явлені , зобов`язані приймати участь у додаткових витратах на дитину , викликаних особливими обставинами .

ОСОБА_6 повідомлено про необхідність сплачувати аліменти щомісяця у встановленому рішенням суду розмірі , однак ОСОБА_6 , знаючи про свої обов`язки , покладені на нього судом по сплаті аліментів на утримання свого неповнолітнього сина , будучи працездатним , в період часу з 13 лютого 2018 року по 5 квітня 2019 року включно вихованням дитини не займався , матеріальну допомогу не надавав , аліменти не виплачував .

Так, згідно розрахунку заборгованості від 5 квітня 2019 року , наданої Південним відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське , за період часу з 13 лютого 2018 року по 5 квітня 2019 року включно ОСОБА_6 нараховані до сплати 23344 гривні 44 копійки , що в свою чергу сукупно перевищує суму виплат відповідних платежів за три місяці .

Крім того , ОСОБА_6 на обліку в центрі зайнятості не перебуває і участі у вихованні сина ОСОБА_9 не приймає . При цьому ОСОБА_6 був повідомлений про те , що він зобов`язаний до сплати аліментів на сина ОСОБА_7 до його повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи 25 листопада 2014 року , на користь матері ОСОБА_8 , а також попереджений про кримінальну відповідальність , яка виникає у разі ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей , тобто у вчиненні злочину , передбаченого ст. 164 КК України 2001 року .

Своїми умисними діями ОСОБА_6 повторно допустив заборгованість по виплаті аліментів на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період часу з 13 лютого 2018 року по 5 квітня 2019 року включно , що в твердій грошовій формі складає 23344 гривні 44 копійки і його дії , згідно Закону України про внесення змін до ст. 164 КК України 2001 року , який набрав чинності 2 червня 2016 року №1404-VIII , являються злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) , тобто направлені на невиконання рішення суду та привели до виникнення заборгованості по виплаті таких коштів , що сукупно складають суму виплат більше ніж за три місяці відповідних платежів , тобто більше ніж на суму 6300,00 гривень .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав повністю і пояснив , що перебував у шлюбі з потерпілою . Тривалий час не знав про те , що згідно рішення суду зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення ним повноліття на користь матері ОСОБА_5 , тому виникла заборгованість. У 2018 році притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України 2001 року та після цього аліменти майже не сплачував через те , що мав проблеми з працевлаштуванням . Після винесення вироку сплатив лише 300 гривень . На даний час працює неофіційно .
Крім повного визнання вини , вина ОСОБА_6 підтверджується іншими доказами по справі .

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила , що перебувала у шлюбі з обвинуваченим ОСОБА_6 , на даний час шлюб розірвано . У 2018 році обвинувачений притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України 2001 року та після цього ОСОБА_6 аліменти не сплачував . З сином не спілкується та матеріальної допомоги не надає . ОСОБА_6 багато років має алкогольну залежність . У 2014 році подала позов до суду про стягнення аліментів і ОСОБА_6 знав про свої обов`язки щодо сплати аліментів .

Вина ОСОБА_6 в повному обсязі підтверджується іншими доказами :

копією рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року ( а.с. 16 ) , з якого слідує , що ОСОБА_6 повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітної плати ( доходів ) до його повноліття , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно , на користь ОСОБА_10 , починаючи з 11 грудня 2014 року ;

розрахунком заборгованості Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське ( а.с. 21 ) , з якого слідує , що заборгованість по аліментам ОСОБА_6 станом на 28 лютого 2019 року складає 62272 гривні 80 копійок ;

копією виконавчого листа ( а.с. 25 ) , виданого на підставі рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року , з якого слідує , що ОСОБА_6 повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх всіх видів його заробітної плати ( доходів ) , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно , на користь ОСОБА_10 , починаючи з 11 грудня 2014 року ;

копією розписки ОСОБА_6 ( а.с 38 ) , згідно якої 16 серпня 2016 року ОСОБА_6 попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України 2001 року ;

розрахунком заборгованості Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське ( а.с. 42 ) , з якого слідує , що заборгованість по аліментам ОСОБА_6 станом на 31 травня 2018 року складає 47033 гривні 80 копійок ;

розрахунком заборгованості Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське ( а.с. 43 ) , з якого слідує , що заборгованість по аліментам ОСОБА_6 станом на 5 квітня 2019 року складає 64722 гривні 68 копійок .

Оцінюючи кожний доказ у справі з точки зору належності , допустимості, достовірності , та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку , суд приходить до висновку , що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні доведена повністю .

Зібрані органами досудового слідства та досліджені у судовому засіданні докази є належними , оскільки підтверджують існування обставин , що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні , допустимими , оскільки отримані законно , в порядку , встановленому кримінальним процесуальним законодавством України , яке діяло на час їх отримання , шляхом проведення органами досудового слідства відповідних процесуальних дій , достовірними, оскільки фактичні дані , отримані з вказаних доказів , не спростовані жодним іншим доказом , наданим сторонами кримінального провадження . Всі досліджені докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей , доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те , що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 164 КК України 2001 року .

Таким чином , ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 164 КК України 2001 року , тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей ( аліментів ) , вчинене особою , раніше судимою за злочин , передбачений ст. 164 КК України 2001 року .

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд , відповідно до ст. 65 КК України 2001 року , враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , особу винного та обставини , що пом`якшують та обтяжують його покарання .

Суд вважає , що обставин , що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України 2001 року, не встановлено . Обставин , які обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України 2001 року, не встановлено .

При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини , яка викладена у справах «Бакланов проти Росії» ( рішення від 9 червня 2005 року ) , і в справі «Фрізен проти Росії» ( рішення від 24 березня 2005 року ) , згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим , якщо встановлено , що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним . У справі «Ізмайлов проти Росії» ( п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року ) ЄСПЛ вказав , що для того , щоб втручання вважалося пропорційним , воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи .

ОСОБА_6 раніше судимий , вчинив злочин в період іспитового строку , не працює , не досяг пенсійного віку , не є військовослужбовцем строкової служби та особою з інвалідністю першої і другої групи , суд враховує думку потерпілої про вид покарання , та дійшов висновку , що покаранням , необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим , так і іншими особами , є покарання у вигляді обмеження волі в межах санкцій ч. 2 ст. 164 КК України 2001 року з відбуванням покарання в установі виконання покарань , застосувавши ч. 1 ст. 71 КК України 2001 року . Таке покарання буде відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи .

Суд вважає необхідним запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання .

Керуючись ст. 369 371 , 373 376 КПК України , суд

У Х В А Л И В

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України 2001 року , та призначити йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі .

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України 2001 року до призначеного покарання за цим вироком приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 липня 2018 року у вигляді 1 місяця обмеження волі і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді 2 років 1 місяця обмеження волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі .

Строк покарання обчислювати з моменту затримання .

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги вирок , якщо його не скасовано , набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку . Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення .

Суддя ОСОБА_1