Номер провадження: 11-кп/813/1728/20
Номер справи місцевого суду: 521/9140/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 24.06.2020 р. відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Усольє Сибірське Іркутської області РФ, громадянки України, раніше судимої, засудженої 24.04.2019 року вироком Іллічівського міського суду Одеської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки,

- про застосування відносно неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом першої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою суду першої інстанції було задоволено клопотання начальника ДУ «Чорноморська виправна колонія №74» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 з місць позбавлення волі на невідбутий строк 11 місяців станом на 24.06.2020 р.
Мотивуючи своє рішення, суд зазначив, що ОСОБА_7 відбула більше двох третин покарання, призначеного вироком суду, а також своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, зокрема, довела перед судом про можливість довіри до неї в теперішній час, оскільки вона усвідомила свої омани та нерозумне ставлення до свого життя і порушення Закону.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження з огляду на наступні підстави:
- суд залишив поза увагою те, що незважаючи на те, що, відповідно до приписів ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України, засуджена фактично відбула половину строку покарання за скоєння злочину середньої тяжкості, не довела сумлінною поведінкою свого виправлення, що не може бути підставою для її умовно-дострокового звільнення;
- засудженою не надано суду переконливих даних про те, що процес її виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженою призначеного покарання перестає бути доцільним, та судом першої інстанції не враховано, що під час відбування покарання вона двічі допустила порушення вимог режиму, а саме, несумлінно ставилася до обов`язків днювальної та зберігала заборонений предмет (пігулки), що заслуховувалось на засіданні дисциплінарної комісії, де було застосовано бесіди виховного характеру;
- за період відбування покарання позитивних змін в поведінці засудженої не відбулось, що свідчить про передчасність висновків, що засуджена виправилась та готова до правослухняної поведінки.
Посилаючись на зазначені доводи, прокурор просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відносно ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, засудженої ОСОБА_7 , яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та особової справи засудженої ОСОБА_7 , перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Частиною 3 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

З вказаних положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як вбачається із роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.

Згідно матеріалів справи, в.о. начальника ДУ «Чорноморська ВК №74» ОСОБА_9 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженої ОСОБА_7 .
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Усольє Сибірське Іркутської області РФ, громадянки України, раніше судима, засуджена 24.04.2019 року вироком Іллічівського міського суду Одеської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки.
При цьому, відповідно до клопотання в.о. начальника ДУ «Чорноморська ВК №74» початком строку відбування покарання засудженої ОСОБА_7 є 24.04.2019 р., а кінцем 24.05.2021 року.
Таким чином, станом на момент розгляду судом першої інстанції 24.06.2020 р. вищезазначеного клопотання установи виконання покарання засуджена ОСОБА_7 фактично відбула більш ніж 1/2 строку покарання, призначеного їй вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2019 року, тому формально, на підставі ч. 3 ст. 81 КК України, має право на застосування відносно неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Всупереч доводів апеляційної скарги, з характеристики засудженої (а.с.3-5) вбачається, що ОСОБА_7 характеризується досить позитивно. Знаходячись в Одеському слідчому ізоляторі вимог режиму утримання не порушувала, стягнень не мала. До роботи не залучалась, заохочень не мала.
По прибутті у виправну колонію працевлаштована на виробництві в швейному цеху швачкою. В роботі проявляє старання, професією швачки оволодіває повільно, виробничі показники має нижчі, ніж середні по бригаді. За час відбування покарання грубих порушень режимних вимог не допускає, стягнень не має та навпаки має одне заохочення за сумлінне виконання покладених обов`язків і додержання правил внутрішнього розпорядку, активну участь у культурно-масових заходах, з нагоди відзначення свята Міжнародного жіночого дня.
З пояснень засудженої судом встановлено, що вона має двох малолітніх дітей, які в теперішній час проживають спільно з її матір`ю. Зі співмешканцем в теперішній час не спілкується. До затримання працювала продавцем в магазині. Після звільнення одразу почне працювати та буде займатись вихованням своїх дітей. Проаналізувала своє майбутнє і не бажає повторення своєї негативної поведінки.
Одночасно апеляційний суд не приймає до уваги довідку про заохочення та стягненнязасудженої ОСОБА_7 , надану прокурором в судовому засіданні апеляційного суду, з якої вбачається, що 01.07.2020 року їй було оголошено догану за порушення форми одягу, оскільки переглядає справу за матеріалами на час ухвалення оскаржуваного судового рішення.
Отже, враховуючи всі обставини в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування призначеного їй покарання, оскільки остання своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.
Аналізуючи вищевказані обставини справи та норми права, апеляційний суд приходить висновку про те, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Будь-яких істотних порушень норм права у кримінальному провадженні при його перегляді судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому відсутні підстави для скасування або зміни оскарженої ухвали суду першої інстанції.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Таким чином апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись статтями 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 24.06.2020 р. про застосування відносно засудженої ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі залишити без змін.
Засуджену ОСОБА_7 звільнити з-під варти негайно в залі апеляційного суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4