печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 року Суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Республіки Польща у відповідність із законодавством України стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , - засудженого 07 березня 2019 року вироком Окружного Суду в м. Варшава VIII Кримінальним відділом до на покарання у вигляді 3 років позбавлення волі зі штрафом в розмірі 800 добових ставок по 7000 злотих кожна,-

В С Т А Н О В И В :

07.08.2020 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Окружного Суду м. Варшава від 07 березня 2019 року з урахуванням постанови цього ж суду від 21.11.2019 стосовно засудженого ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України.

Як вбачається з клопотання та додатків до нього, ОСОБА_5 вчинив наступні злочини передбачені:

1. ст. 258 § 3 КК, а саме створення організованого злочинного угрупування;

2. ст. 299 § 5 КК в сполученні із ст. 299 § 1 КК, а саме відмивання незаконних грошей в домовленості з іншими особами;

3. ст. 271 § 1 КК і ст. 273 КК і ст. 77 п. 1 Закону від 29 вересня 1994 року про бухгалтерський облік (а саме Вісник Законодавчих Актів з 2016 року, позиція 1047) в сполученні із ст. 11 § 2 КК і ст. 12 КК, а саме вчинення державним службовцем чи іншою особою, уповноваженою для видачі документу, завірення в ньому неправди щодо обставини, яка має юридичне значення, та використаня цього документу;

4. ст. 56 § Кримінального Податкового кодексу [КПК] і ст. 62 § КПК і ст. 61 § 1 КПК і ст. 80а § 1 КПК в сполученні із ст. 6 § 2 КПК в сполученні із ст. 7 § 1 КПК при застосуванні ст. 37 § 1 п. 1 КПК в сполученні із ст. 38 § 2 п. 1 КПК в сполученні із ст. 9 § 1 і 3 КПК, а саме подаючи податковому органові, іншому уповноваженому органові або платнику податків декларації або довідки, подання неправди чи приховання правди, а також проведення неправдивої бухгалтерії, а також видання фактури чи рахунку в недостоворіний спосіб, а також подання в заключній інформації неправди або приховання правди.

Вироком Окружного Суду м. Варшава від 07 березня 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні вищевказаних злочинів та призначено загальне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі зі сплатою штрафу в розмірі 800 денних ставок по 7000 злотих кожна.

25 лютого 2019 року Окружний суд в м. Варшава видав постанову про вилучення у ОСОБА_5 майна на суму 4 000 000 злотих як забезпечення покарання, яке йому загрожує у вигляді штрафу в розмірі 5 600 000 злотих. Постановою Окружного Суду в м. Варшава від 15 травня 2019 року Суд здійснив виконання частини покарання у виді штрафу з цього майнового забезпечення, що підтверджено інформацією про виплату суми забезпечення від 22.02.2019, наданою Судом. Це означає, що в цьому питанні признано за виконане покарання у виді штрафу в розмірі 4 000 000 злотих. З решти штрафу і судових витрат залишалось 1 589 852,10 злотих штрафу та судові витрати на суму 1 170 914,4 злотих.

Постановою Окружного Суду м. Варшава від 21 листопада 2019 року замість зазначеної решти штрафу прийнято рішення про призначення альтернативного покарання у виді позбавлення волі на 113 днів.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислюється з 31 жовтня 2017 року.

За результатами розгляду звернення Міністра юстиції Польщі щодо видачі постанови в справі допустимості передачі для виконання в Україні решти покарання засудженим, Окружний суд в м. Варшава VIII Кримінальний відділ від 15.01.2020 року у справі номер VIII Kop 290/19 виніс постанову, якою підтвердив юридичну допустимість передачі ОСОБА_5 для виконання на території України відбуття решти строку покарання в виді 3 (трьох) років позбавлення волі та замінного покарання у виді 113 (сто тринадцяти) днів позбавлення волі.

При прийнятті вказаного рішення Суд особливо звернув увагу на такі фактори, як зв`язки засудженого з державою виконання судового рішення, та те, що засуджений трактує цю державу як місце, з яким його пов`язують родинні, мовні, культурні, соціальні, професійні, економічні або іншого виду зв`язки. Засуджений в Україні має найближчих для себе осіб, відбування покарання у виді позбавлення волі на території України зробить можливим для нього контакт із дружиною, і цим самим посприяє його виправленню та ресоціалізації.

Суд також вказав, що в даній справі не існує жодних правових перешкод для виконання відбуття покарання в Україні.

У судове засідання представник Міністерства юстиції України не викликався, оскільки за змістом клопотання просив розглянута вказане клопотання за його відсутності.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Республіки Польща у відповідність із законодавством України та просив перекваліфікувати дії ОСОБА_5 за ст.ст.255ч.1, 209 ч.2, 358 ч.1, 358 ч.4 КК України, визначивши йому покарання у виді 3 років позбавлення волі та 113 днів. Строк покарання обраховувати з 31.10.2017.

Захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання Мінюсту та думку прокурора.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додатки до нього, суд приходить до висновку про те, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Республіки Польща відносно громадянина України ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3 ст. 603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою КПК України, суд зазначає, що чинними на території України є Конвенція про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та Європейська конвенція про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 25 травня 1970 року, які ратифіковані Україною 22 вересня 1995 року та 26 вересня 2002 року відповідно.

Згідно із ст.9 Конституції України та ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України .

Відповідно до ч.1 ст.4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28 травня 1970 року санкція може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно із її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.

Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11 Конвенції.

Згідно із п.п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.

Стаття 3 Конвенції передбачає, що засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за таких умов:

a) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку;

b) якщо рішення є остаточним;

c) якщо на час отримання запиту про передачу засуджена особа має відбувати покарання впродовж якнайменш шести місяців або якщо їй винесено вирок до ув`язнення на невизначений строк;

d) якщо на передачу згодна засуджена особа або, коли з врахуванням її віку або фізичного чи психічного стану одна із двох держав вважає це за необхідне, - законний представник засудженої особи;

e) якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території; і

f) якщо держава винесення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженої особи.

Положеннями ч.ч. 3 та 4 ст. 610 КПК України передбачено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави,суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Положеннями ч. 1 ст. 610 КПК України передбачено, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.

Міністерством юстиції України питання про передачу громадянина України ОСОБА_5 , засудженого вироком Окружного Суду м. Варшава Республіки Польща від 07 березня 2019 року для відбуття покарання в Україні погоджено з Міністерством юстиції Республіки Польща.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та ч. 2 ст. 610 КПК України Міністерством юстиції України до клопотання додано всі необхідні документи.

Як вбачається з клопотання та додатків до нього, ОСОБА_5 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту на ім`я ОСОБА_5 , серії НОМЕР_1 , виданого Жовтневим РОВС м. Дніпропетровськ.

Відповідно до письмової заяви від 11.12.2019 року ОСОБА_5 має бажання не відбутий строк покарання відбувати на території України.

Відповідно до довідок щодо обрахунку покарання - засуджений ОСОБА_5 відбув строк кримінального покарання - 2 роки 9 місяців 11 днів. Невідбута частина покарання складає 6 місяців 11 днів. Зазначене покарання ОСОБА_5 відбуває в Слідчому ізоляторі Варшава-Бялоленка Республіки Польща. Початок строку відбуття покарання 31.10.2017 року. Кінець строку відбуття покарання 20.02.2021 року.

Діяння ОСОБА_5 за вироком вироком Окружного Суду м. Варшава Республіки Польща від 07 березня 2019 року кваліфікуються за наступними статтями:

1. ст. 258 § 3 КК, а саме створення організованого злочинного угрупування;

2. ст. 299 § 5 КК в сполученні із ст. 299 § 1 КК, а саме відмивання незаконних грошей в домовленості з іншими особами;

3. ст. 271 § 1 КК і ст. 273 КК і ст. 77 п. 1 Закону від 29 вересня 1994 року про бухгалтерський облік (а саме Вісник Законодавчих Актів з 2016 року, позиція 1047) в сполученні із ст. 11 § 2 КК і ст. 12 КК, а саме вчинення державним службовцем чи іншою особою, уповноваженою для видачі документу, завірення в ньому неправди щодо обставини, яка має юридичне значення, та використаня цього документу;

4. ст. 56 § Кримінального Податкового кодексу [КПК] і ст. 62 § КПК і ст. 61 § 1 КПК і ст. 80а § 1 КПК в сполученні із ст. 6 § 2 КПК в сполученні із ст. 7 § 1 КПК при застосуванні ст. 37 § 1 п. 1 КПК в сполученні із ст. 38 § 2 п. 1 КПК в сполученні із ст. 9 § 1 і 3 КПК, а саме подаючи податковому органові, іншому уповноваженому органові або платнику податків декларації або довідки, подання неправди чи приховання правди, а також проведення неправдивої бухгалтерії, а також видання фактури чи рахунку в недостоворіний спосіб, а також подання в заключній інформації неправди або приховання правди.

За вказаними статтями ОСОБА_5 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 800 (вісімсот) денних ставок по 7000 злотих кожна.

Відповідно до положень Кримінального кодексу України дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за:

1. ч.1 ст.255 КК України, як створення злочинної організації, керівництво такою організацією;

2. ч.2 ст. 209 КК України, як легалізація (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

3. ч. 1 ст. 358 КК України як підроблення документів;

4. ч.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

При цьому, в тексті клопотання Міністерство юстиції України не ініціює питання про приведення у відповідність вироку Республіки Польща відносно ОСОБА_5 у частині додаткового покарання у виді конфіскації 12 188 698 злотих та сплати ОСОБА_5 процесуальних витрат, оскільки така інформація до Мін`юсту України не надходила. Тому суд, керуючись ч.5 ст. 610 КПК України не вирішує питання в частині конфіскації та сплати процесуальних витрат за відповідним вироком Республіки Польща.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ч. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28 травня 1970 року, ст.ст. 6, 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст.ст. 606-610 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання Міністерства юстиції України від 07.08.2020 задовольнити.

Вирок Окружного Суду м. Варшава від 07 березня 2019 року, яким громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст. 258 § 3 КК; ст. 299 § 5 КК в сполученні із ст. 299 § 1 КК; ст. 271 § 1 КК і ст. 273 КК і ст. 77 п. 1 Закону від 29 вересня 1994 року про бухгалтерський облік в сполученні із ст. 11 § 2 КК і ст. 12 КК; ст. 56 § КПК і ст. 62 § КПК і ст. 61 § 1 КПК і ст. 80а § 1 КПК в сполученні із ст. 6 § 2 КПК в сполученні із ст. 7 § 1 КПК при застосуванні ст. 37 § 1 п. 1 КПК в сполученні із ст. 38 § 2 п. 1 КПК в сполученні із ст. 9 § 1 і 3 КПК - до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі зі сплатою штрафу в розмірі 800 добових ставок по 7000 злотих кожна, привести у відповідність із законодавством України.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним та засудженим:

- за ч.1 ст.255 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 3 (три) роки та 113 днів позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 209 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 358 КК України на 2 (два) роки обмеження волі;

- за ч.4 ст. 358 КК України на 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ч.ч.1,2 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 3 /трьох/ років та 113 днів позбавлення волі, що сукупно становить 3 /три/ роки 3 /три/ місяці 21 /двадцять один/ день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 обраховувати з 31 жовтня 2017р. по 20.02.2021 року.

Копію ухвали направити сторонам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1