Справа № 211/968/21
Провадження № 1-кс/211/148/21
У Х В А Л А
іменем України
11 лютого 2021 року слідчий суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,
розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність по кримінальному провадженню,
Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною скаргою та просить суд зобов`язати виконавців по його заяві провести необхідні слідчі дії, визнавши його потерпілим та Криворізькій місцевій прокуратурі № 1 по даному факту провести ретельну перевірку, визначивши винних в порушенні статті 367 КК України.
В обґрунтування заяви зазначив, що 30.12.2020 він звернувся до Криворізької місцевої прокуратури № 1 відносно бездіяльності Довгинцівського ВП по його заяві від 06.09.2020 про крадіжку з гаража по АДРЕСА_1 , чотирьох металевих балок довжиною 4 метра кожна, профілю 14/10 на суму 14 000,00 грн. 02.02.2021 з Криворізької місцевої прокуратури йому надійшла відповідь про те, що 07.01.2021 Довгинцівським ВП його заяву про вчинення правопорушення внесено до ЄРДР за кваліфікацією частини 1 статті 185 КК України. Тобто його заява три місця була без руху і тільки після скарги в прокуратуру була внесена до ЄРДР, з чого очевидно, що в Довгинцівському ВП приховали факт злочину, тобто має місце невиконання службових обов`язків за ст. 367 УКК України. Крім того, Довгинцівським ВП навмисно у витяг ЄРДР внесено неправдиві, викривлені факти щодо розмірів нанесення матеріальних збитків, хоча він чітко вказав викрадене майно. Тому враховуючи викладене та той факт, що його заява станом на 10.02.2021 перебуває без руху, просить вимоги задовольнити.
Дослідивши надані суду матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, яка є нормою прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Одним із суб`єктів, які реалізують завдання кримінального судочинства, є слідчий, який у своїй професійній діяльності застосовує положення кримінального процесуального законодавства.
Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
На підставі вимог частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Як вбачається зі змісту заявлених вимог, заявник просить зобов`язати провести всі необхідні слідчі дії, визнавши його потерпілим та зобов`язати прокуратуру провести ретельну перевірку по факту його заяви.
Разом з тим, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством, проте вони не були виконані.
Саме таким чином витлумачено зміст норм ст. 220 КПК України в п. 1.3. Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, затверджених зборами суддів Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 23 грудня 2016 року (лист від 12 січня 2017 року № 9-49/0/4-17).
Із системного аналізу ст. 40, 110, 220, 303 КПК України вбачається, що слідчим суддею здійснюється судовий контроль у випадку допущення слідчим, прокурором бездіяльності, яка, зокрема, полягає у нездійсненні останнім відповідної процесуальної дії, передбаченої кримінальним процесуальним законом, але такий судовий контроль не розповсюджується на питання, вирішення яких відноситься до виключної процесуальної компетенції слідчого.
Тому оскільки пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, суд не може зобов`язати слідчого провести всі дії, передбачені КПК України, оскільки ця вимога на даній стадії виходить за межі повноважень слідчого судді: заявником не зазначено які саме дії та у який строк, відповідно до вимог процесуального закону не здійснив слідчий,в чому саме він вбачає бездіяльність слідчого, тощо.
Щодо вимоги про визнання заявника потерпілим, то суду не надано постанови слідчого про відмову у визнанні його потерпілим.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України передбачено прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим виключно шляхом винесення постанови, яка і може бути оскарженою до суду в порядку ст. 303 КПК України. Отже, враховуючи що ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілої, а отже набуття ним статусу потерпілого презюмується, то відповідно за відсутністю постанови про відмову у визнанні потерпілим, особа є потерпілою у кримінальному провадженні. Оскільки постанова про відмову у визнанні потерпілим не приймалась, то в цій частині скарга задоволенню не підлягає з вказаних підстав.
Зобов`язання слідчим суддею прокуратури на проведення перевірки на визнання винних по ст. 367 КПК України, на стадії досудового розслідування КПК України не передбачено.
Згідно частини 2 статті 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
За положеннями частини четвертої статті 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Враховуючи викладені обставини, суд вважає необхідним відмовити у відкритті провадження за скаргою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-305 КПК України, слідчий суддя,-
Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність по кримінальному провадженню.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1