Справа № 487/4890/20
Провадження № 1-кс/487/5445/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2020 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 27.08.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002760, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , -
ВСТАНОВИВ:
Cлідчий слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 27.08.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002760, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років. Наведене вказує на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_5 перебуваючи на свободі, усвідомлюючи можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від органів досудового розслідування та в подальшому від суду. В обґрунтування п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_5 може впливати на показання свідків у кримінальному провадженні, оскільки на даний час свідки не допитані безпосередньо судом, та шляхом морального та/або психологічного впливу (тиску), вмовлянням та переконаннями змусити останніх відмовитися від раніше наданих показів та надати нові покази. В обґрунтування п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків у місті Миколаєві. На даний час органом досудового розслідування не встановлено офіційних джерел отримання доходу підозрюваного ОСОБА_5 , а лише утримання за рахунок третіх осіб. Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 був раніше засуджений Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 289, ст. 357, ч. 1 ст. 358 КК України. На даний час відносно ОСОБА_5 розглядаються обвинувальні акти за вчинення ряду злочинів, а саме: Броварський районний суд міста Києва за ч. 2 ст. 289 КК України. Наведене свідчить про системний характер вчинення кримінальних правопорушень в сфері експлуатації транспортних засобів. Враховуючи наявність вказаних ризиків, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є доцільним та обґрунтованим, а застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 виявляється недостатнім, так як не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти вищевказаним ризикам на час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження. Застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистої поруки не виявляється можливим у зв`язку з відсутністю в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків з особами, що заслуговують на довіру та можуть поручитись за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити її до органу досудового розслідування та суду. На даний час стороною захисту перелік зазначених осіб стороні обвинувачення не надано. Застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає підозрюваному вчинити інше кримінальне правопорушення,переховуватись від органу досудового розслідування чи суду і здійснювати незаконний вплив на свідків з метою зміни їх показів, що надані органу досудового розслідування під час досудового слідства у зазначеному кримінальному провадженні. Застосування до ОСОБА_5 застави не є доцільним у зв`язку з тим, що орган досудового розслідування не володіє офіційною інформацією про перебування ОСОБА_5 у трудових відносинах, отримання ним доходу з офіційних джерел.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.
Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували у зв`язку із необґрунтованістю підозри, відсутністю належних та допустимих доказів на доведення вини ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого правопорушення; недоведеністю ризиків, а також недоведеністю недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши сторони, а також свідка ОСОБА_8 , допитаного за клопотанням сторони захисту, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що Заводським ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002760 від 27.08.2020, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України за підозрою ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за вчинення злочину проти експлуатації транспорту на шлях виправлення не став, а вчинив новий злочин проти експлуатації транспорту за наступних обставин.

Так, у невстановлені в ході проведення досудового розслідування місце та час у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом.

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, 26.08.2020 року ОСОБА_5 , приблизно о 02 годині 50 хвилин, знаходився у внутрішньому дворі будинку АДРЕСА_1 , де побачив легковий автомобіль седан-В, марки "KІA" моделі "ОРТІМА" 2012 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, власником якого є ОСОБА_9 .

В подальшому ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, протиправно, з метою заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, використовуючи заздалегідь заготовлене знаряддя вчинення злочину у вигляді електронного пристрою для зчитування сигналу сигналізації та зняття блокування замків дверей автомобіля, відчинив його.
Після цього ОСОБА_5 знаходячись за кермом автомобіля марки "KІA" моделі "ОРТІМА" 2012 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, власником якого є ОСОБА_9 , у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб привів двигун в дію встановивши контроль над транспортним засобом і отримавши можливість переміщення його в просторі, чим незаконно заволодів вищевказаним транспортним засобом.

В подальшому заволодівши викраденим транспортним засобом ОСОБА_5 зник з місця вчинення злочину на автомобілі, розпорядившись майном як своєю власність, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 310200 гривень.

05.09.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 289 КК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 , це, зокрема, дані: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 від 27.08.2020; протоколу огляду місця події від 27.08.2020; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 27.08.2020; протоколу проведення обшуку від 04.09.2020; протоколу проведення обшуку від 04.09.2020; протоколу проведення обшуку від 04.09.2020; протоколу допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколу огляду місця події від 04.09.2020; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_10 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_11 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_12 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_13 ; протоколу огляду предмета від 05.09.2020.
Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Тому доводи сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, є безпідставними.
Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.
Згідно ч. 2 ст. 289 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Отже з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 2 ст. 289 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконно впливати на свідків. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Досудове розслідування перебуває на начальному етапі. Отже, відповідно до ч. 2 ст. 177 УКПК України стороною обвинувачення доведено, що без встановлення відповідних обмежень, підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені пунктом 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, прокурором доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.
За даними вимоги УІАП ГУНП в Миколаївській області від 03.07.2020 року №2436/16-2020 ОСОБА_5 було засуджено 07.09.2010 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнений 23.06.2014 рок з Беленьковської ВК Запорізької області №99 у зв`язку із застосуванням Закону України «Про амністію».
19.02.2017 року ОСОБА_5 був затриманий за ч. ст. 263 КК України Франківським ВП ГУНП в Львівськй області; 24.02.2017 року був звільнений з-під варти згідно ухвали Франківського районного суду міста Львова від 21.02.2017 року у зв`язку зі сплатою застави у сумі 320000 гривень.
21.12.2018 року ОСОБА_5 затриманий ГУНП в Дніпровській області за ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 290, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 290 КК України. Звільнений на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.01.2019 року, якою скасовано ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
09.06.2019 року затриманий ГУНП в Київській області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289 КК України. Звільнений 28.05.2020 року згідно ухвали Деснянського районного суду міста Києва у зв`язку із сплатою застави 140000 гривень.
Наразі кримінальні провадження відносно ОСОБА_5 перебувають на розгляді судів першої інстанції.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальних правопорушеннях йому загрожує покарання до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Також слідчим суддею враховується вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , який народився у 1984 році, зі слів перебуває на обліку за станом здоров`я, але діагноз не пам`ятає; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання: ОСОБА_5 одружений, має двох неповнолітніх дітей та мати, які перебувають на утриманні; має постійне місце мешкання; постійного місця роботи не має; має судимість та повідомлення про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, які перебувають на розгляді суду; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_5 , у сумі 310200 гривень; ризик продовження та повторення протиправної поведінки.
Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства з урахуванням дати повідомлення ОСОБА_5 про підозру (05.09.2020 року), оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу.
Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Доводи, наведені стороною захисту, зазначених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України.
При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення. (ч. 3 ст. 182 КПК України).
Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (ч. 7 ст. 182 КПК України).
З урахуванням конкретних обставин даного кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_5 , даних про його особу та встановлених під час розгляду клопотання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про визначення застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який достатньою мірою гарантує виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.
У разі внесення застави згідно ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин даного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 04 листопада 2020 року включно.
Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний ОСОБА_5 повинен бути звільнений з-під варти, в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень.
У разі звільнення під заставу, зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати наступні обов`язки:
- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин даного кримінального провадження;

Роз`яснити та попередити ОСОБА_5 , що з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
У разі якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.
За невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора; від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Повний текст ухвали оголошено 11.09.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1