Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року смт. Покотилівка
Справа № 635/184/21
Провадження № 1-в/635/160/2021
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100) ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст. 74 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лієпая Латвія, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
УСТАНОВИВ :
До Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання начальник державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» ОСОБА_3 про приведення вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 квітня 2020 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII.
Прокурор, представник установи та засуджений в судове засідання не з`явилися. Представник установи та засуджений надали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд вказаної справи у їх відсутність. Прокурор про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду
Суд, дослідивши матеріали за клопотанням начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100) ОСОБА_3 та матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 квітня 2020 року ОСОБА_4 засуджений за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 309 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. В силу частини 1 статті 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 28 травня 2019 року, остаточно призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року вирок Ізюмського міськрайонного суду харківської області в частині призначення покарання скасовано, на підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинання основного менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі частини 1 статті 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 28 травня 2019 року та остаточно призначено покарання 4 роки 3 місяці позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 03.01.2020.
Кінець строку відбування покарання 03.04.2024.
Згідно із Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (надалі по тексту ? Закон № 2617-VIII), який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону), внесено зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, частин першої та другої статі 309 КК України, згідно з якими:
- незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років (частина 1 статті 309 КК України);
- ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років (частина 2 статті 309 КК України).
Частиною другою статті 309 КК України в редакції чинній до 01.07.2020, встановлювалась кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною першою даної статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.
Отже, диспозицією частини другої статті 309 КК України, в редакції Закону № 2617-VIII, не передбачено кримінальної відповідальності за незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.
За положеннями частини першої статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Згідно частини 3 статті 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Враховуючи, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 квітня 2020 року за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 309, частиною 1 статті 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. В силу частини 1 статті 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 28 травня 2019 рокі, та остаточно призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі за діяння, вчинене до набрання чинності Законом № 2617-VIII, та призначене покарання не відбув, суд приходить до висновку, що на нього поширюються положення частини першої статті 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
За положеннями частини другої статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Частиною третьою статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Таким чином, статтею 74 КК України визначено загальне правило, згідно з яким особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Приймаючи до уваги, що з 01.07.2020 року частина друга статті 309 КК України не передбачає кримінальної відповідальності за вчинення повторно дій, передбачених частиною першою даної статті, а інші кваліфікуючі ознаки, передбачені частиною другою статті 309 КК України (в редакції, чинній з 01.07.2020) у діях ОСОБА_4 , відсутні, суд приходить до висновку про необхідність приведення вказаного вироку в цій частині у відповідність до нового закону про кримінальну відповідальність шляхом перекваліфікації дій ОСОБА_4 з частини другої на частину першу статті 309 КК України та пом`якшення призначеного покарання шляхом визначення останньому покарання за частиною 1 статті 309 КК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100) ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до статті 74 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 задовольнити.
Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 квітня 2020 року за:
-за частиною 2 статті 185 КК України у виді 2(двох) років 3 місяців позбавлення волі;
-за частиною 1 статті 309 КК України у виді 5(п`яти) років обмеження волі;
На підставі ч.1 ст.72 КК України, ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 2(два) роки 6(шість) місяці позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати покарання у виді 1 року позбавлення волі, призначеного вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 28 травня 2019 року, остаточно призначивши Бондарцю покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
В іншій частині вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 квітня 2020 року залишити без змін.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1