Справа №303/4883/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі колегії:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3 при секретарі судового засідання ОСОБА_4

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , захисників обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні об"єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 189 ч.4, 357 ч.3 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 ч.4 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 189 ч.4, 263 ч.1 КК України та ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.189 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в:

До Мукачівського міськрайонного суду надійшло кримінальне провадження №0000132 від 23.03.2020 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 189 ч.4, 357 ч.3 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 ч.4 КК України та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 189 ч.4, 263 ч.1 КК України.
УхвалоюМукачівського міськрайонного суду від 29.10.2020 об"єднано в одне провадження кримінальні провадження №0000047 від 19.08.2020 року про обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України та №0000132 від 23.03.2020 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 189 ч.4, 357 ч.3 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 ч.4 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 189 ч.4, 263 ч.1 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні подав клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_19 підтримав клопотання ОСОБА_8 , просив врахувати особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який є інвалідом, має на утриманні хвору матір.
Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_8 процесуальних обов"язків.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримади думку прокурора.
Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 .
Інші сторони кримінального провадження залишили вирішення клопотання про зміну запобіжного заходу на розсуд суду.
Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до слідуючого висновку.
Згідно з вимогами ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
При застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги статі 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим КПК України.
Відносно ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 13.11.2020.
Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 ч.4 КК України, яке відносяться до тяжкого злочину, за який визначено кримінальну відповідальність у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. Ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання відповідних запобіжних заходів раніше, не відпали. Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою не виходить за межі розумного. Будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості подальшого тримання під вартою ОСОБА_8 до суду не надходило.
При вирішенні клопотання щодо зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого у виді тримання під вартою на домашній арешт, колегія суддів враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Статтею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 "Про взяття під варту до суду" зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Судом не встановлено підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі; відсутні обставини, що свідчать про неможливість утримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.
Зважаючи на санкцію статті обвинувачення, що інкреминується ОСОБА_8 , останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у зв`язку із чим, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, тому враховуючи вимоги статті 178 КПК України та з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає, що у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити, а обраний стосовно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196-198, 201, 372, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби -відмовити.
Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_18 про відкладення розгляду справи - задовольнити.
Справу слуханням відкласти на 14 год. 00 хв. 02 листопада 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3