єдиний унікальний номер справи 531/2406/19
номер провадження 1-кп/531/39/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка Машівського району Полтавської області, українця, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, освіта середня-спеціальна, не працюючого, не депутата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 19 квітня 2019 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, до штрафу в розмірі 510 гривень, сплачено 22 квітня 2019 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 25 листопада 2019 року, близько 23 години, знаходячись на території подвір`я домогосподарства ОСОБА_6 з дозволу останньої за адресою: АДРЕСА_2 , де, в ході сварки із ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тілесного ушкодження, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, наніс потерпілому ОСОБА_7 три удари кулаком правої руки в обличчя. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесній ушкодження у вигляді: обширного синця побіля лівого ока з розповсюдженням на ніс, величну ділянку та лобну з елементом саден осаднень там же; перелому носової кістки з незначним зміщенням, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №153 від 27 листопада 2019 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, визнав повністю, та повністю підтвердив час, місце та обставини вчинення кримінального правопорушення. У скоєному щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_7 , який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду не з`явився.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: його вік; стан здоров`я; соціальне становище; відсутність даних про перебування його на обліку у лікаря нарколога; перебування на обліку у лікаря психіатра з діагнозом F70; згідно акту судово-психіатричного експерта №544 від 21 грудня 2019 року ОСОБА_4 на даний час та на період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння, будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності і іншим хворобливим станом психіки не страждає, а виявляє ознаки вродженого недоумства рівня легкої розумової відсталості, ступінь розумової відсталості не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння, і не позбавляє здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними на даний час, під дію ч. ч. 2, 3 ст. 19 та ст. 20 КК України не підпадає, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; раніше судимого 19 квітня 2019 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, до штрафу в розмірі 510 гривень, сплачено 22 квітня 2019 року; посередню характеристику за місцем проживання.
Згідно з висновком досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, складеною Карлівським районним відділом філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 12 травня 2020 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як високий. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі можливе та становить високу небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В зв`язку з тим, що на досудовому слідстві відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Речові докази, цивільний позов та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок.

В зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_4 на досудовому слідстві запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом 30 днів з моменту його проголошення або безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Карлівський районний суд.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя