ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2335/20 Справа № 205/1577/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника
ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000258 19 березня 2019 року, щодо

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Олександрівка
Покровського району Дніпропетровської області,
який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 серпня 2020 року включно. Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або домашній арешт на певний період доби. Відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 щодо зменшення розміру застави, визначеної ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська.
Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які на даний час ще не допитані, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити мінімальну грошову заставу.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою, оскільки він навіть не проживав за адресою, в якій проведено обшук. Також не є обґрунтованою кваліфікація злочину, так як не надано доказів факту збуту будь-якої наркотичної речовини з боку ОСОБА_8 , а скрін-шоти із мобільних телефонів невстановленого походження не містять жодних доказів причетності обвинуваченого до збуту. Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 неофіційно працює менеджером з продажу біологічних добавок мережею Інтернет, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, має ряд хронічних захворювань, раніше не судимий, на його утриманні знаходяться дружина, малолітня донька та літні батьки. Зазначає, що визначений ухвалою слідчого судді розмір застави є непомірним для обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №205/1577/20, 12 червня 2020 року в судовому засіданні Ленінським районним судом м.Дніпропетровська в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що виразилось у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, психотропних речовин в особливо великих розмірах.
Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та доводи обвинуваченого і захисника щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що він може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.
Крім того, перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків з метою зміни показів на його користь, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що вказує на наявність ризику, передбаченого п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, та обвинуваченим і його захисником в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Доводи захисника про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_8 , та встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.
Щодо посилання захисника на те, що ОСОБА_8 працює неофіційно, за місцем реєстрації та мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий, має на утриманні дружину, малолітню доньку та літніх батьків, то слід зазначити, що ці обставини не є самодостатньою підставою для скасування ухвали суду, оскільки ризики не зменшилися і для їх запобігання обвинуваченому обґрунтовано продовжено строк тримання під вартою, враховуючи також, що зазначені захисником обставини існували і на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Що стосується доводів захисника про те, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра та кваліфікація злочину є необґрунтованою, апеляційний суд зазначає, що питання кваліфікації дій, доведеності або недоведеності висунутого обвинувачення надається судом при ухваленні судового рішення по суті справи.
Щодо посилання захисника на те, що ОСОБА_8 має ряд хронічних захворювань, слід зазначити, що останнє має місце, проте матеріали контрольного провадження не містять та захисником під час апеляційного перегляду не надано доказів, які б вказували на неможливість перебування ОСОБА_8 у місцях ув`язнення чи неможливість забезпечення лікування його в умовах СІЗО.
Також, матеріали провадження не містять будь-якого звернення обвинуваченого під час перебування його під вартою до адміністрації ДУ «Дніпровська УВП № 4» щодо проведення медичного обстеження у спеціалізованому медичному закладі Міністерства охорони здоров`я України з метою надання кваліфікованої медичної допомоги у обсязі, що необхідний для запобігання загрози стану його здоров`я.
Що стосується доводів захисника про те, що визначений ухвалою слідчого судді розмір застави є непомірним для обвинуваченого, то вони не заслуговують на увагу, оскільки суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу в межах судового рішення, яке оскаржується, а ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2020 року розмір застави щодо ОСОБА_8 не визначався.
Крім того, як слідує з матеріалів контрольного провадження розмір застави було визначено ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2019 року, яку захисник у випадку незгоди мав право оскаржити у порядку, передбаченому КПК України.
Всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом при продовженні йому строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційним переглядом не встановлено.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м?якого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає з огляду на вищевикладені мотиви.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду, не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4