Справа № 09
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань: ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, відомості по якому 14.04.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, працюючого вантажником в ПрАТ «Вінницький ОЖК», проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
в с т а н о в и в:

17 квітня 2020 приблизно о 03 год 00 хв ОСОБА_3 , їдучи в таксі, яким керував водій ОСОБА_4 , в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, помітив на панелі водія ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 5».
Піля чого, у ОСОБА_3 виник кримінально протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , в ході поїздки завів з водієм ОСОБА_4 розмову з метою виникнення довірливих відносин між ними.
В подальшому ОСОБА_3 , доїхавши до вул. Затишна в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, під приводом здійснення телефонного дзвінка, зловживаючи довірою ОСОБА_4 , попросив у останнього зупинитися та надати йому мобільний телефон, що знаходиться на передній панелі автомобіля, заздалегідь немаючи намір повертати його. На прохання ОСОБА_3 водій ОСОБА_4 , внаслідок виниклих довірливих відносин, добровільно надав останньому, з метою здійснення телефонного дзвінка, свій мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 5». Після чого, ОСОБА_3 вийшов на вулицю з мобільним телефоном марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 5», ринкова вартість якого, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №3361/20-21 від 08.05.2020, становить 1465 грн., усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів щодо посягання на чужу власність, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди власнику майна та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, почав рухатися в прискореному темпі у невідомому для ОСОБА_4 напрямку, залишивши місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився чужим майном на власний розсуд, завдавши таким чином потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 1465 грн..
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Від прокурора надійшло клопотання, в якому зазначається наступне. Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до ч. 1 ст. 302, ст.ст. 381-382 КПК України, прокурор просить розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_3 , який був представлений захисником ОСОБА_5 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі. Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Крім того, в заяві ОСОБА_3 вказав, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною.
Потерпілий ОСОБА_4 у своїй заяві не заперечував щодо розгляду обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_3 у спрощеному порядку.
Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
У відповідності до ч. 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Як вже судом зазначено вище, із заяви ОСОБА_3 випливає, що останній не заперечує фактичних обставин і визнає винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння.
Крім того, стороною обвинувачення до обвинувального акта подано матеріали кримінального провадження, у якому на підтвердження винуватості ОСОБА_3 наявні й інші докази, які досліджені судом, а саме:
- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 17.04.2020, відповідно до якого ОСОБА_4 заявив про вчинене відносно нього кримінальне правопорушення;
- протокол допиту потерпілого ОСОБА_4 від 17.04.2020, в якому останній розповів обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення;
- заява ОСОБА_3 від 21.04.2020, відповідно до якої він добровільно видав правоохоронним органам мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 5», який, як він зазначає, викрав у таксиста 17.04.2020 в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області;
- протокол огляду місця події від 21.04.2020 з участю підозрюваного ОСОБА_3 , відповідно до якого було оглянуто та описано місце вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області;
- протокол огляду предмету від 27.04.2020 із фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 5»;
- протокол пред`явлення предмета для впізнання за фотознімками від 28.04.2020 та довідкою до протоколу, згідно якого потерпілий ОСОБА_4 серед пред`явлених йому для впізнання мобільних телефонів впізнав належний йому мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 5»;
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.04.2020 та довідкою до протоколу, згідно якого потерпілий ОСОБА_4 серед пред`явлених йому для впізнання на фото осіб впізнав особу, яка 17.04.2020 заволоділа його мобільним телефоном марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 5», яким виявився ОСОБА_3 ;
- постанова про визнання та приєднання до провадження речових доказів від 29.04.2020, згідно якої мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 5» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000295 від 17.04.2020;
- висновок товарознавчої експертизи №3361/20-21 від 08.05.2020, відповідно до якої ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 5» станом на 17.04.2020 складала 1465,00 грн.;
- розписка потерпілого ОСОБА_4 від 18.05.2020, відповідно до якої ОСОБА_4 отримав від слідчого свій мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 5», imei1: НОМЕР_1 , imei1: НОМЕР_2 ;
- повідомлення про підозру від 13.10.2020, відповідно до якого ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство);
- протокол допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 13.10.2020, відповідно до якого останній розповів про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, повністю визнав свою вину, розкаявся та погодився на спрощений розгляд кримінального провадження.
Таким чином, суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування, вважає, доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_3 , судом встановлено наступне.
Обвинувачений ОСОБА_3 на час вчинення злочину був повнолітнім; раніше не судимий; на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; за місцем проживання скарг від сусідів на ОСОБА_3 не надходило; неодружений; не є інвалідом першої/другої груп.
При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, характер вчиненого кримінального проступку, та особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину.
Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
З урахуванням наведеного, суд, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого, вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у виді штрафу, в межах санкції інкримінуємої статті. Визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень виходячи із принципу індивідуалізації покарання та дискреційних повноважень суду.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який в своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
При цьому суд використовує повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами при призначенні покарання, кожна з яких є законною, застосовує принцип індивідуалізації покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, та вважає, що обране покарання є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення.
На підставі ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати в сумі 490,32 грн. за проведення експертизи №3361/20-21 від 08.05.2020.
Речовий доказ мобільний телефон марки марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 5», чорного кольору, згідно вимог ст. 100 КПК України залишити в власності його власника ОСОБА_4 ..
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 381 КПК України, суд
у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Речовий доказ - мобільний телефон марки Xiaomi» моделі «Redmi Note 5», чорного кольору, що переданий на зберігання власнику ОСОБА_4 залишити у його власності.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення експертизи №3361/20-21 від 08.05.2020 в сумі 490 (чотириста дев`яносто) грн. 32 коп..
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1