Категорія: в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 січня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000381 від 15.05.2020 року щодо ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених п.7 ч.2 ст.115, ч.4 ст.296 КК України, та ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
Через канцелярію Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли письмові клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , оскільки ризики, визначені ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, не відпали, а продовжують існувати.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 січня 2021 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18.03.2021 року включно. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18.03.2021 року включно.
Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину. Впродовж значного часу ухилявся від органів досудового розслідування, перебував у розшуку. А тому наявні, зазначені прокурором ризики, визначені ст.177 КПК України, на даний час в рамках кримінального провадження не завершено судовий розгляд, запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту, на думку суду, неможливо. З метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого під час судового провадження, суд вирішив, що слід клопотання прокурора задовольнити та продовжити ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Окрім того, беручи до уваги вимоги п.1 ч.4 ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_7 , обвинувачуються у вчиненні злочинів із застосуванням насильства, що спричинило загибель людини, суд одночасно із продовженням строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначав розмір застави, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України.
У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає оскаржувану ухвалу незаконною, прийнятою з порушенням вимог КПК України. Вказує на те, що є підстави для зміни запобіжного заходу із найбільш суворого на більш мякий, оскільки тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими ст.177 КПК України. В ході розгляду клопотання прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Судом не було враховано в сукупності всі обставини, в тому числі і те, що ОСОБА_11 є несудимий, брав активну участь в бойових діях в зоні проведення АТО, перебуває в цивільному шлюбі, має постійне місце проживання, має бажання офіційно працевлаштуватися, є членом міжнародної організації «Козацтва України», активно сприяє слідству, має поганий стан здоров`я. Просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід на домашній арешт.
Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які скаргу підтримали у повному обсязі, прокурора, який просив апеляційну скаргу відхилити за безпідставністю, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Так при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обвинувачення у вчиненні злочину, а метою запобігання спробам ухилення від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження, щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.
З урахуванням наведеного, а також даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочину із застосування насильства, що спричинило загибель людини, за що передбачене покарання у виді позбавлення волі, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, є особою без міцних соціальних зв`язків, оскільки ніде не зареєстрований, за місцем останньої реєстрації не проживає, впродовж певного часу ухилявся від органів досудового розслідування, перебував у розшуку, не працює, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.
За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і ухвалення нової ухвали, відповідно до викладеного в апеляційний скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.
Доводи, які викладені в апеляційній скарзі сторони захисту та були наведені в ході розгляду провадження, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це просить сторона захисту.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. ст. 197, 199, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 січня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: