Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1кс/758/4463/20
У Х В А Л А

29 грудня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду м.Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження №0000257 від 14.12.2020, про арешт автомобіля підозрюваного.
В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Подільського УП ГУ НП у м.Києві перебувають матеріали досудового розслідування № 0000257 від 14.12.2020, у якому 22.12.2020 повідомлено про підозру ОСОБА_4 за ч.3 ст.369 КК України за фактом пропозиції надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-яких дій з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України за фактом закінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах, за ч.3 ст.358 КК України, за фактом підроблення офіційного документа, який видається громадянином-підприємцем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України за фактом використання завідомо підробленого документа, вчиненого за попередньою змовою групою особі.
Під час досудового розслідування з`ясовано, що у приватній власності ОСОБА_4 перебуває автомобіль марки «Audi», модель «А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Оскільки санкція статей КК України за якими оголошено підозру передбачає покарання у вигляді конфіскації майна необхідно накласти арешт на вказаний автомобіль на підставі п.3 ч.2 ст.170 КПК України, оскільки підозрювані чи їх довірені особи можуть вчинити дії з відчуження чи блокування процедури накладення арешту. При цьому, просить розглядати клопотання без повідомлення власника майна.
Слідчий суддя прийшов до переконання щодо розгляду даного клопотання без повідомлення власника майна, оскільки це необхідно для забезпечення арешту майна.
Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі та просив таке задовольнити, оскільки підтримує його в повному обсязі.
Слідчий суддя, дослідивши доводи, викладені прокурором, перевіривши матеріали клопотання, дійшов до таких висновків.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (ч.1 ст.170 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч.2 ст.170 КПК України).

Метою арешту, згідно з положеннями ч.2 ст.170 КПК України, є забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч.10 ст.170 КПК України).

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст.170 КПК України).

Згідно приписів ч.5 ст.170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Санкцією ч.4 ст.190 та ч.3 ст.369 КК України передбачено можливість застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Ризиком, для запобігання якого необхідне накладення арешту, є можливість відчуження цього майна власником (підозрюваним). З накладенням арешту втрачається можливість особи відчужити цей актив на користь третіх осіб. Отже, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його відчуження.

З матеріалів виконання доручення прокурора від 04.12.2020 оперативним підрозділом, зокрема з копії реєстраційної картки транспортного засобу, вбачається, що автомобіль марки «Audi», модель «А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

Оскільки санкцією передбачена конфіскація майна, та достатніми є підстави вважати, що суд може призначити таке покарання, слідчий суддя приходить до висновку, що є правові підстави для арешту майна.

Слідчий суддя зазначає, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону розпоряджатися майном та відчужувати його (тобто, не забороняє користування), а також підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчої судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч.1 ст.174 КПК України.

Арешт майна, про який просить сторона обвинувачення, не обмежує права підозрюваного та інших осіб користуватися майном. З урахуванням цих обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку є достатнім для забезпечення конфіскації як виду покарання, є пропорційним втручанням у права підозрюваного та інших осіб, та не матиме надмірних наслідків для таких осіб.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170-173, 309 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Накласти з метою забезпечення конфіскації майна арешт на автомобіль марки «Audi», модель «А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , що перебуває у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ,із забороною розпоряджатися ним будь-яким чином, у тому числі здійснювати його відчуження у будь-який спосіб та вчиняти з ним будь-які правочини.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1