Справа № 357/941/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Біла Церква клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000606 внесеного до ЄРДР 14 березня 2016 року за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

УСТАНОВИВ:

згідно клопотання прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 просила: кримінальне провадження № 0000606 внесене до ЄРДР 14 березня 2016 року за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Мотивувала його тим, що у кримінальному провадженні № 0000606 внесеному до ЄРДР 14 березня 2016 року за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України закінчились строки передбачені ст. 49 КК України, особу, яка вчинила злочин не встановлено, що відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України є підставою для закриття кримінального провадження.

В підготовчому судовому засіданні від 27 липня 2020 року, прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 просила своє клопотання задовольнити.

Представник потерпілого ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 посилаючись на те, що органом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000606 внесеному до ЄРДР 14 березня 2016 року за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, не вжито вичерпних заходів щодо встановлення особи, яка вчинила злочин.

Судом встановлено, що згідно витягу, до ЄРДР 14 березня 2016 року внесені відомості про кримінальне провадження № 0000606.

Короткий виклад обставин, що можуть свідчити по кримінальне правопорушення: ЄО № 2435 14 березня 2016 року до чергової частини Фастівського ВП звернувся з письмовою заявою громадянин ОСОБА_5 про те, що громадянин ОСОБА_6 підробив підписи та печатки в актах прийому-передачі та в подальшому їх використав у власних цілях.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 4 ст. 358 КК України.

Особу, яка вчинила кримінальне правопорушення не виявлено.

Згідно ч. 4 ст. 358 КК України, використання завідомо підробленого документа - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, злочин передбачений ч. 4 ст. 358 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Згідно ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Отже, зважаючи на те, що санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності становить три роки.

Згідно п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом: з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Отже, кримінальне провадження закривається судом у підготовчому судовому засіданні, за клопотанням прокурора, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Разом з тим, згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Отже, слідчий, прокурор зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Натомість, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000606 внесеного до ЄРДР 14 березня 2016 року за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України слідчим, прокурором не вжиті усі передбачені законом заходи для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила та щодо виявлення доказів для доказування обставин визначених ч. 1 ст. 91 КПК України.

За таких обставин, закриття кримінального провадження № 0000606 внесеного до ЄРДР 14 березня 2016 року за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України суперечитиме загальним засадам встановленим КПК України щодо верховенства права, законності, публічності та не відповідатиме завданню кримінального провадження передбаченого ст. 2 КПК України.

Таким чином, клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000606 внесеного до ЄРДР 14 березня 2016 року за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, суд вважає за необхідне залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 284, 314, 392-394, 532 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000606 внесеного до ЄРДР 14 березня 2016 року за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, залишити без задоволення.

Повернути кримінальне провадження № 0000606 внесеного до ЄРДР 14 березня 2016 року, прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали оголошений 31 липня 2020 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіОСОБА_1