Єдиний унікальний номер № 277/271/19
Провадження № 1-кп/0285/143/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2021 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Новограді-Волинському кримінальне провадження № 277/271/19 0000170) по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білка, Коростенського району, Житомирської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Малий Яблунець, Ємільчинського району, Житомирської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Малин, Житомирської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263, ч 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Житомир, мешканця АДРЕСА_5 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Житомир, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_6 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186 КК України

установив:
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , оскільки строк дії запобіжних заходів спливає, розгляд кримінального провадження триває та продовжують існувати ризики, враховані при обранні їм запобіжного заходу у такому вигляді, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_6 покладаються на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник заявив клопотання про зміну запобіжного заходу своєму підзахисному на цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на підставі ст. 9 Конституції України, на підставі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів приходить до висновку, що тривале тримання під вартою може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W.v. Switzerland judgement» of 26 January 1993, Series A no.254-A, p.15, §30).

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою, колегія суддів приймає до уваги те, що він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, у разі зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, колегія суддів приймає до уваги те, що обвинувачений вчинив тяжкий та особливо тяжкий злочини під час умовно-дострокового звільнення, застосований запобіжний захід не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду. Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який. Метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому провадженні, тобто процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати та не зменшилися, і, враховуючи характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Суд зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому умисного особливо тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , судом не встановлено.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, із врахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, суд не визначає розміру застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 27, 107, 177, 178, 183, 184, 194, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд,-

ухвалив:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 26 березня 2021 року.
Продовжити дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 березня 2021 року
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченим, захисникам, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Оскарження ухвали згідно положень КПК України не передбачено.

Головуючий:

Судді: