Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1528/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000021 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олевськ, Житомирської області, громадянина України, освіта середня, розлученого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, інваліда 3-ї групи, не депутата, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 у невстановлений досудовим слідством день та час, незаконно здобув наркотичні засоби, а саме рослину коноплі та зберігав даний наркотичний засіб за адресою власного проживання в АДРЕСА_2 . 12.08.2020 року о 12 год. 15 хв. працівниками поліції було проведено огляд домогосподарства, де проживає гр. ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , де під час проведення огляду домогосподарства у дерев`яній прибудові літньому душі в останнього було виявлено та вилучено : речовину рослинного походження зеленого кольору , яка згідно висновку експерта № 9/2-891 від 26.08.2020 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, який відповідно до списку 1 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів , психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса якого, в перерахунку на висушену речовину становить 15,108 г., які ОСОБА_4 незаконно зберігав без мети збуту.
Прокурор в судовому засіданні просить визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України , а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю, щиро розкаявся, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлений із обмеженням прав на апеляційне оскарження відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, а також запевнив, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись, а тому просив суд суворо його не карати.
Оскільки учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини провадження, беручи до уваги те, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, вислухавши думку прокурора і обвинуваченого, який не заперечував проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального проступку та винуватості обвинуваченого у вчиненні даного кримінального проступку, як таких, що ніким не оспорюються, окрім допиту обвинуваченого, дослідженням матеріалів експертних висновків та дослідженням характеризуючих особу ОСОБА_4 матеріалів.
З урахуванням зазначених обставин, суд вважає дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне зберігання наркотичних речовин без мети збуту. Відповідно до висновку експерта № 9/2-891 від 26.08.2020 року вилучена у ОСОБА_4 речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом масою 15,108 г.
Відповідно до ст. 12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 цього Кодексу, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 321-ХІ від 03.12.2019 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, віднесене до кримінальних проступків.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та враховує відповідно до ст.ст. 65-67 КК України обставини скоєного кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав в повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, характеризується по місцю проживання позитивно, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, є інвалідом 3-ї групи, раніше не судимий, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України суд визнає визнання обвинуваченим вини у скоєнні кримінального проступку та щире каяття у скоєному.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення (проступок), має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових правопорушень.
Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що міру покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано кримінальний проступок, у виді обмеження волі, так як така міра покарання буде достатньою для його перевиховання та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого за даним кримінальним провадженням не обирався.
Цивільного позову по справі не заявлено. Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_4 не накладався.
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.
Керуючись ч. 1 ст. 309 КК України, ст. ст. 75, 76, 100, 124, 367 - 371, 373-374, 376 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_4 не обирати.
Речовий доказ по справі - наркотичний засіб (канабіс), масою 15,108 г., який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ГУНП в Житомирській області - знищити.
Стягнути із ОСОБА_4 витрати на проведення експертизи в розмірі 1144 гривень 15 копійок на користь держави (на рахунок УК у м. Житомир/Житомирська міська ОТГ 24060300; банк отримувача : Казначейство України; код ЗКПО: 38035726; рахунок UA0006797. Код класифікації доходів: 24060300).
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок суду може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги,якщо таку скаргу не було подано. У разі подання такої апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копії вироку, а учасникам, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1