ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5052/20
Провадження № 1-в/362/357/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2020 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання ОСОБА_2 про застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання у виді виправних робіт,
в с т а н о в и в:
До Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_2 про застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання у виді виправних робіт.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_2 був засуджений вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 09.12.2014 року за ч.2 ст.332 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією транспортного засобу та мобільних телефонів. Відбував покарання у БВК 119 Київської області.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.01.2019 року, не відбуту частину основного покарання замінено на більш м`який вид покарання у виді виправних робіт строком на 2 роки з утриманням 20 % заробітної плати у дохід держави України щомісячно.

07.02.2019 року ОСОБА_2 звільнився з БВК 119 Київської області.

22.04.2019 року узятий на облік Васильківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр Пробації» у м. Києві та Київський області. 23.04.2019 року з`явився до вищезазначеного органу за викликом, де був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді виправних робіт.

На даний час заявник працює в ТОВ «Лото Кураж» на посаді прибиральника, згідно наказу № 5-к від 12.02.2019 року з окладом згідно штатного розкладу. Відрахування 20% відсотків з заробітної плати у дохід Держави проводяться згідно наказу № 6-к ТОВ «Лото Кураж« від 02.05.2019 року.

Станом на 08.09.2020 року ОСОБА_2 відбув 2/3 строку покарання у виді виправних робіт, а саме 1 рік 4 місяці, який було зараховано в строк відбуття виправних робіт. До адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, нового кримінального правопорушення не вчинив, умов відбування покарання не порушував, відрахування 20% від заробітної плати у дохід держави України проводилися щомісячно вчасно без затримки, став на шлях виправлення. Усвідомив наслідки скоєного злочину, та щиро розкаюється. Спиртні напої та наркотичні речовини не вживає. За місцем проживання та роботи характеризуюся позитивно.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду даного клопотання, слід виходити з наступного.

Частиною 1 ст. 81 КК України встановлено, що до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Пунктами 1, 2, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» за №2 від 26 квітня 2002 року встановлено, що звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК); при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК); при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання особи, яка була засуджена до позбавлення волі за злочин, вчинений у віці до 18 років, - того, що вона сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довела своє виправлення (ч.2 ст.107 КК). Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання, мають відповідати вимогам, передбаченим ст.110 Виправно-трудового кодексу України. Коли ці вимоги не виконано (характеристика не відображає процесу виправлення засудженого або стосується не всього періоду відбування ним покарання, немає даних про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків, не подано витяг із рішення спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх тощо) і заповнити ці прогалини в судовому засіданні неможливо, суддя на стадії підготовки справи до розгляду повертає матеріали для відповідного оформлення, а коли недоліки виявлено в судовому засіданні, - ухвалює відповідну постанову, в якій зазначає підстави для повернення матеріалів. Відсутність у матеріалах даних про можливість працевлаштування засудженого після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не може бути підставою для відмови у задоволенні подання.

Таким чином, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування потерпілій особі матеріальних збитків.

Частиною 1 ст.6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Питання, які вирішуються судом під час виконання вироків, передбачено у статті 537 КПК України.

Питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання вирішується судом відповідно до пункту 2 частини першої статті 537 КПК України (інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку).

Порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку визначено у статті 539 КПК України.

Зокрема, відповідно до пункту 1 частини другої статті 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2 4,6, 7(крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 КПК України.

Як вбачається із доданих до клопотання офіційних документів ТОВ «Лото кураж», засуджений ОСОБА_2 відбуває покарання у місті Харкові (Шевченківський р-н.), де знаходиться вказане товариство (а.с.25).

Відповідно до ч. 3 ст. 154 Кримінального-виконавчого кодексу України (КВК) стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.Також адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої КК України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутоїчастини покарання більш м`яким.
Отже, засуджений не належать до суб`єктів заявлення клопотання про умовно-дострокове звільнення .

Таким чином, за існуючого правового регулювання з урахуванням положень ст. 154 КВК клопотання про застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким може бути заявлено органом або установою виконання покарань. Питання про можливість розгляду та задоволення відповідного клопотання, поданого засудженим, залежить від таких обставин, як: виконання/невиконання органом або установою виконання покарань обов`язків, визначених ч. 3 ст. 154 КВК, встановлення під час судового розгляду факту бездіяльності суб`єктів, визначених у ч. 3 ст. 154 КВК щодо своєчасності звернення до суду із відповідним поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого або заміни призначеного судом покарання більш м`яким, що порушує права засудженого на вирішення питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання тощо.

Таке положення міститься також в Узагальненні судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, підготовленому ВССУ та викладеному у Листі від 01.04.2017 року.

Таким чином, приходжу до висновку про необхідність повернення клопотання для його подачі до належного суду відповідно до положень кримінального процесуального закону та суб`єктом звернення відповідно до ч. 3 ст. 154 КВК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 369 372, 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
Клопотання ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання повернути особі, яка його подала для подачі до належного суду та суб`єктом звернення відповідно до ч. 3 ст. 154 КВК України.
Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її підписання.

Суддя ОСОБА_3