Справа № 442/3048/20
Провадження № 1-кп/442/253/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000773 від 11.05.2020, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Турки Львівської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованої, раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
сторони та учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачена ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
потерпіла ОСОБА_6 ,
представник потерпілої ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:
10.05.2020 близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, в ході виниклого словесного конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_6 , умисно кинула у її праву кисть руки скляну попільничку, після чого схопила її двома руками за плечі та штовхнула до стіни, внаслідок чого ОСОБА_6 впала на підлогу на праве коліно. Коли піднялася потерпіла, то ОСОБА_3 схопила її двома руками за праву і ліву руку вище ліктя та знову штовхнула до стіни. Внаслідок завданих ОСОБА_3 ударів ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді саден на правій дельтовидній ділянці, правому передпліччі у верхній третині, правому коліні, забійного садна правого плечового суглоба, забою м`яких тканин правого ліктьового суглобу, забійної гематоми правої кисті, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 не визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, пояснила, що вона має кімнату в квартирі АДРЕСА_3 та 10.05.2020 прийшла туди ночувати. Зазначила, що вона має ключі від квартири, проте 10 хвилин не могла попасти всередину. Після того, як їй відчинили двері вона пройшла до своєї кімнати. Вказала, що вона не запрошувала ОСОБА_6 до своєї кімнати, а та сама увірвалася і безпричинно почала в неї відбирати мобільний телефон. При цьому вказала, що ОСОБА_6 видерла їй волосся. Обвинувачена захищалася від потерпілої пляшкою з водою та всім, що попадалося під руку, в тому числі і попільничкою. Вона відштовхнула потерпілу від себе. Від води з пляшки на підлозі стало мокро і потерпіла сама впала. В цей час до кімнати забігла її сестра, яка допомогла ОСОБА_6 піднятися. Інших свідків вона не бачила і вважає, що їх на місці події не було. Цивільний позов не визнала. Просила її виправдати.
Вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

показаннями потерпілої ОСОБА_6 , згідно з якими 10.05.2020 близько 23 год. вечора вона виходила на вулицю, щоб покликати брата додому. Побачила, що людина в капюшоні підбігає до паркану, починає бити паркан і машину. Потерпіла крикнула цій людині, що вона робить і побігла за нею. Та людина обернулася і побігла у під`їзд будинку АДРЕСА_4 , забігаючи в який зняла капюшон. Зі сторони залізниці було світло і потерпіла впізнала в тій людині сусідку, ОСОБА_3 . Потерпіла побачила, що паркан зламаний, повністю потрощений, машина побита і брудна, після чого потерпіла піднялася на другий поверх будинку АДРЕСА_4 , до квартири АДРЕСА_5 .

ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що знає ОСОБА_3 багато років, оскільки виросли в одному дворі, що ОСОБА_3 веде себе неадекватно, матюкається, разом з чоловіком часто вживають спиртні напої, б`ються, у зв`язку з чим приїжджає поліція, про це знають всі сусіди. Фактичне місце проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_6 , що на сусідній вулиці, вона є співвласницею квартири АДРЕСА_5 разом з сестрою, ОСОБА_8 . Зі слів потерпілої, в квартирі проживає ОСОБА_8 , дві її неповнолітні доньки і мужчина, ОСОБА_9 , з яким вона живе на даний час, ОСОБА_3 приходить до квартири тільки коли вип`є.

Потерпіла повідомила, що двері до квартири їй відчинила ОСОБА_8 , у якої вона спитала, чи вдома ОСОБА_10 , і повідомила, що бачила, як її сестра ламала паркан. ОСОБА_8 відповіла, що сестра вдома, у своїй кімнаті, випивши. ОСОБА_8 пішла до кухні, що поряд з кімнатою ОСОБА_3 . На кухні також знаходилась неповнолітня донька ОСОБА_8 . Потерпіла роззулася, підійшла до кімнати, постукала в двері, які були привідкриті, і повідомила ОСОБА_3 , що прийшла до неї з`ясувати відносини, спитала, чому вона та її син протягом року неодноразово завдають потерпілій майнову шкоду, доки це все буде продовжуватися і хотіла щоб вони припинили свої хуліганські дії. Зі слів потерпілої, ОСОБА_3 сиділа на підвіконні, курила і поводилась зверхньо, розмовляла грубо, сказала, якщо потерпілій щось не подобається, хай пише заяву в поліцію і доказує, розмова тривала 2-3 хвилини, а потім ОСОБА_3 кинула в потерпілу попільничку, що завдало потерпілій болю в руку. Після чого ОСОБА_3 зіскочила з підвіконня і стрімко кинулась до потерпілої, схопила її за руку і штовхнула в стіну. Потерпіла відбилася від стіни і впала на підлогу на коліно, коли почала підніматися, ОСОБА_3 схопила потерпілу за голову і двічі вдарила об стіну. Після цього підбігли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , стали їх рознімати, відтягнули ОСОБА_3 до вікна, а потерпілу відвели до кухні. Потерпіла нанести якісь тілесні ушкодження ОСОБА_3 не встигла. Після цього ОСОБА_3 поводилась грубо, кричала, матюкалась, подзвонила синові, щоб він приніс їй правовстановлюючі документи на квартиру і викликала поліцію. Після того, як поліція взяла покази, потерпіла ще трохи посиділа на кухні і пішла додому. ОСОБА_3 теж пішла додому. А на другий день їх викликала слідча для написання пояснень.

ОСОБА_6 зазначила, що після побиття, в неї боліли плече, лікоть, тиждень боліла голова і піднявся тиск 200 на 110, вона приймала заспокійливі ліки, зверталась до лікарів і їй кололи уколи. Зі слів потерпілої, її хотіли покласти в лікарню в стаціонарне відділення, але у зв`язку з карантином цього не зробили, є заключення лікарів про підозру в неї струсу головного мозку. Цивільний позов підтримує в повному обсязі. Щодо показань обвинуваченої про те, що була розлита вода, то зазначила, що такого не було.

показаннями свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що в той день 10.05.2020 біля 23 год. вечора прийшла її сестра, ОСОБА_3 , по якій було видно, що вона була випивши, поводилась неадекватно, сказала, що має право бути в квартирі і пішла до своєї кімнати. Через пару хвилин був стукіт у двері, зайшла сусідка ОСОБА_11 , спитала чи її сестра вдома і сказала, що вона до неї. Вона почула, що ОСОБА_3 спитала, хто прийшов і як почула, що це ОСОБА_11 , грубо сказала, щоб та заходила. Після цього ОСОБА_8 пішла до кухні пити чай з донькою ОСОБА_12 , але двері до кімнати ОСОБА_3 були привідкриті і вона чула словесну перепалку. Почула грохот, наче щось кидали, щось впало тяжке, забігла в кімнату. Також підбігла донька, а із сусідньої кімнати підійшов чоловік, бо почув стукіт. Побачила, що ОСОБА_11 на коліні, а ОСОБА_13 її тримає за плечі. Відтягнула ОСОБА_13 від ОСОБА_11 до вікна, а ОСОБА_11 вивели до кухні. Тілесних пошкоджень на ОСОБА_13 не бачила, а у ОСОБА_11 були забиті плече і рука і вона трималась за голову, на підлозі лежала попільничка. Зазначила, що ОСОБА_13 поводилась агресивно, тому викликали поліцію, і ОСОБА_13 викликала поліцію та покликала свого сина, щоб приніс якісь документи. Повідомила, що особисто не бачила, як ламали її паркан, чула про подію від сусідки ОСОБА_11 , зробили на мобільний телефон фото вже зламаного паркану. Вважає ОСОБА_3 конфліктною.

показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що він в цей день 10.05.2020 ввечері працював за комп`ютером в навушниках. Почув грюкіт в стіну, навіть через навушники, вискочив в коридор, почув крики. Дружина була вже в кімнаті своєї сестри. Біля дверей кімнати ОСОБА_3 він побачив, що ОСОБА_11 в кімнаті чи сиділа на підлозі, чи стояла на коліні. Він допоміг ОСОБА_11 вийти на кухню, посадив її на стілець, дав води і стали чекати поліцію. Побачив, що в ОСОБА_11 зчесане плече, спитав, що трапилось, на що ОСОБА_6 відповіла, що ОСОБА_3 її вдарила. Хотіли обробити садно зеленкою, але вирішили спершу показати поліції. ОСОБА_3 не бачив, лише чув її з кімнати, навіть покази поліція брала в усіх окремо, він її і тоді не бачив. Після того, як ОСОБА_6 повідомила, що їх паркан зламаний, ОСОБА_9 вийшов на вулицю і сфотографував зламаний паркан.

показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_14 , допитаної в присутності педагога ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні пояснила, що 10.05.2020 була в квартирі разом з батьками. До них прийшла ОСОБА_3 , яка як вона вважає була напідпитку, та з білою плямою на голові, без волосся. Обвинувачена пройшла до своєї кімнати. Після цього до них прийшла ОСОБА_6 яка пройшла до кімнати ОСОБА_3 . Через деякий час вона почула гуркіт і коли заглянула в кімнату, то побачила, що ОСОБА_6 стоїть на колінах. Після цього її мати ОСОБА_8 вивела потерпілу з кімнати обвинуваченої.

даними, що містяться в заяві про вчинення злочину від 11.05.2020, згідно якої ОСОБА_6 просила прийняти міри до ОСОБА_3 , яка нанесла їй тілесні ушкодження, та погрожувала їй розправою та знищенням її майна.

даними, що містяться в заяві про вчинення злочину від 12.05.2020, згідно якої ОСОБА_6 просила прийняти міри до ОСОБА_3 , яка 10.05.2020 близько 23 год. 30 хв., перебуваючи в кімнаті АДРЕСА_3 вчинила з нею словесний конфлікт в ході якого нанесла їй тілесні ушкодження.

даними, що містяться у витягу з ЄРДР № 0000773 від 11.05.2020, якими підтверджується те, що розпочато досудове розслідування кримінального провадження 11.05.2020 в Дрогобицький ВП ГУ НП у Львівській області надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що 10.05.2020 близько 23 год. 30 хв. у АДРЕСА_1 ОСОБА_3 під час виниклого конфлікту з ОСОБА_6 , нанесла останній удари по тілу, чим спричинила тілесні ушкодження.

даними, що містяться у Висновку експерта від 11.05.2020 № 199, відповідно до якого у ОСОБА_6 , 47 років виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден на правій дельтовидній ділянці, правому передпліччі у верхній третині, правому коліні, забійного садна правого плечового суглоба, забою м`яких тканин правого ліктьового суглобу, забійної гематоми правої кисті. Вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути 10.05.2020, дією тупого твердого предмета, чи тупих твердих предметів, і по ступеню тяжкості кваліфікуються за ознакою легких тілесних ушкоджень.

даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 19.05.2020 з фототаблицею, відповідно до якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 у приміщенні кабінету № 5 Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області по вул. Стрийській, 22 в м. Дрогобичі Львівської області детально розповіла та відтворила обставини нанесення їй легких тілесних ушкоджень, що мали місце 10.05.2020.

Інших доказів, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, стороною обвинувачення суду не надано.

Докази сторони обвинувачення суд вважає належними та допустимими, які в сукупності підтверджують ту обставину і дозволяють дійти висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
Посилання обвинуваченої на те, що потерпіла напала на неї та вирвала волосся спростовується ухвалою слідчого судді Дрогобицького місткарайонного суду Львівської області від 19.06.2020 № 442/3564/20 про те, що згідно висновку експерта № 197 від 14.05.2020 у ОСОБА_3 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено.
Твердження обвинуваченої про те, що нею була пролита вода і потерпіла сама підковзнулася не підтверджено жодними доказами, крім показань самої обвинуваченої, а тому суд розцінює їх як намагання уникнути відповідальності за вчинене.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, доведена повністю, а її неправомірні дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки вона своїми протиправними діями вчинила умисне легке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки обвинуваченої ОСОБА_3 та тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, характеризуючі дані про її особу, сімейний стан, вік обвинуваченої, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, умисним, дані про її особу, що вона раніше не судима, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, характеристика за місцем проживання відсутня, матеріальний стан обвинуваченої, зокрема те, що вона офіційно не працевлаштована, має на утриманні неповнолітню дитину.
Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Обтяжуючих обставин відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, особу винного, його ставлення до вчиненого, зокрема не визнання вини, думку потерпілої щодо покарання, яка при визначенні покарання поклалася на розсуд суду, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначити покарання у виді штрафу.
Як передбачено ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана злочином може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ст.ст. 128, 129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє в ньому. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, не врегульовані КПК України, до них застосовуються норми ЦПК України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до положень ст. 91 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Так, згідно ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При вирішенні позовних вимог потерпілої про відшкодування обвинуваченою моральної шкоди судом враховуються вимоги п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 № 4, яким визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин.
Крім цього, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховується те, що не можна відшкодувати моральну шкоду в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір буде мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватний нанесеній моральній шкоді.
Суд враховує те, що своїми діями обвинуваченою завдано моральної шкоди потерпілій, яка виразилася у перенесенні фізичних та душевних страждань, стресу, що негативно позначилося на її здоров`ї. Разом з тим, застосовуючи принцип розумності та справедливості, суд визнає, що заявлена потерпілою до відшкодування моральна шкода у розмірі 20 000 грн є завищеною, а тому дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню у розмірі 1 000 грн з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості.
Щодо стягнення майнової шкоди у розмірі 424 грн 25 к., то суд приходить до висновку про відмову у позові в цій частині, оскільки згідно фіскальних чеків від 12.05.2020, 13.05.2020, 30.05.2020, 09.06.2020 на загальну суму 256 грн 65 к. не вбачається, що зазначені ліки придбані через необхідність лікування тілесних ушкоджень, отриманих 10.05.2020. Решта суми 167 грн 60 к. (424,25 256,65) є меншою від суми зазначеної в рецепті від 13.05.2020. Сам же рецепт від 13.05.2020 виписаний невідомим лікарем та невідомо для лікування чого. Потерпіла та її представник жодних заперечень проти доводів захисника про безпідставність цивільного позову не зазначили.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України витрати на правову допомогу несе в тому числі потерпілий.
Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Правовою підставою відшкодування таких витрат є договір, укладений між потерпілим та адвокатом представником, а також документи, що з одного боку процесуально підтверджують надання правових послуг представником, а з іншого боку свідчать про сплату вартості зазначеної правової допомоги.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Судом встановлено, що відповідно до договору про надання правової допомоги від 25.06.2020 потерпіла ОСОБА_6 уклала договір з адвокатом ОСОБА_7 .
З п. 3.1 договору про надання правової допомоги від 25.06.2020 вбачається, що гонорар адвоката складає 2 500 грн, який сплачується протягом 5 робочих днів від дня укладення договору.
Згідно квитанції до прибуткового ордера № 2 від 30.06.2020, наданої суду на підтвердження надання правових послуг представником, вбачається, що ОСОБА_6 сплачено адвокату ОСОБА_7 за надання правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги 2 500 грн.
Таким чином, потерпіла понесла процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 2 500 грн.
При визначенні необхідного розміру витрат на правову допомогу, суд керується відповідними правовими позиціями, які зафіксовані Верховним Судом, зокрема в постанові від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, де зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Також констатовано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Лавентс проти Латвії від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому, суд, керуючись принципами справедливості та верховенства права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з обставин кримінальної справи, фінансового стану обвинуваченої, вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з обвинуваченої на користь потерпілої витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню, в розмірі 1 000 грн.
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_7 , моральну шкоду в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень.
В іншій частині позову відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити обвинуваченій та прокурору негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1