Справа № 478/1455/19 Провадження №1-кп/478/6/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.01.2021 року. Казанківський районний суд Миколаївської області у складі: головуючий суддя ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувшивши в судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених: ч.1 ст.129, ч.2 ст.125 КК України,
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 16.04.2019 року, біля 10:00 години, на території, розташованій біля приміщення магазину «Олена», за адресою: Миколаївська область, Казанківський район, с. Миколаївка, вул. Отамана Бондарука, 162, ОСОБА_4 , діючи умисно, почала погрожувати вбивством потерпілій ОСОБА_6 , при цьому, ОСОБА_6 сприйняла її погрозу як реальну, оскільки ОСОБА_4 , висловлюючи погрози, вела себе емоційно, після чого, із-за пазухи дістала кухонний ніж, взяла його в руку та за допомогою нього здійснювала погрозу потерпілій. Коли ОСОБА_6 , побоюючись погроз ОСОБА_4 , заховалася в приміщенні магазину «Олена», зачинивши вхідні двері, ОСОБА_4 продовжувала висловлюватися нецензурною лайкою, стукати в двері, після чого покинула прилеглу до магазину «Олена» територію, попрямувавши в невідомому напрямку.
Крім того, 23.04.2019 року приблизно об 11.40 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклого конфлікту між нею та ОСОБА_7 , маючи умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень, нанесла не менше одного удару кухонним ножем в область правої руки потерпілої. Внаслідок насильницьких дій з боку ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження у виді рани в області першого між пальцевого проміжку правої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 129 КК України - погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози та ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про необхідність застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом згідно з висновком експерта №162 від 28.09.2020 року.
Обвинувачена заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора про необхідність застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом , оскільки вона добре себе почуває,захисник обвинуваченої посилався на розсуд суду.
Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у скоєнні суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.129, ч.2 ст.125 КК України повністю підтверджена матеріалами кримінального провадження.
Згідно з даними форми індивідуальної програми реабілітації інвалідів, що видається медико-соціальними експертними комісіями, за №1684 від 16.11.2012 року, МСЕК - психіатрична, ОСОБА_4 є інвалідом 3 групи, з клініко-функціональним діагнозом за кодом МКХ-10 - «Р-07.0».
Згідно з довідкою Казанківської ЦРЛ №01-13/362 від 25.04.2019 року, ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 2006 року.
З 25.04.2019 по 02.08.2019 року ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні в Миколаївській обласній психіатричній лікарні № 2.
В зв`язку з зазначеним, з метою визначення психічного стану обвинуваченої, оскільки встановлено обставини, які викликають сумнів щодо її осудності, обмеженої осудності, а також дають підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_4 страждає психічним захворюванням, у зазначеному кримінальному провадженні призначено судову психіатричну експертизу.
Згідно з висновком експерта №162 від 28.09.2020 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждала під час вчинення нею вказаного у фабулі кримінального правопорушення та страждає на теперішній час психічним захворюванням - розладом .особистості та поведінки внаслідок поєднаного ураження головного мозку (родова травма, токсична енцефалопатія, ЧМТ (2018р.) з вираженим психоорганічним синдромом змішаного типу з частими декомпенсаціями. Під час вчинення нею вказаного у фабулі кримінального правопорушення за своїм психічним станом ОСОБА_4 була не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними. Враховуючи психічний стан ОСОБА_4 , до неї рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК Українив судовому засіданні досліджувались характеризуючи особу обвинуваченої матеріали, висновок судово психіатричного експерта. Згідно ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Згідно п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК Українине підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такий примусовий захід медичного характеру як госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Відповідно ч.3 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.
Відповідно до ч.1 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Відповідно ч.2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до роз`яснень п.п. 5, 15 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», розглядаючи справи про застосування примусових заходів медичного характеру, суди повинні враховувати, що такі заходи, як надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним, посиленим або суворим наглядом, передбачені ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними. Суд при визначенні виду психіатричного закладу, в який слід помістити психічно хворого, має виходити як з його психічного стану, так і характеру скоєного ним суспільно-небезпечного діяння.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 дійсно вчинила інкриміновані їй діяння, а саме скоїла суспільно-небезпечні діяння, які виразилися в погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози та умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я в стані неосудності, враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності хворого, що підтверджується висновком експерта №162 від 28.09.2020 року, суд вважає необхідним застосувати примусові заходи медичного характеру до ОСОБА_4 , що вчинила суспільно-небезпечне діяння, оскільки остання в силу свого хворобливого стану і характеру вчинених суспільно-небезпечних діяннь, являє небезпеку для суспільства та з метою запобігання вчинення нових суспільно-небезпечних діянь, потребує госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Підстави для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 відсутні. Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України. Витрати, пов`язані із залученням експертів віднести за рахунок держави. Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.
Керуючись ст.19 ЗУ «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 370-372,373-376,512,513 КПК України, суд
Застосувати до застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Миколаївка, Казанківського району, Миколаївської області, українки, громадянки України, без освіти, не працюючої, не одруженої, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Речові докази по кримінальному провадженню: ніж, вилучений під час огляду місця події 16.04.2019 року і дерев`яну ручку та лезо від ножа, вилучені під час огляду місця події 23.04.2019 року, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області знищити.
На ухвалу можуть бути подані апеляційні скарги в Миколаївський апеляційний суд через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після спливу 30 днів з дня її проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, ухвала суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Суддя: