Справа № 503/538/20
Провадження № 1-кп/493/125/20

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта Одеської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000091 від 03.03.2020 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дібрівка Котовського району Одеської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не депутата, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

15.06.2012 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільненого від відбивання покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік;

29.11.2013 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільненого від відбивання покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки;

21.08.2014 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч.2, ч. 3 ст. 185, 70, 71 КК України до покарання у вигляді трьох років восьми місяців позбавлення волі;

09.12.2014 року Кодимським районним судом Одеської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст.289, ч.1 ст.69, ч. 1, ч. 4 70 КК України до покарання у вигляді трьох років восьми місяців позбавлення волі. 17.11.2017 року звільненого з ПВК-51 по відбуттю строку покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.03.2020 року біля 22:00 години ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_2 , помітив мотоцикл марки «MUSSTANG», модель «МТ125-8», чорного кольору, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , мешканцю с. Тимкове Кодимського району Одеської області.

В подальшому, 03.03.2020 року біля 01:00 години ОСОБА_4 , пройшов на неогороджену парканом територію домогосподарства ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_2 , діючи умисно з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, підійшов до мотоцикла марки «MUSSTANG», модель «МТ125-8», чорного кольору, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , котрий знаходився під навісом господарського приміщення, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, таємно, повторно, виштовхав зазначений мотоцикл на дорогу. Після чого, ключем, який знаходився в замку запалювання запустив двигун та розпочав рух в сторону виїзду із села, тобто незаконно заволодів транспортним засобом шляхом його переміщення всупереч волі власника.

Після чого, ОСОБА_4 на викраденому мотоциклі з місця пригоди зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив всі обставини, зазначені в обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що 02.03.2020 року посварився зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 та пішов з дому. З часом повернувся з метою помиритися з нею. Підійшовши до будинку, через вікно побачив, що його співмешканка грає в карти з ОСОБА_7 , який приїхав на мотоциклі. Дочекавшись, коли ОСОБА_7 на мотоциклі повернувся до свого дому, він біля 01:00 години зайшов на неогороджене подвір`я ОСОБА_7 де із-під навісу викрав мотоцикл, на якому поїхав в м. Одеса.
Потерпілий ОСОБА_7 до судового засідання не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Претензій до обвинуваченого не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 у скоєному розкаюється, обставини справи розуміє правильно, докази не оспорює, що відповідно до умов ч. 3 ст. 349 КПК України, дає суду право, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.
Суд, з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин справи, переконавшись у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що в цьому випадку він буде позбавлений права оскаржувати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, що кваліфікується як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст..12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В силу ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
В силу ст. 67 КК України, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно досудової доповіді на обвинуваченого ОСОБА_4 , наданої Кодимським РС філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області, ризик вчинення повторного правопорушення мають високий рівень та середній рівень небезпеки для суспільства, враховуючи який, а також інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб). На думку органу пробації, відбування покарання із застосуванням іспитового строку можливе лише за умови застосування конкретних обов`язків відповідно до ст.. 76 КК України.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обставин, що обтяжують покарання і вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі.
Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року зі змінами, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, також мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З огляду на зазначене, беручи до уваги думку прокурора, яка просить застосувати стосовно обвинуваченого умовний термін покарання, обвинуваченого та захисника, які просить не позбавляти його волі та дати можливість змінити йому життя, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього, в силу ст. 76 КК України, обов`язки. При цьому, суд приходить до висновку, що умовний вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання щодо застосування конфіскації майна як додаткового покарання до винної особи, суд враховує обставини справи та суспільну небезпечність скоєного ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, відсутність даних про наявність майна в матеріалах кримінального провадження, приходить до висновку, з урахуванням вимог ст. 59 КК України, про недоцільність призначення ОСОБА_4 додаткової міри покарання у вигляді конфіскації майна.

Крім того, суд не застосовує додаткову міру покарання, оскільки звільняє обвинуваченого від основного покарання з випробуванням, на підставі ст.. 75 КК України.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді на майно, вилучене під час проведення досудового слідства підлягає скасуванню.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 375 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Кодимського районного суду Одеської області від 27.03.2020 року та 02.04.2020 року, на майно, вилучене під час проведення досудового слідства скасувати.
Речові докази по справі, які зберігаються в камері схову речових доказів Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області в сейф-пакеті експертної служби за квитанцією № 299, та речові докази, які перебувають на відповідальному збереженні у потерпілого повернути за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Балтський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обвинуваченим - протягом того ж строку з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію потерпілому.

СУДДЯ