Справа №333/449/16-к
Провадження №1-в/333/204/20
УХВАЛА
Іменем України

19 листопада 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя подання заступника начальника Комунарського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 про приведення вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2016 року у відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:
10.07.2020 року до суду надійшло подання заступника начальника Комунарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 в якому останній просить суд привести вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2016 року у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII у частині вирішення питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_5 .
В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що ОСОБА_5 з 06.05.2016 року перебуває на обліку в Комунарському районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області. 01.07.2020 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII. Вказаним Законом внесені зміни до ч.1 ст.185 КК України, якими встановлено, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Враховуючи вказані зміни, а також положення ч.ч. 1,3 ст.5 КК України щодо зворотної дії у часі закону, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, просить його подання задовольнити.
Представник органу пробації у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд подання без його участі, просив задовольнити подання в повному обсязі.
Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення подання, зазначаючи, що вказані зміни до законодавства неможливо застосувати у даному випадку, враховуючи, що при задоволенні подання, фактично буде змінено вирок суду відносно ОСОБА_5 , тобто переглянуто вирок, що є неможливим. Крім того, пом`якшити покарання можливо особам, які відбувають покарання або відбули його та мають судимість, а ОСОБА_5 вироком суду звільнений від відбування покарання.
ОСОБА_5 до суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду подання органу пробації.
Відповідно до вимог п.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Враховуючи, що участь засудженого ОСОБА_5 у даному судовому засіданні не визнана обов`язковою, засуджений був належним чином повідомлений, але не прибув, не повідомивши про поважні причини неприбуття, суд вважає розглянути подання без участі останнього.
Розглянувши подання органу пробації, вислухавши думки прокурора, суд дійшов до такого.
У відповідності до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частиною другою і третьою статті 74 КК.
Згідно із ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Пункт 2 частини 2 статті 539 КПК України передбачає, що подання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.13 ч.1 ст.537 КПК України.
Встановлено, що вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2016 року ОСОБА_5 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 1 ст. 185 КК України та останньому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та на останнього покладені обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Засуджений ОСОБА_5 з 06.05.2016 року перебуває на обліку в Комунарському районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області як особа, яка звільнена від відбування покарання з випробуванням.
01.07.2020 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.
Зазначеним Законом викладено у новій редакції санкцію ч.1 ст.185 КК із частковим посиленням та частковим пом`якшенням відповідальності: збільшенням верхньої межі одного з альтернативних основних покарань у виді обмеження волі до максимального рівня встановленого для даного виду покарання, збільшення розміру такого виду покарання як штраф та скасування найбільш тяжкого виду серед альтернативних основних покарань, а саме: позбавлення волі.
Отже, згідно Закону №2617-VІІІ за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України з 01.07.2020 скасований такий вид покарання як позбавлення волі, а максимальна межа обмеження волі збільшена на строк до 5 років, при цьому що на момент вчинення злочину санкція зазначеної статті встановлювала максимальну межу обмеження волі на строк до 3 років.
У поданні орган пробації просить вирішити питання щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому. Отже, орган пробації фактично не навів конкретних вимог щодо виду та міри покарання, на яке він просить змінити засудженому ОСОБА_5 призначене покарання. Подання також не містить і мотивів, з яких виходив орган пробації звертаючись до суду з вказаним процесуальним документом.
Загальне правило, передбачене в ч.3 ст.74 КК України полягає у тому, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Таким чином, у другому реченні вказаної норми законодавець, на думку суду, передбачає застосування зазначеного правила лише у випадку відбуття засудженим покарання.
Відповідно вимог ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
З вказаної норми Закону також вбачається, що законодавець поширює зворотну дію у часі на осіб які: відбувають покарання; вже відбули покарання але мають судимість.
Засуджений ОСОБА_5 покарання не відбував у зв`язку із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, що фактично виключає застосування до нього ч.3 ст.74 КК України та п.13 ч.1 ст.537 КПК України.
На думку суду, не задоволення подання органу пробації не погіршує становища ОСОБА_5 як засудженої особи. Останній повинен продовжувати виконувати обов`язки, передбачені ст.76 КК України, покладені на нього вироком суду, а у разі наявності підстав для скасування звільнення від призначеного судом покарання, суд може пом`якшити покарання на підставі ч.5 КК України, враховуючи положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».
Таким чином, при задоволенні подання органу пробації суд жодним чином не покращить становище засудженого, а фактично буде здійснений перегляд судового рішення в частині призначення покарання, що є неможливим, тому у задоволенні подання необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 372, 537, 539 КПК України, ст.ст.5, 74 КК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання заступника начальника Комунарського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 про приведення вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2016 року у відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали складено 19.11.2020 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1