Справа№ 938/565/20
Судове провадження № 1-кп/938/114/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2020 за №0000132, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бистрець Верховинського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, пенсіонера, депутатом не обирався, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

представника потерпілого
та одночасно цивільного позивача ОСОБА_5

встановив:

обвинувачений ОСОБА_3 , у серпні 2020 року, в невстановлений слідством час, перебуваючи у лісовому масиві в межах адміністративної території села Бистрець, Верховинського району Івано-Франківської області, що відноситься до кварталу 19 виділу 47 Довгопільського лісництва Верховинського районного лісгоспу, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання і відтворення лісу, як важливого елемента навколишнього природного середовища, умисно, з корисливих мотивів, без спеціального на те дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, здійснив незаконну порубку лісу, а саме трьох сироростучих дерев породи ялина, загальною кубомасою 3,39 м3, шляхом їх повного відокремлення від кореня способом зрубування, чим заподіяв довкіллю та державним інтересам в особі Верховинського районного лісгоспу істотну шкоду в сумі 26 584грн. 66коп. Таким чином вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.246 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що в серпні 2020 року він з метою проведення ремонту належного йому приміщення для зберігання дров, вирішив зрубати декілька дерев. З цією метою він направився до себе на толоку, яка охоплює частину лісового масиву, де зрубав три сироростучі смереки (ялини), що було виявлено працівником лісництва одразу після зрубки. Однак, зрубані дерева він забрав додому. У скоєному розкаюється, обіцяє більше не вчиняти кримінальних правопорушень, розмір шкоди визнає. Однак вказав, що єдиним його доходом є мінімальна пенсія, якої не вистачає на проживання і яка здебільшого використовується на ліки для його дружини. Інших доходів він немає, оскільки роботу важко знайти та й у зв`язку із похилим віком, йому важко працювати, тому в силу матеріальної скрути не має можливості нести витрати по відшкодуванню шкоди та сплати штрафу. Просить суворо не карати.
Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому злочині, і після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначеного злочину, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів, суд приходить до переконливого висновку про те, що винуватість обвинуваченого у скоєному є доведена повністю.
Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 246 КК України, оскільки він здійснив незаконну порубку дерев у лісі, чим заподіяв державі істотну шкоду на суму 26 584 грн. 66 коп.
При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, ОСОБА_3 раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, відповідно до довідок за №58 від 28.10.2020 року і за №182 від 28.10.2020 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Згідно досудової доповіді від 18.12.2020 зробленої Верховинським районним сектором філії державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є середній. На думку органу пробації виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк, є можливим та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).
Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, сприяння органам слідства у розслідуванні справи.
Обставини, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, не встановлені.
В той же час, в судовому засіданні обвинувачений неодноразово зазначив, що перебуває у складному матеріальному становищі та немає джерела доходу для сплати коштів у великому розмірі, оскільки єдиний його дохід це мінімальна пенсія, розмір якої є невеликим та здебільшого використовується для лікуванння його дружини, яка також є людиною похилого віку. Коштів, які в нього залишаються не вистачає на проживання, а тому він немає можливості відшкодувати шкоду та сплати штраф.
З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, складне матеріальне становище, відсутність джерела доходів для сплати штрафу у розмірі, встановленому санкцією статті, та пенсійний вік, неможливість призначення у зв`язку із цим покарань у виді штрафу, арешту та обмеження волі, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.246 КК України, покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого зокрема, вчинення злочину вперше, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, щире каяття та сприяння органам слідства у розслідуванні справи, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
При розгляді цивільного позову потерпілого суд враховує, що обвинувачений його визнав в повному обсязі.
Також, виходячи із змісту частини другої статті 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Судом встановлено, що діями обвинуваченого ОСОБА_3 завдано майнову шкоду в розмірі 26 584,66 гривень.
Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
При цьому суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення (ч.4 ст.1193 ЦК України).
Таким чином з ОСОБА_3 на користь Бистрецької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області слід стягнути 26 584,66 грн. шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.
Крім того у відповідності до ст. ст. 122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи у даній справі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.
Призначити покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст.246 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Іспитовий строк ОСОБА_3 рахувати з часу проголошення вироку.

Цивільний позов Верховинського районного лісгоспу у кримінальному провадженні задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Бистрецької сільської ради матеріальну шкоду у розмірі 26584 гривень 66 копійки (двадцять шість тисяч п`ятсот вісімдесят чотири гривні шістдесят шість копійок).
Стягнути з ОСОБА_3 в користь Державного бюджету України процесуальні витрати - витрати пов`язані із залученням експертів в загальному розмірі 2615 гривень 04 копійок (дві тисячі шістсот п`ятнадцять гривень чотири копійки).
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1