ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 384/48/20

№пр. 1-кп/384/7/2020

24 вересня 2020 року смт. Вільшанка

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Вільшанка Кіровоградської області кримінальне провадження №0000010 про обвинувачення:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, учасника бойових дій, військовослужбовця військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , начальника складу стрілецької зброї, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , перебуваючи під час виконання завдань в зоні проведення АТО та участі в бойових діях з незаконними збройними формуваннями «Донецької народної республіки» (ДНР), а саме: в промисловій зоні м. Авдіївка Донецької області, маючи вільний доступ до зброї та боєприпасів, діючи умисно, в порушення вимог ст. 178 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 9, 11, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, п.п. 2.3.2, 2.3.3, 8.9, 12.1, 12.2, 12.3 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998, з метою незаконного придбання, зберігання та носіння бойових припасів, придбав бойові припаси - 1 патрон калібру 7,62 мм, 1 патрон калібру 5,45 мм та патрони калібру 9 мм у кількості 16 штук, які перевіз до свого домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де без передбаченого законом дозволу зберігав їх до 16.01.2020 року.

Так, 16.01.2020 року у проміжок часу з 13 години 34 хвилини по 15 годину 20 хвилин проведено обшук домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та яке належить ОСОБА_3 .

В ході проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_3 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: в житловому будинку, в одній із кімнат на шафі, було виявлено та вилучено патрон калібру 7,62 мм, маркуванням «188 74», який являється боєприпасом, 7,62-мм(7,62х54К) гвинтівочним патроном з трасуючою кулею, промислового виготовлення, яку можуть використовувати для стрільби з гвинтівок Мосіна, АВ, АВЛ, БИ-7, АДРЕСА_2 , МЦ-13, СВТ, СВД, АВС та ін., та патрон калібру 5,45 мм, з маркуванням «З 87», який являється боєприпасом, 5,45-мм (5,45x39) проміжним патроном з трасуючою кулею, промислового виготовлення, який можуть використовувати при стрільбі з автоматів системи Калашникова (АК-74, АКС-74У), кулемету «РПК-74» та ін.

Також, під час проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_3 , за вказаною адресою, в господарській будівлі виявлено та вилучено шістнадцять патронів калібру 9 мм, які являються боєприпасами, 9-мм (9x18) пістолетними патронами з кулями зі свинцевим сердечником, промислового виготовлення, які можуть використовуватися для стрільби з пістолетів Макарова (ПМ), автоматичних пістолетів Стечкіна (АПС), пістолетів ФОРТ-12, ФОРТ-14, ФОРТ-17 та ін.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.

23 вересня 2020 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 .

У відповідності до ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 уклали угоду про визнання винуватості, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 263 КК України, яка ніким не оспорюється.

За умовами угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язується беззастережно визнати свою вину у вчиненні злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, співпрацював у викритті злочину, добровільно повідомивши про обставини вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Поряд з цим сторонами узгоджено покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік та на підставі ст. 58 КК України замість позбавлення волі строком на один рік призначити обвинуваченому покарання у виді службового обмеження строком на один рік із відрахуванням в дохід держави у розмірі десяти відсотків із суми грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_3 щомісячно.

Крім цього, у даній угоді відображені роз`яснені обвинуваченому та прокурору наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд дійшов висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить усі необхідні реквізити, визначені ст. 472 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, який вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України та КК України, аналогічні доводи захисника, який також вказав про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, обвинуваченого ОСОБА_3 , який наполягав на затвердженні угоди, вказавши, що вона укладена добровільно, наслідки укладення угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України та ч.4 ст.474 КПК України йому роз`яснені та зрозумілі, крім того, ОСОБА_3 зазначив, що повністю, безумовно та беззастережно визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, вказаному у висунутому обвинуваченні згідно з обвинувальним актом, повідомивши у своїх показаннях усі обставини вчинення ним кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті, суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.ч. 4-5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Судом встановлено, що фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_3 наявні, оскільки він вчинив придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а тому його дії кваліфіковано вірно за ч.1 ст.263 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України відноситься до тяжких злочинів. Потерпілий у даному кримінальному провадженні відсутній, а шкода завдана лише суспільним інтересам. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, як зазначено в угоді та під час судового розгляду сторонами угода укладена враховуючи суспільний інтерес в забезпеченні швидкого судового провадження, а також із врахуванням активного сприяння обвинуваченого у розкритті та розслідуванні цього кримінального правопорушення. В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє права та наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 4 ст. 474 та ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Прокурор також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч.2 ст. 473 КПК України. Також судом встановлено, що умови даної угоди та узгоджена між сторонами міра покарання відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. Разом з цим, узгоджена сторонами міра покарання ОСОБА_3 відповідає вимогам ст.ст.65, 69, 58 КК України.

При цьому, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, до яких суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, участь ОСОБА_3 у бойових діях, та, крім цього, враховуючи дані про особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, характеризується виключно позитивно, зважаючи на його позитивну суспільну діяльність, що підтверджує істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, враховуючи думку сторін, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за можливе, застосувавши ст.69 КК України, призначити ОСОБА_3 основне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.263 КК України, на строк один рік. Також, враховуючи положення ч.1 ст.58 КК України, а також те, що ОСОБА_3 тривалий час є військовослужбовцем, за місцем проходження військової служби характеризується виключно позитивно, є учасником бойових дій, раніше не судимий, замість покарання у виді позбавлення волі строком на один рік суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 службове обмеження для військовослужбовців на строк один рік, із відрахуванням в доход держави десяти відсотків із суми його грошового забезпечення. Дана міра покарання, узгоджена між прокурором та обвинуваченим, є необхідною і достатньою для досягнення мети виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Укладена у кримінальному провадженні угода про визнання винуватості відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.468, ч.ч.2, 4, 5 ст.469, ст.472, ч.ч.4, 6 ст.474 КПК України, невідповідність угоди вимогам ч.7 ст.474 КПК України у суді не встановлена. Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгоджених між ним та прокурором міри та виду покарання. Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами статті 100 КПК України.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 вересня 2020 року прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000010.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 58 КК України, замість призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на один рік призначити ОСОБА_3 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на один рік з відрахуванням в дохід держави щомісячно 10 (десяти) відсотків із суми його грошового забезпечення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта для проведення експертизи у розмірі 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 04 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2020 року на предмет схожий на патрон калібру 5.45 мм., предмет схожий на патрон калібру 7.62 мм., шістнадцять однакових предметів зовні схожих на патрони калібру 9 мм., речовину рослинного походження сірого кольору зовні схожу на рослини коноплі.

Речові докази: предмет схожий на патрон калібру 5.45 мм., предмет схожий на патрон калібру 7.62 мм., шістнадцять однакових предметів схожих на патрони калібру 9 мм., речовину рослинного походження сірого кольору зовні схожу на рослини коноплі, які зберігаються в кімнаті речових доказів Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду через Вільшанський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1