Провадження № 1-кп/734/38/20 Справа № 734/2173/19
В И Р О К

іменем України

06 листопада 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Козелець кримінальне провадження внесене до ЄРДР 22.04.2019 року за № 0000037 у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

в с т а н о в и в:

15.04.2018 року ОСОБА_5 , відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII був призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.03.2019 року № 51, солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу вище вказаної військової частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта.

Однак, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17 і 65 Конституції України, ст.ст. 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 4, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що повинен проходити військову службу за контрактом в умовах особливого періоду у військовій частині НОМЕР_1 , враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України став на шлях злочинної діяльності в умовах особливого періоду, 03.04.2019 не з`явився вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 та має чітко визначені межі, і лише 04.05.2019 року самостійно повернувся до місця несення служби, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду.

При цьому солдат ОСОБА_5 , будучи відсутнім на військовій службі у період з 03.04.2019 по 04.05.2019 обов`язки військової служби не виконував та проводив час на власний розсуд.

Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 407 КК України, як не з`явлення військовослужбовця вчасно на службу у без поважних причин в умовах особового періоду, крім воєнного стану.

18 червня 2019 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України, згідно якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України.

Враховуючи ступінь і характер сприяння обвинуваченого під час досудового розслідування кримінального провадження щодо нього, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, характер та тяжкість злочину, беручи до уваги інтереси суспільства, сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі,із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням терміном 1 (один) рік, із покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб. При цьому, сторонами угоди при узгодженні покарання враховані характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особу винного.
Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора, захисника, пояснення обвинуваченого, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення узгодженого сторонами покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді 3 років позбавлення волі та звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Речові докази у провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18 червня 2019 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_6 за сторони обвинувачення та обвинуваченим ОСОБА_5 зі сторони захисту у кримінальному провадженні № 0000037 від 22.04.2019 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя