У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши матеріали клопотання слідчого слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання про арешт майна, яке обґрунтовано наступним.

19.11.2020 року до чергової частини Ужгородського РВП УВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: с. Соломоново КПП «Тиса» гр. ОСОБА_5 надав неправомірну вигоду працівнику ДПСУ у розмірі 200 гривень за непроходження самоізоляції відповідно вимого карантину.

Відомості про згадану подію внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001194 від 20 листопада 2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

19 листопада 2020 року в 16 год. 30 хв. під час огляду місця події за адресою с. Соломоново КПП «Тиса»,Ужгородського району, слідчий СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області виявив та вилучив грошові кошти, а саме 2 банкноти номіналом 100 гривень серії ЕГ2 року та УС 6 року, які знаходились в приміщенні службового кабінету ДПСУ.

Згідно пояснень працівників ДПСУ дані грошові кошти були запропоновані гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем с. Руські Комарівці, за непроходження самоізоляції відповідно вимог карантину.

З огляду на вищезазначене для потреб досудового розслідування вкрай необхідно забезпечити наявність вилучених грошових коштів адже наразі без проведення експертних досліджень не видається можливим з`ясувати, яка саме річ є предметом злочину у вказаному кримінальному провадженні, що, своєю чергою, впливає на правильну правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Окрім цього, слід зауважити, що вказане клопотання подається з метою забезпечення збереження речових доказів, що відповідає положенням кримінального процесуального закону (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Так, беручи до уваги те, що вилучені грошові кошти, на думку сторони обвинувачення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі можуть бути предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, 20 листопада 2020 року слідчим, яким здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, винесено постанову про визнання речовими доказами.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надіслав до суду рапорт про розгляд поданого ним клопотання про арешт майна без його участі. Одночасно повідомив, що ним було повідомлено власника майна про дату та час судового засідання з розгляду клопотання.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

У зв`язку з неявкою учасників кримінального провадження на підставі ч.4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001194 від 20.11.2020, з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст. 369 КК України.

Підставою для внесення відомостей в ЄРДР стало повідомлення повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: с. Соломоново КПП «Тиса» гр. ОСОБА_5 надав неправомірну вигоду працівнику ДПСУ у розмірі 200 грн. за непроходження самоізоляції відповідно до вимог карантину.

20.11.2020 грошові кошти, а саме 1 банкнота номіналом 100 грн. серії ЕГ2 року та 1 банкнота номіналом 100 грн. серії УС 6 року, які були виявлені та вилучені під час огляду місця події 19 листопада 2020 за адресою: Ужгородський район, с. Соломоново, КПП «Тиса», визнано речовим доказом і приєднано до вказаного кримінального провадження.

На вищезазначені речові докази орган досудового розслідування просить накласти арешт.

Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за вимогами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із ч. 1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» визначено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.369 КК України, ступінь його суспільної небезпеки та характер вчиненого діяння, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна. Відтак клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на вилучені в ході огляду місця події 19.11.2020 грошові кошти, а саме 1 банкноту номіналом 100 грн. серії ЕГ2 року та 1 банкноту номіналом 100 грн. серії УС 6 року.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1