Справа № 737/716/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/72/21
Категорія - ч. 1 ст. 309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження внесеного 15 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2020 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Тернівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, у порядку ст. 89 КК України раніше не судимого,

зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2020 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 942 грн. 06 коп.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду адвокат ОСОБА_7 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене покарання ОСОБА_8 , а саме призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стверджує, що при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції належним чином не було враховано ступінь тяжкості вчинених ним протиправних, кримінально караних та міру їх суспільної небезпечності, особу винного, а саме: характеристику з місця проживання, вік, сімейний стан, активне сприяння розкриттю кримінального проступку, повне визнання вини у вчиненні кримінального проступку, відсутність обставин, що обтяжують покарання, те, що він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, в силу ст. 89 КК України не судимий.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 на початку листопада 2019 року, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, перебуваючи на пустирі поблизу господарства АДРЕСА_2 , діючи умисно, вирвав одне коренестебло дикоростучої рослини роду коноплі, придбавши її в такий спосіб, яку незаконно, зберігаючи при собі, переніс в приміщення кухні за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , частину якого в подальшому висушив та подрібнив, виготовивши в такий спосіб наркотичну речовину, та зберігав для власного вживання без мети збуту.

15 січня 2020 року, в період часу з 18 год. 33 хв. по 18 год. 45 хв. працівниками Куликівського відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області в ході проведення огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 , в приміщені кухні житлового будинку виявлено та вилучено подрібнену речовину та верхівкові частини та листя у вигляді стебел з коренями, гілками, листям та верхівками, які, відповідно до висновку експерта № 55(х) від 27.01.2020, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - каннабісом, загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 2,150 г та 12,8 г., а всього загальною масою 14,950 г, яку ОСОБА_8 незаконно зберігав для власних потреб без мети подальшого збуту.

Таким чином, ОСОБА_8 незаконно придбав, виготовив та зберігав наркотичний засіб, без мети збуту, чим вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_7 який висловився на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального проступку, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у поданій апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, обвинуваченому ОСОБА_8 призначено покарання за незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, а також, на противагу доводам сторони захисту, прийняв до уваги вік обвинуваченого, його сімейний та майновий стан, те, що він будучи особою працездатного віку ніде не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також, врахував обставину, що пом`якшує покарання за вчинення кримінального правопорушення, а саме щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Апеляційні доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 , про зайву суворість призначеного покарання ОСОБА_8 , та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом призначення більш м`якої міри покарання, на думку колегії суддів - є безпідставними.

Згідно апеляційних доводів сторони захисту, суд першої інстанції призначив занадто суворе покарання, при цьому не достатньо врахував при його призначені характеризуючі дані обвинуваченого, те, що він в силу ст. 89 КК України є не судимим та не притягувався до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, на думку колегії суддів, зазначені в апеляційній скарзі доводи, не можуть вважатися обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального проступку, та судом першої інстанції вони належно враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

Будь-яких нових даних захисником-адвокатом ОСОБА_7 при апеляційному розгляді не надавалось.

Таким чином, апеляційне прохання сторони захисту про зміну вироку шляхом пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання на підставі норм КК України, з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставними, оскільки воно має суто суб`єктивний характер.

Твердження, викладене у апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого, про те що призначене судом першої інстанції покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, є занадто суворим, колегія суддів вважає необґрунтованим і дійшла висновку про те, що при призначені цього покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, призначивши покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст.309 КК України, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши дані про особу обвинуваченого та об`єктивно встановивши, що: будучи особою працездатного віку ніде не працевлаштований, на обліку а ні у лікаря нарколога, а ні у лікаря психіатра не перебуває, в силу ст.89 КК України є несудимим, на протязі 2020 року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Таким чином, призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами сторони захисту через суворість призначеного покарання, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4