Справа № 752/4929/16-к
Провадження №: 1-кп/752/315/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2021 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за № 0000643 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого прорабом в ПАТ «Стройбат», не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

за участю:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

22.01.2016 в період часу приблизно з 13:00-13:30 години, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 , засудженим вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30.03.2020 року, вирок набрав законної сили, перебуваючи на зупинці громадського транспорту по проспекту Академіка Глушкова, в місті Києві сіли до маршрутного таксі № 212 за маршрутом руху з проспекту Академіка Глушкова до вулиці Заболотного в місті Києві.
ОСОБА_5 , засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30.03.2020 року, вирок набрав законної сили, перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 212, яке зупинилося на зупинці громадського транспорту «Виставковий Центр» по проспекту Академіка Глушкова 2 в місті Києві, звернув увагу на залишену без догляду сумку, після чого у нього виник умисел направлений на викрадення зазначеної сумки, яка належить ОСОБА_6 ОСОБА_5 , засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30.03.2020 року, вирок набрав законної сили, вступивши у злочинну змову з ОСОБА_3 , користуючись відсутністю сторонніх осіб, вирішили таємно викрасти вищезазначену сумку.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30.03.2020 року, вирок набрав законної сили, та ОСОБА_3 , приблизно о 13:20 години 22.01.2016 перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 212, розташованого на зупинці громадського транспорту «Виставковий Центр» по пр. Академіка Глушкова 2 в місті Києві, діючи умисно, із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, заздалегідь розподілили ролі, що виразилося у тому, що за досягнутою домовленістю ОСОБА_5 , засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30.03.2020 року, вирок набрав законної сили, повинен викрасти сумку, а ОСОБА_3 , в свою чергу, повинен спостерігати за тим, щоб їх дії залишилися непоміченими, тим самим, забезпечити безперешкодне вчинення злочину ОСОБА_5 засудженим вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30.03.2020 року, вирок набрав законної сили. Впевнившись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, ОСОБА_5 , засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30.03.2020, вирок набрав законної сили, взяв з сидіння вищезазначену сумку, в якій знаходились особисті речі ОСОБА_6 , а саме: сумку зі шкіри чорного кольору, вартістю 3200 гривень, в якій знаходився блокнот, вартістю 150 гривень, документи, які для потерпілого матеріальної цінності не представляють, портмоне коричневого кольору, вартістю 1000 гривень, в якому знаходилися грошові кошти у сумі 450 гривень, після чого з місця події з викраденим майном зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 4800 гривень.
ОСОБА_3 визнається винним за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому обвинувачення, повністю визнав вищенаведені обставини і пояснив, 22.01.2016 в період часу приблизно з 13:00-13:30 години, він разом з ОСОБА_5 , перебували на зупинці громадського транспорту по АДРЕСА_2 , сіли до маршрутного таксі № 212. Коли вони, перебували в салоні маршрутного таксі № 212, ОСОБА_5 звернув увагу на залишену без догляду сумку та повідомив йому. Після чого, вони вирішили викрасти дану сумку. Він, ОСОБА_3 , спостерігав, а ОСОБА_5 , непомітно взяв із сидіння дану сумку. Після чого, вони одразу вийшли на черговій зупинці із викраденою сумкою. У сумці знаходились: блокнот, документи, портмоне коричневого кольору, грошові кошти у сумі 450 гривень. У вчиненому щиро розкаявся.
Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхньої позиції немає.
Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю доведена.

Відповідно до ч. 3 ст. 327 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до обвинувального акту, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Однак, як вбачається із характеризуючих особу ОСОБА_3 матеріалів кримінального провадження, останній під час здійснення кримінального правопорушення мав погашену судимість за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 08.04.2014 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Тобто, ОСОБА_3 був особою, яка в силу ст. 89 КК України раніше не судима.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 КК України, повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що із кваліфікації дій ОСОБА_3 необхідно виключити таку кваліфікуючу ознаку як повторність.

Дії ОСОБА_3 кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, який характеризується посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працює, має на утриманні неповнолітню дитину та приходить до висновку, що йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Однак, враховуючи викладене вище, суд вважає можливим, відповідно до вимог ст. ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання, якщо він протягом, призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Цивільний позов не заявлено, судові витрати по провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя