Провадження № 1-кс/712/6221/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2020 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання внесеного у кримінальному провадженні № 0004030 від 04.12.2020 року старшим слідчим СВ Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, працюючого слюсарем в ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно», перебуваючого в цивільному шлюбі, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , депутатом, інвалідом, учасником бойових дій, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС не являється, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2020року старший слідчий СВ Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0004030 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 286 КК України.

За даними досудового розслідування, 04 грудня 2020 року близько 17 години 50 хвилин водій ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в місті Черкаси по вулиці Сумгаїтська зі сторони вулиці 30-річчя Перемоги в напрямку вулиці Академіка Корольова, поблизу будинку №17/2, що по вулиці Сумгаїтська, проявив неуважність та порушив вимоги:

- п. 1.7. Правил дорожнього руху України, згідно до якого водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності;

- п. 2.3.б) Правил дорожнього руху України, згідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 18.4 Правил дорожнього руху України, згідно до якого якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Під час руху, він, керуючи автомобілем Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись в місті Черкаси по вулиці Сумгаїтська зі сторони вулиці 30-річчя Перемоги в напрямку вулиці Академіка Корольова, в середній смузі для руху, грубо порушуючи вказані правила дорожнього руху, будучи заздалегідь об`єктивно проінформованим про наближення до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований по вулиці Сумгаїтська, поблизу будинку № 17/2, що позначений дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому в момент, коли перед вказаним пішохідним переходом розпочав зменшувати свою швидкість автомобіль ВАЗ-21140, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , що рухався у попутному напрямку в середній смузі для руху та невстановлений в ході досудового розслідування легковий автомобіль, що рухався у попутному напрямку в лівій смузі для руху вчасно не застосував заходів для зменшення швидкості руху свого транспортного засобу та не зупинився, не переконавшись в тому, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, змінив напрямок свого руху в праву смугу для руху, продовжив рух прямо та скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перетинали проїзну частину вулиці Сумгаїтська по вказаному вище нерегульованому пішохідному переходу, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_12 отримала несумісні з життям травми та від отриманих травм померла на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілий ОСОБА_13 , відповідно до довідки КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» Черкаської обласної ради, отримав тілесні ушкодження у вигляді: політравми, важкої відкритої ЧМТ, рвані рани чола, відкритий перелом лобної кістки справа, виличної кістки справа, забій головного мозку. Травма: важка відкрита ЧМТ, відкритий перелом лобної кістки справа, виличної кістки справа, відповідно до п. 2.1.3 а) та б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р., належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя.

Таким чином, спричинення смерті ОСОБА_12 та тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_13 знаходиться у причинному зв`язку з порушенням водієм автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 вимог п. 1.7, 2.3.б), 18.4 Правил дорожнього руху України.

Слідством встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_10 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_12 та заподіяли тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_13 , тобто у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

04 грудня 2020 року о 21 годині 20 хвилин, ОСОБА_10 було затримано в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу (порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло тяжке тілесне ушкодження), що карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

05.12.2020 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого правопорушення, на думку органу досудового розслідування, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: даними протоколу огляду місця події від 04.12.2020 року на проїзній частині вулиці Сумгаїтська поблизу будинку № 17/2 в місті Черкаси, схемою та фототаблицею до протоколу; даними протоколу огляду предмету, а саме оптичного носія інформації DVD-R диск, на якому мається відеозапис, де зафіксовані обставини дорожньо-транспортної пригоди від 04.12.2020; показаннями свідка ОСОБА_11 від 04.12.2020; показаннями свідка ОСОБА_14 від 04.12.2020.

Слідчий у клопотанні посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме вказує на те, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїв тяжкий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, може продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення; знаходячись на волі може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на близьких та родичів потерпілих у кримінальному провадженні, шляхом умовлянь, погроз, підкупу тощо; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню; а також може скоїти нові злочини, а тому запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, в зв`язку з чим, звернувся до суду з клопотанням про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання та просили застосувати відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_10 у судовому засіданні вину свою визнав, щиро розкаювався у вчиненому, та просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Адвокат підозрюваного ОСОБА_15 проти задоволення клопотання заперечувала та пояснила, що її підзахисний, добровільно надає фінансову допомогу потерпілому ОСОБА_13 , який перебуває на лікуванні, всіляко сприяє до розкриття даного злочину та встановлення істини по справі, тому просить до підозрюваного застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п.п. 3 та 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини - обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім того, згідно ст.5 Європейської конвенції з прав людини, яка у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи. Крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом.

Так, у справі «Смирнов проти Росії» Європейський суд з прав людини наголосив, що особа, обвинувачена в скоєнні злочину, завжди повинна знаходитися на свободі, до закінчення розгляду справи, якщо Держава не зможе довести, що маються «умісні і достатні» причини взяти її під варту, і зокрема, коли є підстави вважати, що особа ухилятиметься від слідства та суду, перешкоджатиме встановленню істини у справі, або продовжить злочину діяльність.

В частині 3 ст. 5 Конвенції / правова позиція ЄСПЛ, викладена в п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України"/ після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчинені злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно з практикою ЄСПЛ, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п.32, Series A, № 182).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0004030 внесені до вказаного реєстру 04 грудня 2020 року за фабулою: «04 грудня 2020 року близько 17 години 50 хвилин водій автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , рухаючись в місті Черкаси по вулиці Сумгаїтська зі сторони вулиці 30-річчя Перемоги в напрямку вулиці Академіка Корольова на нерегульованому пішохідному переході здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_12 та на ОСОБА_13 , які перетинали проїзну частину вулиці Сумгаїтська по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_12 від отриманих травм загинула на місці, а пішохід ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді численних ран та забоїв тіла, перелом лобної кістки черепа та був госпіталізований до Черкаської обласної дитячої лікарні.» - правова кваліфікація ч.2 ст.286 КК України.

05.12.2020 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Аналіз досліджених слідчим суддею матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що причетність ОСОБА_10 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, що мало місце 04 грудня 2020 року, є обґрунтованою.

Не заперечував цієї обставини й підозрюваний у судовому засіданні.

В своєму клопотанні слідчий та прокурор вказує, що до підозрюваного ОСОБА_10 необхідно обрати міру запобіжного заходу тримання під вартою, що дасть необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення нового злочину, але доказів не надано.

При формуванні внутрішнього переконання слідчого, прокурора, слідчого судді, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятися від слідства й суду. Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є позиція Європейського суду з прав людини, яка зводиться до наступного: небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалому утриманню під вартою. Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватися не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявності такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.

В даному випадку слідчим та прокурором не доведено та не надано письмових доказів того, що в даному випадку виникли ризики передбачені вимоги ст.177 КПК України.

Судом встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання та роботи, тривалий час перебуває в цивільному шлюбі від якого має повнолітню дочку, яка продовжує навчання, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно. Під час досудового розслідування, підозрюваний сприяє розкриттю злочину та встановлення істини по справі, в добровільному порядку надає фінансову допомогу на лікування потерпілого. Крім того має сталі соціальні зв`язки, до кримінальної відповідальності не притягувався, та з урахуванням того, що досудовим розслідуванням не встановлено нових даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначеним ризикам будь-яким із передбачених ч.1 п.1,3,4,5 ст. 177 КПК України, тому за таких обставин суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_10 не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в нічний час доби.
Керуючись ст. ст. 40, 131-132, 176-184, 193-194, 196, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 21:00 год. до 06:00 год. строком на два місяці, тобто до 06 лютого 2021 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_9 наступні обов`язки:
1) Прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;
2) Не залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду в період з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. щоденно;
3) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання, роботи та засобів зв`язку;

4) Здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;
5) Не відвідувати місця, де знаходяться розважальні заклади.
6) Заборонити спілкування з свідками та експертами по даному кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора та захисника.
Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Копію ухвали суду вручити підозрюваному ОСОБА_16 , слідчому та прокурору для контролю за її виконанням.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_17

Копію цієї ухвали мені вручено ____ грудня 2020 року о « » год. « » хв.
Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

Підозрюваний: ОСОБА_10

Захисник: ОСОБА_15