Номер провадження: 11-сс/813/1220/20
Номер справи місцевого суду: 509/3129/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.07.2020 р., якою частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000821 від 27.05.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом першої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 та накладено арешт на тимчасово вилучено майно, в ході проведення санкціонованого обшуку в рамках кримінального провадження №0000821 від 27.05.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України,за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: скляну банку об`ємом 0,5 літри з речовиною рослинного походження; мисливський нарізний карабін; дозвіл на зброю № НОМЕР_1 виданий 28.04.2017 на ім`я ОСОБА_8 , який дійсний до 28.04.2020; 17 патронів з маркуванням 7,62х39; 4 предмета ззовні схожих на ножі; кейс від пістолету «Т-Rex»; скляну банка об`ємом 3 літри з речовиною рослинного походження; паперовий згорток із залишками речовини рослинного походження; 2 фрагменти полімерної пляшки із нашаруванням невідомої речовини; наперсток з голкою який має характерний запах; предмети схожі на коштовні матеріали (4 каблучки, 2 ланцюжки, 2 хрестика); штамп (печатка) на якій мається напис ОСОБА_8 ; мобільний телефон чорного кольору марки «Айфон Х» у заблокованому стані.
В частині накладення арешту на грошові кошти, в сумі: 62055 (шістдесят дві тисячі п`ятдесят п`ять) доларів США, 2220 (дві тисячі двісті двадцять) Євро; 30000 (тридцять тисяч) гривень; рушницю ІЖ12 №ЛЗ550; 2 патрони к. 12/70 №7 відмовлено та повернуто за належністю ОСОБА_9 .
Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що з матеріалів клопотання та долучених до нього матеріалів провадження, вказане майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому слідчий суддя прийшов до переконання, що арешт такого майна є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.
Одночасно слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на майно, а саме: грошові кошти, в сумі: 62055 (шістдесят дві тисячі п`ятдесят п`ять) доларів США, 2220 (дві тисячі двісті двадцять) Євро; 30000 (тридцять тисяч) гривень; рушницю ІЖ12 №ЛЗ550; 2 патрони к. 12/70 №7, оскільки зазначено майно є особистою власністю ОСОБА_9 , поряд з цим, слідчим в клопотанні не наведено будь-яких доводів та доказів, що вилучені грошові кошти та гладкоствольна рушниця здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 зазначив, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в частині відмови в накладенні арешту на грошові кошти з наступних підстав:

- в судовому засіданні зверталась неодноразово увага суду на відношення та походження грошових коштів від родича ОСОБА_8 , який перебуває в Криму, а саме ОСОБА_10 , однак жодної митної декларації суду не надано, щодо перевезення грошових коштів через лінію розмежування материкової України з тимчасово окупованою територією АРК Крим, на що розповсюджується порядок перевезення грошових коштів, як з іноземною державою;

- адвокатом до суду надано ряд декларацій батька ОСОБА_8 - ОСОБА_10 , який на час обшуку не мешкав за вказаною адресою, а взагалі знаходиться за межами Одеської області, що є намаганням ввести суд в оману з метою не накладення арешту на кошти;

- суду стороною захисту не надано жодного документа та не наведено жодного переконливого доводу щодо необхідності повернення грошових коштів саме на цій стадії досудового розслідування до з`ясування всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, до завершення експертизи.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу в частині відмови в накладенні арешту на грошові кошти в сумі 62055 (шістдесят дві тисячі п`ятдесят п`ять) доларів США, 2220 (дві тисячі двісті двадцять) Євро; 30000 (тридцять тисяч) гривень у кримінальному провадженні №0000821 від 27.05.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання в цій частині.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надавав.
Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, частина 2 зазначеної статті 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вимог закону дотримався в повному обсязі.

Зі змісту клопотання про накладення арешту на майно (а.п.2-6) вбачається, що прокурор просив накласти арешт на майно відповідно до переліку, наведеного в клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З клопотання про накладення арешту на майно та витягу з ЄРДР (а.п.2-8) вбачається, що слідчим відділом Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування №0000821 від 27.05.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України. В ході виконання доручення старшого слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке було направлено на встановлення осіб, які причетні до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, було отримано відповідь, відповідно до якої, до зазначеного злочину причетний ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 02.07.020 в період часу з 06:49 по 14:47 в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_12 по справі №509/2932/20 було виявлено та вилучено майно, зазначене в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали слідчого судді.

В частині накладення арешту на грошові кошти, в сумі: 62055 (шістдесят дві тисячі п`ятдесят п`ять) доларів США, 2220 (дві тисячі двісті двадцять) Євро; 30000 (тридцять тисяч) гривень; рушницю ІЖ12 №ЛЗ550; 2 патрони к. 12/70 №7 відмовлено та повернуто за належністю ОСОБА_9 з підставвідсутності обґрунтування необхідності накладення арешту на вищевказане майно, а також можливості використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні.
Проте, як було з`ясовано в судовому засіданні апеляційного суду, підозра станом на час розгляду справи в суді вручена не була.
Також, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді та наголошує, що стороною обвинувачення, попри посилання на встановлені в ході досудового розслідування обставини, не було доведено мети та підстав накладення арешту на зазначене в апеляційній скарзі майно.
Колегія суддів критично оцінює посилання прокурора на те, що грошові кошти, в сумі: 62055 (шістдесят дві тисячі п`ятдесят п`ять) доларів США, 2220 (дві тисячі двісті двадцять) Євро; 30000 (тридцять тисяч) гривень; рушницю ІЖ12 №ЛЗ550; 2 патрони к. 12/70 №7 могли бути отримані ОСОБА_9 злочинним шляхом, оскільки гладкоствольна рушниця ІЖ12, к. НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , що підтверджується дозволом №1103 на право зберігання, носіння мисливської гладкоствольної рушниці.
А зазначені в клопотанні та апеляційній скарзі грошові кошти не мають ідентифікаційних ознак та це свідчить про те, що вилучені в домоволодінні ОСОБА_9 грошові кошти можуть належати не тільки йому, а й членам його родини, які з ним проживають, в результаті проведення законної підприємницької діяльності та не можуть вважатись речовими доказом у розумінні ст. 98 КПК України, оскільки не є знаряддям кримінального правопорушення, ніяких слідів або інших відомостей, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні не зберігає та не є об`єктом кримінального правопорушення.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо сумнівів стосовно декларацій батька ОСОБА_8 - ОСОБА_10 , який на час обшуку не мешкав за вказаною адресою, а взагалі знаходиться за межами Одеської області, а також що, родич ОСОБА_8 , а саме ОСОБА_10 перебуває в Криму, та відсутні жодні митні декларації, є необґрунтованими, оскільки матеріали провадження містять крім копій цивільно-правових договорів (зокрема, купівлі-продажу нерухомого майна), квитанції про перерахування коштів з м. Симферополь від ОСОБА_10 , що доводить законний спосіб надходження грошових коштів (а.п.111-125).
Враховуючи встановлене, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність стороною обвинувачення необхідності накладення арешту на грошові кошти та рушницю ІЖ12 №ЛЗ550 з патронами, а також їх причетність до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 1 ст. 263 КК України, у зв`язку із чим постановив законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення про необхідність відмови в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно в частині зазначеного майна.
Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді немає, а отже оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.07.2020 р., якою частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000821 від 27.05.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4