КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

5 серпня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ з ДУ "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України матеріали провадження за апеляційними скаргами адвокатів ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , яка діє у захист прав та інтересів ОСОБА_8 , на вирок Бородянського районного суду Київської області від 7 травня 2020 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_9
сторони захисту адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком, ухваленим щодо обвинувачених:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в сел. Жовтневе Бородянського району Київської області, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, одруженого, маючого одну малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого: 1) за вироком Бородянського районного суду Київської області від 28 вересня 2011 року за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 313, ст. 353 КК України на п`ять років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки; 2) за вироком Бородянського районного суду Київської області від 10 жовтня 2012 року за ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, на п`ять років один місяць позбавлення волі, звільнений 18 липня 2014 року за ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2014 року на підставі ст. 2 Закону України "Про амністію у 2014 році"; 3) за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі; 4 ) за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року за ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, на три роки один місяць позбавлення волі,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3ст. 187 КК України, та йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком і покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією частини належного йому майна.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який народився в сел. Велика Благовіщенка Горностаївського району Херсонської області, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого одну малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , судимого: 1) за вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 28 листопада 2011 року за ч. 2 ст. 186 і ч. 2 ст. 187 КК із застосуванням ст. 69 КК України на п`ятьроків позбавлення волі, звільнений 30 грудня 2014 року за ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 грудня 2014 року умовно-достроково на один рік шість місяців три дні,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат вартість проведення судових експертиз в сумі 18933 грн. 57 коп.

Також цим вироком вирішені питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Цим вироком суду першої інстанції: ОСОБА_8 визнаний винуватим у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло; ОСОБА_6 визнаний винуватим у заздалегідь не обіцяному приховуванні особливо тяжкого злочину.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальні правопорушення вчинені за таких обставин.

16 березня 2018 року, у вечірній час, обвинувачений ОСОБА_8 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, які діяли за попередньою змовою між собою і мали умисел на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном задля особистого незаконного збагачення, попросили обвинуваченого ОСОБА_6 , який не був обізнаним у їхніх дійсних намірах, звозити їх в с. Новий Корогод Бородянського району Київської області в особистих справах. Надалі, 17 березня 2018 року, приблизно, о 02-й годині, обвинувачений ОСОБА_6 на автомобілі привіз обвинуваченого ОСОБА_8 та невстановлених досудовим розслідуванням осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, до будинку потерпілого ОСОБА_10 , який є тестем ОСОБА_8 , по АДРЕСА_2 , де обвинувачений ОСОБА_6 залишився в салоні автомобіля неподалік від домоволодіння та став їх очікувати.

В цей час обвинувачений ОСОБА_8 спільно з невстановленими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, пішли до цього будинку і, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, скориставшись дублікатом ключа, проникли до будинку, де, реалізуючи єдиний злочинний умисел, погрожуючи потерпілому ОСОБА_10 насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, яке виразилось у демонстрації предмета, схожого на пістолет, та у висловлюванні погроз фізичною розправою, яке ОСОБА_10 сприймав як таке, що може бути реалізоване, ОСОБА_8 спільно з невстановленими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, відкрито заволоділи грошовими коштами потерпілого в сумі 600 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 17 березня 2018 року (26 гривень 27 копійок за 1 долар США) еквівалентно 15762 гривням, та коштами в сумі 50 гривень, а також мобільним телефоном "Хіаоmі Redmi 4Х" вартістю 2600 гривень, з сім-картами операторів мобільного зв`язку "МТС" та "Київстар" вартістю 25 гривень кожна, телевізором "LG" діагоналлю 42 дюйми вартістю 7095 гривень, перфоратором "FORTE PROLINE" вартістю 686 гривень 50 копійок, шуруповертом "DexterPower" вартістю 300 гривень, болгаркою "DeWalt" вартістю 1316 гривень 33 копійки, шліфувальною машиною "Дніпро-М" вартістю 549 гривень 67 копійок, пилою ланцюговою електричною "SADKO" модель ECS*2400S вартістю 1666 гривень 67 копійок, зварювальним інвертором "Дніпро-М" вартістю 1440 гривень, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 31516 гривень 17 копійок.

Приблизно, через 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_8 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, підійшли до автомобіля обвинуваченого ОСОБА_6 , поклали до багажника телевізор, перфоратор, шуруповерт, болгарку, шліфувальну машину, пилу ланцюгову електричну, зварювальний інвертор, якими заволоділи в результаті розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_10 , сіли до салону автомобіля та наказали обвинуваченому ОСОБА_6 їхати в напрямку м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 , зокрема, побачивши в салоні автомобіля балаклаву, дізнався про скоєння ними злочину, а саме розбійного нападу, поєднаного з проникненням в житло в будинок по АДРЕСА_2 .

Будучи обізнаним про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, не будучи членом сім`ї чи близьким родичем цих осіб, маючи реальну можливість повідомити правоохоронні органи про вчинений ними злочин, обвинувачений ОСОБА_6 , заздалегідь не обіцяючи, перевіз обвинуваченого ОСОБА_8 та невстановлених досудовим розслідуванням осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, разом із телевізором, перфоратором, шуруповертом, болгаркою, шліфувальною машиною, пилою ланцюговою електричною, зварювальним інвертором, якими ці особи незаконно заволоділи в будинку АДРЕСА_2 в результаті розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_10 , до м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, та в подальшому допоміг занести зазначене майно до будинку по АДРЕСА_5 , який належить його знайомому, та в якому він раніше також проживав, приховавши таким чином вчинення особливо тяжкого злочину, чим створив перешкоду у своєчасному виявленні та розкритті особливо тяжкого злочину, а також у притягненні винних осіб до кримінальної відповідальності.

Не погодившись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, адвокати, які діють у захист прав та інтересів обвинувачених, подали апеляційні скарги в яких:

- адвокат ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок Бородянського районного суду Київської області від 7 травня 2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , оскільки в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України;

- адвокат ОСОБА_7 , яка діє у захист прав та інтересів ОСОБА_8 , просить змінити вирок Бородянського районного суду Київської області від 7 травня 2020 року відносно ОСОБА_8 та кваліфікувати його дії за ч. 3 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком і за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Вказані апеляційні вимоги адвокат ОСОБА_5 вмотивував тим, що суд помилково дійшов висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України. На думку адвоката, висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, судом не встановлено об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, а саме активних дій обвинуваченого спрямованих на приховування злочину та прямого умислу на вчинення злочину.

Вважає, що судом не наведено жодного належного та допустимого доказу, який би вказував на вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Акцентує увагу на тому, що протокол обшуку автомобіля Опель Вектра д.н.з. НОМЕР_1 від 17.03.2018 року є недопустимим доказом, оскільки будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , який зазначений у даному протоколі, підтвердив, що під час обшуку присутній не був.

Адвокат ОСОБА_7 , в обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що вирок підлягає зміні в частині кваліфікації за ч. 3 ст. 187 КК України, а саме має бути виключено посилання на погрозу потерпілому пістолетом, оскільки наявність такої кваліфікуючої ознаки вчинення злочину ґрунтується лише на показаннях потерпілого. Так, пістолет під час обшуків в помешканні потерпілого, автомобілі та будинку де зберігались викрадені речі виявлений не був, також не виявлено слідів пострілу, який чув потерпілий. Зазначає, що висловлені потерпілому погрози не свідчать про вчинення розбою, отже вчинені ОСОБА_8 дії не можуть бути кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України та мають бути перекваліфіковані на ч. 3 ст. 186 КК України.

Прокурор у кримінальному провадженні - заступник керівника Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_12 подала заперечення на апеляційні скарги захисників в яких просить залишити подані апеляційні скарги без задоволення, а рішення Бородянського районного суду Київської області від 07.05.2020 року - без змін.

На думку сторони обвинувачення, судом повно та всебічно досліджені зібрані по справі докази, зокрема, протокол обшуку домоволодіння по АДРЕСА_5 від 17.03.2018 року та протокол обшуку автомобіля Опель Вектра, що належить ОСОБА_6 , та їм надана належна оцінка, тому суд вірно дійшов висновку про те, що винуватість ОСОБА_6 саме у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Також вказує, що підстав для перекваліфікації дії ОСОБА_8 на ч. 3 ст. 186 КК України не вбачається, оскільки показання потерпілого ОСОБА_10 щодо висловленої йому погрози є чіткими, крім того обвинувачений ОСОБА_8 будучи допитаним в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та їх захисників, які підтримали подані апеляційні скарги, прокурора ОСОБА_9 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних вимог та вважала вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши за клопотанням сторін провадження обставини, встановлені під час кримінального провадження, та окремі докази, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинувачених, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Згідновимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

Свій висновок суд обґрунтував наведеними у вироку доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який в судовому засіданні засвідчив, що увечері 16.03.2018 року він ліг відпочивати біля телевізора в прихожій кімнаті свого будинку в с. Новий Корогод і заснув, а приблизно, о 02-й годині ночі він прокинувся від шарудіння і побачив якусь метушню та світло ліхтариків біля вхідних дверей; він побачив три особи, у яких на головах були маски і прикріплені ліхтарики, а руки були в рукавичках; один з них, у якого в руці був пістолет, підбіг до нього і пригрозив, що "в голові буде дірка", а потім підбігли двоє інших, у одного з яких в руках була "фомка", а у другого чи то біта, чи то палиця; один з нападників вдарив його у вухо і залишився біля нього, а двоє інших ходили по будинку і забирали речі, зі стіни зняли телевізор; після цього вони наказали йому віддати гроші і він дав їм ключа від металевого ящика, де, крім документів, зберігав 600 доларів, і та особа, що була з пістолетом, забрала ці гроші; коли нападники були на кухні, то він почув постріл; хтось із них називав іншого " ОСОБА_13 "; після того, як ці особи забрали його майно і гроші, вони пригрозили йому щоби він не повідомляв у поліцію, а то вони повернуться з гранатою, і вийшли з будинку; у нього викрали 600 доларів, 50 гривень, телевізор, зварювальний апарат, дві болгарки, перфоратор, електропилку, шуруповерт, карточки, мобільний телефон; серед нападників він по силуету впізнав свого зятя обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше неодноразово бував у нього вдома і знав про металевий ящик з грошима; речі з будинку виносив ОСОБА_8 ; на даний час йому повернуто електроінструмент, мобільний телефон і телевізор, але пошкоджений;
- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні засвідчила, що 17.03.2018 року, приблизно, о 06-й годині ранку, в м. Боярка Київської області вона гуляла зі своєю подругою ОСОБА_15 і зателефонувала знайомому ОСОБА_6 , який працював на таксі, щоби він їх відвіз у справах, але ОСОБА_6 відповів, що зайнятий і приїде пізніше; приблизно, через 20 хвилин ОСОБА_6 під`їхав до них на своєму автомобілі "Опель", але без знака "таксі", в салоні якого знаходилися її знайомий ОСОБА_8 і дві особи, яких вона раніше бачила в м. Боярка і в смт Глеваха, зокрема, в закладах гральних автоматів, але особисто з ними не спілкувалась; ОСОБА_6 сказав, що відвезе цих осіб і повернеться; через 15-20 хвилин ОСОБА_6 приїхав і повіз їх у справах; приблизно, о 10-й чи 11-й годині ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_8 і попросив забрати його з району "Теремків" в м. Києві; після цього, коли вони всі разом повернулися в м. Боярку, дорогою їх зупинила поліція і ОСОБА_6 та ОСОБА_8 затримали; ОСОБА_8 передав їй мобільний телефон щоби вона віддала його дружині;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , якийзасвідчив суду, що він проживає в АДРЕСА_5 , де нетривалий час також проживав ОСОБА_16 ; неподалік проживав його знайомий ОСОБА_6 , який підтримував стосунки з цим ОСОБА_17 ; увечері 16 березня 2018 року біля будинку, де проживав, він бачив автомобіль ОСОБА_6 "Опель"; ніч він провів в закладі гральних автоматів і додому повернувся лише близько 06-ї години ранку, автомобіля "Опель" біля будинку не було; приблизно, о 10-й годині його розбудили поліцейські, які стали проводити обшук, а ОСОБА_16 в цей час втік з будинку; поліцейські у нього ( ОСОБА_11 ) запитували про телевізор і дриль, які виявили в будинку, але він ці речі не бачив; в обідню пору поліцейські привезли ОСОБА_6 , який був у кайданках і мав тілесні ушкодження;
- показаннями свідка ОСОБА_18 в режимі відеоконференції з приміщення Славутицького міського суду Київської області, який засвідчив, що 17.03.2018 року він знаходився в с. Новий Корогод Бородянського району Київської області, куди приїхав до своєї матері, яка проживає навпроти будинку ОСОБА_10 ; вранці, приблизно, о 09-й 10-й годині, його запросили поліцейські бути понятим при огляді будинку потерпілого; коли він зайшов у будинок, то обшук вже проводився; зі слів поліцейського, раніше в будинку був інший сусід теж як понятий, але він ( ОСОБА_18 ) його вже не застав; також він чув, що в будинку були вилучені якісь відбитки пальців і дверний замок, але це також було до того як він був запрошений поліцейськими в будинок потерпілого; ОСОБА_10 сидів на підлозі і збирав розкидані речі; потерпілий розповів, що особи, які на нього напали, були в масках;
- рапортом старшого інспектора-чергового Бородянського відділення поліції Ірпінського ВП ГУНП в Київській області, згідно якого 17 березня 2018 року, о 03-й годині 25 хвилин, зі служби "102" надійшло повідомлення, що в с. Новий Корогод Бородянського району троє невідомих в масках з пістолетом і з монтіровкою відкрили замки і викрали з сейфу 600 доларів, а також телевізор і телефон; заявник ОСОБА_10 (т. 2, а. 3);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення,згідно якого ОСОБА_10 повідомив у поліцію, що 17 березня 2018 року, в період з 02-ї години до 03-ї години, троє невідомих осіб в масках проникли до його житла по АДРЕСА_2 , де погрожуючи предметом, схожим на пістолет, нанесли удар ногою в область вуха і заволоділи коштами в сумі 600 доларів США, приблизно, 50 гривнями та іншим майном. (т. 2, а. 4)
- протоколом обшуку від 17 березня 2018 року та відтвореного в судовому засіданні відеозапису слідчої дії, згідно якого в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, поблизу будинку №61 по вул. Київській знаходиться автомобіль "OPEL Vectra", номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого виявлені два мобільних телефони і балаклава чорного кольору, а в багажному відділенні пластикова ємність зі слідами речовини бурого кольору. (т. 2, а. 28-32, 39);
- ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 року, якою слідчому СВ Бородянського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_19 надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля "OPEL Vectra", номерний знак НОМЕР_1 , з метою вилучення мобільного телефону "НТС" та мобільного телефону "Nomi", балаклави чорного кольору заводського виробництва і змивів речовини бурого кольору з пластикової ємності. (т. 2, а. 56-58);
- протоколом обшуку від 17 березня 2018 року, відтвореного в судовому засіданні відеозапису слідчої дії та протоколу огляду речових доказів від 19 березня 2018 року, згідно якого в будинку АДРЕСА_5 виявлено, зокрема, плазмовий телевізор "LG", на якому виявлені сліди папілярних узорів, ліхтар, який кріпиться на голові, два мобільних телефони, електричну пилку "Sadko", болгарку "DeWalt", болгарку "Дніпро-М", перфоратор "Forte", електричну дриль (шуруповерт ), зварювальний апарат "Дніпро-М", а також предмет, схожий на гранату. (т. 2, а. 33-38, 39, 67-70);

- ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 року, якою слідчому СВ Бородянського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_19 надано дозвіл на проведення обшуку в будинку по АДРЕСА_5 з метою виявлення та вилучення, зокрема, ліхтаря, який кріпиться на голові, двох мобільних телефонів "Samsung", паспорта громадянина України без фотографії на ім`я ОСОБА_20 та паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_21 , плазмового телевізора "LG" діагоналлю 42 дюйми, болгарки "DeWalt", болгарки "Дніпро-М", електричної дрилі "DexterPower", перфоратора "Forte", електричної пилки "Sadko", зварювального апарату "Дніпро-М", предмета, зовні схожого на запал. (т. 2, а. 64-66);
- висновком судової дактилоскопічної експертизи № 8-1/1485 від 15 травня 2018 року, проведеної експертом Київського науково-дослідного експертно криміналістичного центру, згідно якого сліди пальців рук, вилучені з поверхні телевізора "LG" 17 березня 2018 року під час обшуку, проведеного в АДРЕСА_5 , з розмірами по осях 23x15 мм, 20x20 мм, 20x16 мм, 25x17 мм залишені безіменним пальцем правої руки потерпілого ОСОБА_10 , з розмірами по осях 22x19 мм, 21x15 мм залишені вказівним пальцем правої руки потерпілого ОСОБА_10 , з розмірами по осях 50x15 мм, 25x16 мм залишені середнім пальцем правої руки потерпілого ОСОБА_10 , з розмірами по осях 19x12 мм залишений безіменним пальцем лівої руки потерпілого ОСОБА_10 , з розмірами по осях 22x17 мм залишений середнім пальцем лівої руки потерпілого ОСОБА_10 , з розмірами по осях 26x19 мм, 20x25 мм, 29x14 мм залишені вказівним пальцем лівої руки потерпілого ОСОБА_10 , з розмірами по осях 33x24 мм, 38x28 мм, 45x32 мм залишені великим пальцем лівої руки потерпілого ОСОБА_10 . Слід пальця руки з розмірами по осях 23x12 мм, вилучений з поверхні телевізора "LG" 17 березня 2018 року під час обшуку, проведеного в АДРЕСА_5 , залишений середнім пальцем лівої руки обвинуваченого ОСОБА_8 (т. 3, а. 4-36);
- висновком судової товарознавчої експертизи № 12-4/881 від 16 травня 2018 року, проведеної експертом Київського науково-дослідного експертно криміналістичного центру, згідно якого станом на 17 березня 2018 року ринкова вартість телевізора "LG" діагоналлю 42 дюйми, модель 42LВ570V-ZJ, виробленого 11/2014, могла становити 7095 гривень; ринкова вартість перфоратора "Forte Proline", модель PLRH 24-8R, могла становити 686 гривень 50 копійок; ринкова вартість шуруповерта "DexterPower", модель J1Z-HW06-10, могла становити 300 гривень; ринкова вартість болгарки "DeWalt", модель D28490-QS, могла становити 1316 гривень 33 копійки; ринкова вартість шліфувальної машини "Дніпро-М", модель МШК-1250Р, могла становити 549 гривень 67 копійок; ринкова вартість пили ланцюгової електричної "SADKO", модель ЕСS*2400S, могла становити 1666 гривень 67 копійок; ринкова вартість зварювального інвертора "Дніпро-М", моделі САБ-258 Н, могла становити 1440 гривень. (т. 2, а. 85-92).

Іншими зібраними і наведеними у вироку суду першої інстанції письмовими та речовими доказами, у яких відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України докладно викладені об`єктивні дані на підтвердження встановлених судом обставин, розкритий зміст кожного з них, при цьому кожному з цих доказів і усім їм у сукупності надана об`єктивна оцінка, на підставі якої зроблені обґрунтовані висновки про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні ними інкримінованих кримінальних правопорушень, а також зазначені мотиви неврахування судом окремих доказів.

З огляду на це, оцінюючи сукупність наведених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, навіть якщо погодитися з доводами апеляційних скарг сторони захисту з приводу недопустимості окремих доказів, на які суд першої інстанції послався при ухваленні оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що вони містять достатньо фактичних даних, отриманих у передбаченому КПК України порядку, які дозволяють зробити висновок про наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та доводять винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 396 КК України.

Отже, вирок суду першої інстанції згідно з вимогами ст. 370 КПК України відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_6 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням вимог відносно кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені зазначеними в ньому доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом згідно визначених ст. 94 цього Кодексу правил, які ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх дійсних обставин кримінального провадження, керуючись законом, кожний зібраний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність усіх зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного вироку, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення з вирішенням питань, зазначених у статті 368 КПК України, з правильною кваліфікацією діянь обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 396 КК України.

Доводи захисника про відсутність у діях засудженого ОСОБА_8 ознак розбою, натомість необхідність кваліфікації вчиненого діяння за ст. 186 КК України як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, є безпідставними.

Так, розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

При відмежуванні грабежу від розбою слід виходити з того, що однією з характеризуючих ознак розбою є саме насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазначала нападу або погроза його застосування, метою яких є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки), а при грабежі - насильства, що не є небезпечним для його життя чи здоров`я. При цьому, висловлена винною особою під час розбою погроза вбивством чи нанесенням тілесних ушкоджень направлена на утворення в потерпілого враження, що у разі протидії винній особі або невиконанні її вимог, ця погроза буде реально реалізована. Погроза вчинити вбивство чи будь-яке тілесне ушкодження під час розбою повністю охоплюється диспозицією ст. 187 КК України.

Отже, судом першої інстанції, за результатами дослідження доказів у провадженні, беззаперечно встановлено, що вчинення даного кримінального правопорушення супроводжувалося погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, а саме погрозою нанесення тілесних ушкоджень, яка мала реальний характер, сприймалася потерпілим, як така, що дійсно може бути реалізована.

При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є не тільки наслідки, що настали в результаті застосування насильства до потерпілого, але й сам спосіб дії винних осіб, що спростовує доводи скарги захисника про відсутність в засудженого умислу на вчинення нападу із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, що зазначала нападу через відсутність пістолета, яким начебто було висловлено погрозу. Крім того, якщо потерпілий сприймав предмет, навіть якщо це був іграшковий пістолет, яким йому погрожували як такий, що становить небезпеку для життя чи здоров`я в сукупності з умислом винного на вчинення вказаних дій, то це безумовно кваліфікується як розбій.

Таким чином, за встановлених у даному провадженні фактичних обставин, мав місце розбій, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

Доводи адвоката ОСОБА_5 про те, що судом не наведено жодного належного та допустимого доказу, який би вказував на вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, зокрема, не встановлено об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, а саме активних дій обвинуваченого спрямованих на приховування злочину та прямого умислу на вчинення злочину, є голослівними.

Так, згідно диспозиції ст. 396 КК України дане кримінальне правопорушення характеризується прямим умислом, за яким особа усвідомлює, що приховує тяжке чи особливо тяжке кримінальне правопорушення, і бажає так чинити. При цьому, дізнавшись про кримінального правопорушення після його вчинення особа його приховує. Також, особа не обов`язково має усвідомлювати, що вчинено саме тяжке чи особливо тяжке кримінальне правопорушення, головне усвідомлення вчинення злочинних дій.

На думку апеляційного суду, судом першої інстанції, за результатами дослідження доказів у провадженні, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_6 привіз ОСОБА_8 та інших осіб на місце вчинення кримінального правопорушення, очікував їх, і після повернення останніх з викраденим майном перевіз їх в м. Боярку Київської області, допоміг перенести викрадене майно до будинку, де воно і було виявлене працівниками поліції. Отже, в діях ОСОБА_6 вбачається складові вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

Доводи захисника про недопустимість окремих доказів, зокрема, протоколу обшуку автомобіля Опель Вектра д.н.з. НОМЕР_1 від 17.03.2018 року, спростовуються матеріалами кримінального провадження та змістом вироку.

Таким чином суд першої інстанції цілком належно дослідив і перевірив усі наявні в матеріалах провадження докази, в тому числі кожний зібраний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність усіх зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку, тому викладені в ньому висновки, всупереч доводам апеляційних скарг захисників, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також правильному застосуванню кримінального закону, який і підлягає застосуванню, шляхом визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

За таких обставин, підстави для скасування вироку суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК України і зміни вироку та ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 396 КК України і закриття кримінального провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості в суді, про що йдеться в апеляційних скаргах сторони захисту, відсутні.

Покарання ОСОБА_8 призначене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 65, 68 ч. 2 КК України, із врахуванням фактичних обставин справи, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке класифікується як особливо тяжкий злочин (ч. 5 ст. 12 КК України), стадії вчинення кримінального правопорушення та виду співучасті в ньому, а також особі обвинуваченого, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення, й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так й іншими особами.

Покарання ОСОБА_6 призначене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 65, 68 ч. 2 КК України, із врахуванням фактичних обставин справи, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке класифікується як злочин середньої тяжкості (ч. 3 ст. 12 КК України), стадії вчинення кримінального правопорушення та виду співучасті в ньому, а також особі обвинуваченого, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення, й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так й іншими особами.

Підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж призначив обвинуваченим суд першої інстанції, колегією суддів апеляційної інстанції не вбачається.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення апеляційних скарг сторони захисту без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, у стадії перегляду кримінального провадження в апеляційному порядку не виявлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, ч. 1 ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Бородянського районного суду Київської області від 7 травня 2020 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0000194, внесеному 17.03.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 396 КК України, залишити без змін.

Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , яка діє у захист прав та інтересів ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з часу отримання ним копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_22 ОСОБА_23 ОСОБА_24 а л і н о в с ь к и й