Номер провадження:1-м/521/148/20
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
20 жовтня 2020 року

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 здійснив судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів особи в межах міжнародного співробітництва під час кримінального провадження у відношенні ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новосибірськ РФ, громадянина Російської Федерації, маючого вищу освіту, є засновником і керівником ТОВ «Крістал Софт», одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1ст. 282, ч. 2 ст. 228 КК РФ.

Сторони, які приймали участь, з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ; з боку захисту: особа, щодо якої вирішується питання щодо екстрадиції ОСОБА_3 , захисники адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; інші учасники судового провадження: перекладач ОСОБА_8

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Слідчим суддею проводився розгляд клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 про перевірку наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою (екстрадиційний арешт) для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави у відношенні громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 .

Клопотання розглядалось за ініціативою керівника Одеської місцевої прокуратури №2.

2.Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази.
Співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 12.09.2020 року о 21 годині 28 хвилин в міжнародному пункті пропуску через державний кордон для повітряного сполучення «Одеса-Аеропорт» при оформленні пасажирів авіарейсу THY-468 сполученням «Одеса-Стамбул» під час здійснення прикордонного контролю першої лінії, затриманий громадянин РФ ОСОБА_3 , який на міжнародному рівні розшукується компетентними органами РФ для притягнення до кримінальної відповідальності за розпалювання ненависті чи ворожнечі, а також приниження людської гідності; незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, тобто за вчинення злочинів передбачених ч. 1 ст. 282, ч. 2 ст. 228 КК РФ.

До Міністерства юстиції України від Генеральної прокуратури РФ надійшов запит про видачу гр. ОСОБА_3 , для притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 15.09.2020 року у відношенні ОСОБА_3 застосований тимчасовий арешт.

Керівник Одеської місцевої прокуратури № 2 просить застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді екстрадиційного арешту до прийняття рішення про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації. Підставою для прийняття такого рішення, є міжнародний розшук особи за вчинення кримінальних правопорушень.

3.Позиції сторін.
Прокурор просив клопотання задовольнити, оскільки вважав мету і підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) для забезпечення видачі особи обґрунтованими.

Захисники просили слідчого суддю відмовити в задоволенні клопотання, оскільки підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до ОСОБА_3 не має. Просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Захисники в судовому засіданні намагалися послідовно довести стійкі соціальні зв`язки ОСОБА_3 в Україні, а також певне політичне переслідування його в РФ.

Затриманий ОСОБА_3 в судовому засіданні дав пояснення, які оцінені нижче слідчим суддею і також просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Просив обрати домашній арешт.

4.Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався слідчий суддя.
Вивчивши матеріали клопотання, вислухавши думку прокурора, захисників та затриманого ОСОБА_3 , слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, дійсно Генеральна прокуратура РФ 05.10.2020 року звернулась до Міністерства юстиції з запитом щодо видачі гр. ОСОБА_3 з метою притягнення до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів, передбачених ч. 1 ст. 282 /дії направлені на збудження ненависті і ворожнечі, а також на приниження гідності групи осіб за ознаками раси, національності, мови, походження, ставлення до релігії, а також приналежності до якої-небудь соціальної групи, здійснені з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтеренет», ч. 2 ст. 228 КК РФ.

Разом із запитом до Міністерства юстиції України були направлені необхідні документи, які підтверджують факт притягнення до кримінальної відповідальності гр. ОСОБА_3 на території Російської Федерації: Належним чином завірені копії Постанови слідчого Куйбишевського міжрайонного слідчого відділу СКР по Новосибірській області від 26.12.2018 року про притягнення у якості обвинуваченого ОСОБА_3 ; Постанови Федерального суду загальної юрисдикції радянського району м. Новосибірськ РФ від 05.07.2019 року про оголошення у розшук та зміни запобіжного заходу з підписки про невиїзд на тримання під вартою у відношенні ОСОБА_3 ; Постанови оперуповноваженого ВКР ВП № 10 «Радянський» ГУМВС Росії по м. Новосибірськ про оголошення обвинуваченого ОСОБА_3 в міждержавний розшук від 06.02.2020 року; Паспорта громадянина Російської Федерації. Окрім того, надані копії виписок з Кримінального Кодексу РФ.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що співробітники ІНФОРМАЦІЯ_3 мали право на затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 582 КПК України, оскільки останній розшукується іноземною державною (Російська Федерація) у зв`язку із вчинення кримінального правопорушення.

Кримінальні правопорушення, вчинення яких інкримінуються ОСОБА_3 на території РФ відповідає правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 309 КК України, які є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше ніж 1 рік.

Строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 49 КК України не закінчились.

Особу ОСОБА_3 встановлено належним чином, відповідно до посвідки на тимчасове проживання в України.

Перевіряючи підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), слідчим суддею встановлені наступні фактичні обставини.

Відповідно до національного Законодавства КПК України, окрім тримання під вартою, ст. 585 КПК України, передбачає застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави. Можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, пов`язана з тим, що кожна особа потребує індивідуального, окремого та виваженого судового розгляду, питання позбавлення права на свободу та особисту недоторканість, незалежно від будь-яких процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави.

Слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційного арешту) не доведено ризиків того, що ОСОБА_3 може переховуватись від правоохоронних органів України та в подальшому від екстрадиційної видачі.

За наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом) /ч. 1 ст. 585 КПК/.

На думку слідчого судді існує певний ризик передбачений ст. 177 КПК України, а саме можливість зміни місця мешкання в межах території України без повідомлення відповідного компетентного органу України, однак вказаний ризик не дає слідчому судді достатніх підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу (екстрадиційного арешту).

Подане керівником прокуратури клопотання жодних ризиків взагалі не містить. В судовому засіданні прокурором ризик втечі особи не доведений і не представлений будь-якими належними доказами.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує: 1)відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; 2)тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; 3)вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; 4)міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Під час отримання від ОСОБА_3 показів в судовому засіданні, встановлені наступні фактичні обставини. В Україну ОСОБА_3 приїхав офіційно літом 2019 року на автобусі. Після зміни декількох міст, у вересні 2019 року він оселився в АДРЕСА_1 . З 02.09.2019 року отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні і відповідно зареєстрований в Україні. Одружений. Спільно проживає за вказаною адресою з дружиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У нього мається дві вищі освіти, математична та філософська (закінчив Новосибірський державний університет). Одразу ж по прибутті в Україну, заснував Товариство з обмеженою відповідальністю «Крістал Софт» ІКЮО 43147313 де і працює керівником. Вказаний вид бізнесу і забезпечує його сім`ю матеріально.

Щодо особистого життя, ОСОБА_3 також пояснив, що на протязі тривалого часу переслідується правоохоронними органами Російської Федерації, в зв`язку із активної громадською позицією, яка пов`язана із засудженням російської політики агресії стосовно України та протиправного захоплення територій України Російською Федерацією. Він неодноразово приймав участь у виличних мітингах та демонстраціях та території Російської Федерації, які присвячувались підтримці України як суверенній, незалежній державі та українському народу (вказані факти підтверджені захисниками документально). Виключно в зв`язку з такою громадянською позицією, були розпочаті у відношенні ОСОБА_3 кримінальні справи і як наслідок його було безпідставно взято під варту. Тривалий час він знаходився під вартою в РФ, а також його примусово було поміщено до профільного закладу психіатричного лікування.

Після звільнення його з під варти, та обрання йому запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, враховуючи обставини переслідування, погрози та нелюдське поводження він прийняв рішення покинути територію РФ законним шляхом, шляхом виїзду через офіційний пункт пропуску між РФ та Україною (зі сторони України в Чернігівській області). Прибувши в Україну жодних правопорушень не вчиняв. Неодноразово виїжджав з України за кордон і не мав жодних проблем із державними органами. Під час виїзду в Туреччину для проведення медичного обстеження, він був затриманий прикордонною службою. Про свій міжнародний розшук, він безумовно не знав.

В теперішній час його захисники намагаються прийняти всі заходи для визнання його біженцем, оскільки повернення до РФ є очевидно не можливим для нього.

Даючи оцінку показам ОСОБА_3 , а також враховуючи його особистість, освіту, здатність розумно пояснювати обставини свого життя і несправедливого відношення по відношенню до себе, як особистості об`єктивно свідчать, що останній заслуговує на довіру. Окрім того, факти громадянської позиції підтверджені документально витягами з засобів масової інформації із зображенням ОСОБА_3 . Емоційний стан ОСОБА_3 в судовому засіданні також підтверджує правдивість його висловів, як людини, як у минулому пережила певне знущання та нелюдське поводження по відношенню до себе.

Таким чином, покази ОСОБА_3 дихають таким здоровим глуздом, пройняті такою щирістю і правдивістю, що завдання судової влади у даному випадку стає дуже легким1.

Слідчий суддя, враховуючи вказані покази ОСОБА_3 , вважає, що є всі підстави для застосування до останнього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою на час проведення екстрадиційної перевірки. Фактично, підставою для зміни запобіжного заходу і обрання більш м`якого запобіжного заходу, окрім відсутності будь-яких ризиків переховування, є щирі та переконливі покази ОСОБА_3 . А особистість останнього об`єктивно полегшує завдання судової влади на оцінку ризиків можливого переховування. Стійкі соціальні зв`язки в Україні в теперішній час, його вік, громадянська позиція та певне стійке і стале життя на протязі одного року в Україні, які не можуть бути спотворені або зруйновані лише задля переховування від правоохоронних органів та в подальшому від правосуддя, об`єктивно підтверджують висновки слідчого судді про необхідність довіри зазначеній людині.

Можливість застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також обумовлюється загальними обставинами екстрадиційної перевірки. Так, є загальновідомим факт, що проведення екстрадиційної перевірки центральним органом України здійснюється на протязі досить тривалого часу (не менше 6 місяців, іноді більше року). До вирішення вказаного питання, є очевидним, що ОСОБА_3 може перебувати разом зі своєю сім`єю під контролем держави України. Враховуючи тривалість життя останнього в Україні (більше року), наявність підприємства, власником якого він є, а також тимчасової посвідки на проживання в Україні, є велика вірогідність отримання вказаною особою громадянства України. Є також очевидним, що ОСОБА_3 буде приймати заходи законним шляхом залишитись в Україні. Відповідно знаходження під вартою у даному випадку буде непропорційним заходом забезпечення кримінального провадження відкритого у Російській Федерації.

Слідчий суддя, вважає також неможливим застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_3 тільки на підставі тяжкості покарання, яке можливо буде застосовано до останнього у Російській Федерації в тому числі, в зв`язку з тим, що йому може бути призначене і покарання не пов`язане з позбавленням волі. Кримінальні правопорушення в скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до національного Законодавства /ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 309 КК/ не є такими, що вимагають занадто суворого запобіжного заходу, в тому числі у зв`язку з тим, що вони не пов`язані із застосуванням насильства, погрозою його застосування або із загибеллю людини. Практика слідчих суддів України у даному питанні свідчить про застосування запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою.

Всі примусові заходи, що застосовуються в процесі, повинні розглядатися не як покарання особи, а як обмеження прав громадянина з певною метою. Однак, тримання під вартою, як запобіжний захід, з правової точки зору за формою майже тотожне покаранню у вигляді позбавлення волі, проте не є покаранням, а примусовим заходом, який застосовується з метою забезпечення інтересів правосуддя. У даному випадку, інтереси правосуддя можливо забезпечити іншим більш м`яким запобіжним заходом. Се буде відповідати як принципу Верховенства права так і держаній політиці України в межах міжнародного співробітництва.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі.

Підставою застосування запобіжного заходу є належне підтвердження факту розшуку ОСОБА_3 іноземною державою (Російською Федерацією).

При вирішенні клопотання керівника прокуратури слідчий суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини.

Пунктом 1(f) статті 5 Європейської Конвенції з прав людини2, допускається тримання під вартою з метою регулювання незаконної імміграції і забезпечення вислання або видачі особи. Затримання особи має бути спрямовано на досягнення вказаних цілей, а не просто на те, щоб перешкодити особі зникнути. Для застосування обмеження свободи згідно з даним пунктом не потрібно ніякого ордера, оскільки тримання особи під вартою дозволяється, якщо розпочалися заходи по видачі. Однак, якщо процедура видачі особи не здійснюється з належною старанністю, її затримання перестає бути припустимим згідно з пунктом 1(f) статті 5 Конвенції.

Європейський суд з прав людини зазначає, що будь-яке позбавлення свободи відповідно до п. 1(f) статті 5 Конвенції є виправданим лише на час розгляду питання щодо депортації або екстрадиції. Якщо розгляд цього питання не здійснюється із відповідною сумлінністю, то тримання під вартою перестає бути виправданим за цим пунктом. Суд також зазначає, що виходячи із обставин цієї справи, не можна сказати, що протягом двадцяти восьми днів перебування заявника під вартою, поки тривала процедура екстрадиції, відповідні органи не діяли з належною сумлінністю. Зокрема, як зазначив Уряд, вони визначили статус заявника не пізніше ніж через 17 днів після отримання запиту про екстрадицію3.

У даному випадку, затриманий ОСОБА_3 тримається під вартою на протязі 38 днів. До цього часу питання щодо екстрадиції не вирішено. Клопотання прокурора не містить інформації, щодо ходу проведення естрадиційної перевірки, її наслідків та можливого приблизного часу вирішення вказаного питання. Під час виступу в судовому засіданні, прокурором також не повідомлено об`єктивні відомості щодо видачі особи (екстрадиції) та її фактичної передачі компетентним органам РФ.

Можливо вказаного часу і недостатньо для проведення належної екстрадиційної перевірки щодо ОСОБА_3 , разом з тим, проведення такої перевірки може здійснюватися і

Під час знаходження особи у себе за місцем постійного мешкання. Законних підстав для застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстратидиційного арешту) не має.

Слідчий суддя вважає, що обставини екстрадиційної перевірки свідчать про необхідність застосування запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати житло у певний період доби. Вказане рішення пов`язане з можливістю продовжити останньому працювати та забезпечувати свою сім`ю матеріально.

Обираючи місце проживання, слідчий суддя враховує відомості, які надані стороною захисту та особисто затриманим щодо орендованого житла в м. Одесі, за адресою АДРЕСА_1 .

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя керується ст. ст. 58-62 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року (Мінської конвенції) та ст. ст. 181, 584, 585 КПК України.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки слідчого судді.
В задоволенні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) у відношенні ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) відмовити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною особі, видача якої запитується іноземною державою, залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у певний період доби, а саме з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Негайно звільнити з під варти ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) у залі суду.

Роз`яснити ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) його обов`язок, щодо заборони залишати вказане житло у період доби, а саме з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Покласти на особу, видача якої запитується іноземною державою ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) обов`язки строком на 60 (шістдесят) днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до прокурора та слідчого судді.

2)не відлучатись із населеного пункту /м. Одеса/, в якому він проживає та перебуває без дозволу прокурора та/або слідчого судді;

3)повідомляти прокурора чи слідчого суддю про зміну свого місця проживання;

4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади /прокуратури або відділку поліції/ свій паспорт /паспорти/ для виїзду за кордон.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за поведінкою особи, видача якої запитується іноземною державою, який перебуває під домашнім арештом покласти на співробітників Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту оголошення ухвали слідчого судді, тобто з 20.10.2020 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 19.12.2020 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, особою, видача якої запитується іноземною державою, її захисником чи законним представником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

[1] Ухвала слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.04.2020 року, Справа № 521/6296/20; Провадження № 1-м/521/58/20

[2] Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 (f) статті 5, (Рим, 4.XI.1950 р.)

[3] Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Новік проти України» від 18.12.2008 року, п. п. 18, 20.

1 Вислів цитований із ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.04.2020 року, Справа № 521/6296/20; Провадження № 1-м/521/58/20

2 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 (f) статті 5, (Рим, 4.XI.1950 р.)
3 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Новік проти України» від 18.12.2008 року, п. п. 18, 20.