Справа №474/109/19
Провадження №1-кс/474/409/19
УХВАЛА
Іменем України
30.12.19р. Смт.Врадіївка
Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
скаржника ОСОБА_3
слідчого Врадіївського ВП ОСОБА_4
розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 25.10.2019р. про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000251 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч.1 ст. 172 КК України, пред`явленої в порядку ст. 303 КПК України, -
встановив:
19.11.2019р. ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 25.10.2019р. про закриття об`єднаного кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.07.2018 р. за № 0000251, з попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 366, ч.1 ст. 172 КК України, за фактом внесення директором Покровської ЗОШ ОСОБА_6 в лист про відмову в прийнятті ОСОБА_3 на роботу завідомо неправдивих відомостей, вказавши підставою відмови направлення центу зайнятості, видане ОСОБА_7 , яке дає додаткові гарантії при працевлаштуванні, а також за його ж заявою від 31.05.2019р. про грубе порушення нею ж законодавства про працю при наданні необґрунтованої відмови в укладенні трудового договору з заявником.
В своїй скарзі ОСОБА_3 посилається на отримання оскаржуваної постанови особисто при зверненні до слідчого 13.11.2019р. та просить скасувати її як таку, що незаконна, обґрунтована надуманими висновками, які не відповідають фактичним обставинам справи, не спростовують його доводів щодо службового підроблення офіційного документу з прямим умислом. Посилався, що вона ж не містить аналізу отриманих в ході досудового розслідування доказів. Зазначив, що слідчим не встановлені розбіжності в первинних та додаткових показаннях ОСОБА_6 , а також не дано оцінку обставинам, що незнання законодавства щодо зайнятості не звільняє директора від відповідальності, а помилковість внесення нею до документу неправдивих відомостей не підтверджується матеріалами справи. А тому вважає що постанова підлягає скасування як така що не відповідає вимогам ст. 110 КПК.
В судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги та просив їх задовольнити.
Слідчий ОСОБА_4 заперечила проти задоволення скарги, як безпідставної.
Заслухав пояснення учасників судового розгляду, дослідив матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю встановленим таке.
24.07.2018р. ОСОБА_3 звернувся із заявою до Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області щодо факту внесення директором Покровської ЗОШ ОСОБА_6 завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, про що за даним фактом до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України з присвоєнням № 0000251.
31.05.2019р. до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 також внесено відомості щодо факту грубого порушення директором школи ОСОБА_6 законодавства про працю при наданні необґрунтованої відмови в укладенні трудового договору.
12.07.2019р. названі кримінальні провадження об`єднані, з присвоєнням їм єдиного номеру 0000251.
Під час проведення досудового розслідування слідчим проведено ряд слідчих дій щодо допиту свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , витребувано від органів влади копію направлення РЦЗ на працевлаштування, відмова у прийнятті на роботу, а також витребувано посадову інструкцію директора Покровської ЗОШ І-ІІІ ступенів, наказ про виконання обов`язків діловода та робочу інструкцію діловода, вчинено інші слідчі дії.
23.01.2019р. слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження, яка ухвалою слідчого судді від 05.02.2019р. була скасована, як така, що винесена в порушення приписів ст. 110 КПК України, - не містить жодної мотивації з посиланням на обставини встановлені під час досудового розслідування, та докази, якими ці обставини підтверджується, а також з підстав невиконання попередньої ухвали сілчдого судді в частині встановлення обставин чи відноситься ОСОБА_6 до службових осіб, чи є відповідь надана ОСОБА_3 щодо відмови у прийнятті на роботу офіційним документом та чи внесено нею до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
16.08.2019р. слідчий в черговий раз закрив кримінальне провадження за ст. ст. 366 ч.1, 172 ч.1 КК України, яка ухвалою слідчого судді від 10.10.2019р. була скасована, та направлено для проведення досудового розслідування, встановлення обставин чи являється ОСОБА_6 службовою особою, чи являється виданий нею ОСОБА_3 документ, - відповідь щодо відмови у прийнятті на роботу, офіційним документом в розумінні норм чинного законодавства, зокрема і ст. 358 КК України (примітка), обставин чи є відомості внесені до даного документу завідомо неправдивими, наявність (відсутність) зв`язку між вчиненим діянням і посадою, яку особа обіймала або ж службовою діяльністю, яку вона здійснювала, чи є відмова у прийнятті на роботу грубим порушенням законодавства про працю в розумінні норм ст. 172 КК України, виходячи з тяжкості можливих наслідків, злісності мотивів, тощо, чи є ОСОБА_6 суб`єктом злочину за ст. 172 КК України, а також інших обставин, відповідно до ст. 91 КПК України.
25.10.2019р. кримінальне провадження №0000251 знову закрите слідчим. У мотивувальній частині слідчий послався на дані які були внесені до ЄРДР за заявами заявника ОСОБА_3 , постанову про об`єднання кримінальних проваджень, про обставини звернення ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з заявами про прийняття на роботу (дата звернення, подані до заяв документи), та положення ряду нормативно правових актів, а також свідчення ОСОБА_6 про відмову у прийнятті на роботу, яка була обґрунтована прийняттям на посаду іншої особи, та не порушувала конституційних прав громадян. У ній же послався, що потерпілим від злочину передбаченого ст. 172 КК України закон визнає працівника, та що ОСОБА_3 не перебував у трудових відносинах з Покровською ЗОШ, тобто не був працівником, а був лише одним з кандидатів на зайняття посади. Він же встановив що ОСОБА_6 є службовою особою, що надана нею відповідь від 14.11.2017р. є офіційним документом. Зазначив, що відомості внесені ОСОБА_6 до цього офіційного документу не є завідомо неправдивими оскільки директор Покровської ЗОШ ОСОБА_6 під час складання вказаного документу не знала та не усвідомлювала що відомості які вона вносить до документу є помилковими, та дізналася пізніше про те, що направлення РЦЗ не дає права ОСОБА_7 на першочергове працевлаштування. На підставі викладеного прийшов до висновку про відсутність у неї прямого умислу, в зв`язку з чим в її діях відсутній склад правопорушення за ст. 366 ч.1 КК. Також, з наведених вище підстав, зробив висновок про відсутністю в її діях і складу правопорушення передбаченого ст. 172 КК України.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути: про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Згідно приписів ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Статтею 91 КПК України, встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Частинами 1 та 2 ст. 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом, шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади відомостей, висновків експертів, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
У відповідності до ч. 4 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
В свою чергу, ч. 5 ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора складається з:
1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;
2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;
3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
З огляду на приписи чинного законодавства обґрунтованим слід визнавати рішення слідчого, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин підтверджених доказами, які були досліджені і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а також якщо рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 366 КК України передбачено кримінальну відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Службове підроблення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК

належить до злочинів з формальним складом, незалежно від того, чи

були спричинені будь-які наслідки і чи був використаний

підроблений документ. Враховується також і те, що об`єктивною

стороною цього злочину є вчинення суспільно небезпечного діяння, а

також те, що суб`єктами злочину є лише службові особи та наявність
зв`язку між вчиненим діянням і посадою, яку вони обіймали або ж
службовою діяльністю, яку вони здійснювали.

Обов`язковою ознакою службового підроблення є його предмет -

офіційні документи.

Об`єктивна сторона службового підроблення полягає у

перекрученні істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища.

Поняття «інше грубе порушення законодавства про працю», яке використане законодавцем у частині 1 статті 172 КК, має оціночний характер, а тому для з`ясування характеру порушення слід звертатися до відповідних норм Кодексу законів про працю України. У кожному конкретному випадку воно повинно встановлюватися, виходячи з об`єктивних та суб`єктивних ознак вчиненого діяння.

Визнання порушення законодавства про працю грубим залежить від оцінки таких критеріїв, кожний з яких має самостійне значення: 1) характеру порушуваних трудових прав людини; 2) категорії працівника, права якого порушуються; 3) об`єктивних ознак здійснюваного порушення (тривалість, систематичність, тяжкість можливих наслідків, кількість потерпілих тощо); 4) суб`єктивних ознак здійснюваного порушення (злісність мотивів, особисті неприязні стосунки тощо).

Отже, вирішуючи питання про те, чи є порушення законодавства про працю грубим, у кожному окремому випадку треба виходити з характеру порушених трудових прав людини, обставин, за яких вчинено це порушення, яку ним завдано (могло бути завдано) шкоду.

Однак постанова про закриття кримінального провадження, в порушення приписів ст. 110 КПК України, не містить посиланням на докази якими підтверджуються обставини встановлені під час досудового розслідування за ознаками складу злочинів передбачених як ст. 172 КК України, так і ч.1 ст. 366 цього кодексу, та викладені в постанові слідчого.
Крім того умовою притягнення до відповідальності за ст. 366 КК України є прямий умисел. Це означає, що особа (ч.2 ст. 24 КК України) усвідомлювала суспільне небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільне небезпечні наслідки і бажала їх настання. При цьому усвідомлює суспільно небезпечний характер своєї поведінки /дії чи бездіяльності/ означає, що посадова особа знає або повинна знати (зважаючи на свою посаду, освіту, тощо), що відомості, які вона вносить до документу є помилковими, обставини чого з`ясовуються на підставі конкретних доказів (показань осіб, документів, інших речових доказів), чого у оскаржуваній постанові слідчим не виконано.
Крім того, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Проте, слідчий не забезпечив ефективного розслідування за даним кримінальним провадженням за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 172 ч. 1,366 ч. 1 КК України.
Отже вимоги скарги є законними та обґрунтованими, а тому скарга підлягає задоволенню.
Керуючись вимогами ст.ст. 303-307, 372 КПК України, -
ухвалив:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 25.10.2019р. про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000251 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч.1 ст. 172 КК України, пред`явленої в порядку ст. 303 КПК України - задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 25.10.2019р. про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000251 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч.1 ст. 172 КК України, та кримінальне провадження направити для проведення досудового розслідування .
Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя ОСОБА_1