Справа № 487/1321/20
Провадження № 1-кс/487/1607/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2020 року Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000217 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
02.03.2020 року слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором третього відділу управління прокуратури Одеської області ОСОБА_5 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 28.02.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000217 звернувся із клопотанням про накладення арешту на чотири сім картки, які вилучені під час проведення 28.02.2020 огляду чергової частини ДУ «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, яка розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Люстдорфська дорога, буд. 11, а саме: а саме на сім картка мобільного оператору «Київстар», на якій міститься запис « НОМЕР_1 », сім картка мобільного оператору «Київстар», на якій міститься запис « НОМЕР_2 », сім картка мобільного оператору «ВФ Україна», на якій міститься напис « НОМЕР_3 », сім картка мобільного оператору «YEZZZ», на якій міститься напис « НОМЕР_4 » . Визначивши місцем зберігання вказаних речей і документів камеру зберігання речових доказів Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві.

Підставою звернення стало те, що зазначені сім картки мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також можуть бути використані як докази у кримінальному проваджені.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Вислухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У провадженні Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000217 від 28.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що 28 лютого 2020 року обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у залі № 131 приміщення Приморського районного суду м. Одеси, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, буд. 33, тримаючи у своїй руці предмет схожий на гранату «Ф1» погрожував, особам, які перебували у залі суду, а саме: суддям Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , секретарю судового засідання ОСОБА_9 , адвокату потерпілого ОСОБА_10 , адвокату ОСОБА_11 , потерпілій ОСОБА_12 , підірвати гранату у разі не приїзду до суду прокурора Одеської області ОСОБА_13 . При цьому ОСОБА_6 , продовжуючи свої незаконні дії, дістав із кишені своєї куртки мобільний телефон та вказані події транслював у соціальній мережі Інтернет.

Слідчим ТУ ДБР у м. Миколаєві за участю двох понятих 28.02.2020 у період часу з 20:08 год. по 20:30 год. проведено огляд чергової частини ДУ «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, розташованої за адресою: м. Одеса, вулиця Люстдорфська дорога, буд. 11.

Під час проведення огляду співробітник Установи добровільно видав слідчому чотири сім картки, які вилучені співробітниками оперативного відділу ДУ «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України у камері № 375, де утримувався обвинувачений ОСОБА_6 , а саме сім картка мобільного оператору «Київстар», на якій міститься запис « НОМЕР_1 , сім картка мобільного оператору «Київстар», на якій міститься запис « НОМЕР_2 », сім картка мобільного оператору «ВФ Україна», на якій міститься напис « НОМЕР_3 », сім картка мобільного оператору «YEZZZ», на якій міститься напис « НОМЕР_4 ».

Зазначені сім картки мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також можуть бути використані як докази у кримінальному проваджені.

Крім того з метою встановлення обставин необхідно з`ясувати номера сім карток та звернутися з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю у операторів мобільного зв`язку.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, слідчим доведено, що вилучене майно відповідає критеріям зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучені в ході обшуку речі мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки є доказами та доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу .

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого належить задовольнити .

Керуючись ст. ст. 131-132, 167, 169, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000217 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на чотири сім картки, які вилучені під час проведення 28.02.2020 огляду чергової частини ДУ «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, яка розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Люстдорфська дорога, буд. 11, а саме: а саме на сім картка мобільного оператору «Київстар», на якій міститься запис « НОМЕР_1 , сім картка мобільного оператору «Київстар», на якій міститься запис « НОМЕР_2 », сім картка мобільного оператору «ВФ Україна», на якій міститься напис « НОМЕР_3 », сім картка мобільного оператору «YEZZZ», на якій міститься напис « НОМЕР_4 » .

Визначити місцем зберігання вказаних речей і документів камеру зберігання речових доказів Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1