Справа № 464/355/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/238/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 04 лютого 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні (ЄРДР №0000044) про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури №1 для усунення недоліків.

Своє рішення суд першої інстанції мотивує тим, що враховуючи відсутність в обвинувальному акті обов`язкових відомостей, передбачених ст. 291 КПК України, щодо потерпілої, обвинувальний акт необхідно повернути прокурору, для усунення відповідних недоліків.
Не погоджуючись з даною ухвалою, прокурор Львівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 04 лютого 2020 року про повернення обвинувального акту скасувати як незаконну та необґрунтовану, у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що висновок суду щодо неможливості призначення до судового розгляду даного кримінального провадження у зв`язку з неповними анкетними даними потерпілої не містить достатніх підстав. Відсутність відомостей про громадянство та місце народження потерпілої ніяким чином не впливає на можливість забезпечення її участі в судовому розгляді і не виключає можливості суду додатково з`ясувати будь які відомості про особу потерпілого, у разі необхідності. Крім того, зазначає, що в ухвалі відсутнє будь-яке обґрунтування того, яким чином відсутність відомостей про громадянство чи місце народження потерпілої перешкоджає призначенню судового розгляду. Апелянт вказує на те, що зазначених в обвинувальному акті анкетних відомостей потерпілої достатньо для виклику особи з метою її участі в судовому провадженні, що не позбавляє суд можливості викликати особу в судове засідання, з`ясувати її позицію щодо статусу в даному кримінальному провадженні. А тому, на думку прокурора, вказані недоліки не є суттєвими і не можуть бути безумовною підставою для повернення обвинувального акта прокурору.
Апелянт наголошує, що необґрунтоване повернення обвинувального акта з формальних підстав може призвести до затягування розумних строків судового розгляду та порушення прав обвинуваченого та потерпілого на справедливий суд.
Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що судом істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону та допущено неповноту судового розгляду при вирішенні в оскаржуваній ухвалі питання про відмову в задоволенні клопотання потерпілої про закриття кримінального провадження, оскільки судом не перевірено достовірність наданих обвинуваченим даних про наявність у нього спільної з потерпілою дитини, та перебування неповнолітньої дитини на його утриманні. Зазначає, що якщо потерпілий, а у випадках передбачених КПК, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством, суд у підготовчому засіданні має право закрити провадження. Проте, на думку апелянта, суд не взяв до уваги, що обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_7 скеровано до суду за ч.1 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження), а не за ст. 126-1 КК України (домашнє насильство), а тому положення п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» в даному випадку не можуть бути застосовані.
До початку розгляду справи в суді апеляційної інстанції від потерпілої ОСОБА_9 надійшло клопотання, в якому остання просить апеляційну скаргу прокурора задоволити повністю та розгляд вказаної апеляційної скарги проводити без її участі.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення.

Згідно п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Вимоги до обвинувального акта встановлені ст. 291 КПК України.
Відповідно до ст.291 КК України обвинувальний акт має містити відомості : 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Таким чином за змістом ч.3 ст. 314 КПК України зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України є суттєвою та не дає можливості призначення провадження до розгляду, так як в подальшому через вказані суттєві недоліки не надасть можливість повно та всебічно розглянути кримінальне провадження по суті, оскільки вказані недоліки не можуть бути усунуті в процесі судового розгляду.
Як на підставу повернення обвинувального акта суд першої інстанції покликався на відсутність в обвинувальному акті відомостей, передбачених ст. 291 КПК України, щодо потерпілої.
Як вбачається із матеріалів справи, в супровідному листі прокуратури Львівської області від 16.01.2020 року №14.34/106-281вих.-20 (а.с.1), а також в реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000044 від 09.01.2020 року (ас.4-5), зазначено адресу проживання потерпілої ОСОБА_9 .

Окрім того, потерпіла ОСОБА_9 була присутньою в суді першої інстанції в підготовчому засіданні 04.02.2020 року, в якому була постановлена оскаржувана ухвала, та подала клопотання про закриття кримінального провадження, в якому вказала адресу, за якою проживає (а.с.12).

Відсутність в обвинувальному акті відомостей про громадянство, місце народження та місце проживання потерпілої ніяким чином не впливає на можливість забезпечення її участі в судовому засіданні та не виключає можливості суду додатково з`ясувати будь-які відомості про її особу в разі необхідності.

Крім цього, така підстава для повернення обвинувального акту прокурору, на яку послався суд першої інстанції, зокрема порушення вимог ст.291 КПК України анкетні дані потерпілої ОСОБА_9 є необґрунтованою та жодним чином не впливає на кваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_7 та обсяг пред`явленого йому обвинувачення.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду першої інстанції є необґрунтованими, оскільки таких істотних процесуальних порушень, які б слугували безумовними підставами для повернення даного обвинувального акта прокурора немає.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності повернення обвинувального акта судом першої інстанції є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала Сихівського районного суду м. Львова від 04 лютого 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_7 скасуванню з призначенням розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 04 лютого 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді