Провадження № 1-кп/161/213/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 27 грудня 2019 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002001 від 04 червня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ, Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, одруженого, працюючого на посаді слюсара механо складальних робіт СП ТОВ «Модерн Експо», раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 04 червня 2018 року, близько 10 години 00 хв., знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті попередньо раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_6 , усвідомлюючи значення та суспільну небезпечність своїх дій, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, протиправно, умисно наніс останньому один удар пластиковим відром по лівій руці, чим спричинив ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді садна смужко подібної форми на задній поверхні лівого плеча в нижній третині, розташоване косо горизонтально, яке згідно висновку експерта № 399 від 13.06.2018, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та показав, що він постійно їздить на роботу велосипедом, однак даний велосипед вийшов з ладу, у зв`язку з чим, 04 червня 2018 року біля 10 години він прийшов до свого приватного гаража, що по АДРЕСА_2 , для того, щоб поремонтувати колесо та заклеїти камеру у велосипеді. При вході в гараж, він поставив велосипед та включив радіоприймач, щоб почути новини. Як правило він завжди відкриває двері гаража і заставляє їх картонкою, щоб ОСОБА_8 , які йому створюють неприємності із за того, що у їхньої сім`ї склались довготривалі неприязні відносини з 2013 року до нього, щоб ті його не бачили, оскільки вони схильні до провокацій. Коли він це зробив то не пройшло і декілька хвилин, він помітив що до нього уже наближається ОСОБА_9 із черговою провокацією, який проживає в сусідньому будинку по АДРЕСА_3 і який жодного стосунку до цієї території не має. ОСОБА_9 наблизився до його гаража в притул, став знімати його на мобільний телефон в середині приватного гаража, перевертати його особисті речі, якими він закриває гараж, що змусило його вийти із даного гаража, щоб заставити картонку на місце, яка стояла підперта пластмасовим відром. На що він зробив лише зауваження ОСОБА_10 з приводу того, навіщо він провокує його, перекидаючи речі та проводить зйомку у приватному гаражі відносно нього, та щоб він це припинив. Оскільки ОСОБА_9 перекидаючи картонку, перекинув і пластмасове відро, то він після дій ОСОБА_11 , підняв відро, висипавши з нього сміття в сторону, яке лишилось, щоб він переконався, що в ньому немає ніяких дерев`яних обрізків, які він коментував, але в той час було вітряно і ця пилюка розвіялась, як на нього так і на ОСОБА_12 . Вказав, що 04.06.2018 року не мав жодного наміру вдарити ОСОБА_11 , і не завдав жодного удару, знаючи про те, що свої провокації він створює для певної мети постійно, ще з 2015 року. Вважає, що дане кримінальне провадження відносно нього було сфабриковане працівниками поліції.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, його винність у інкримінованому йому органами досудового розслідування злочині, повністю підтверджується, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.
З показань даних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , вбачається, що 04 червня 2018 року близько 10 години ранку, перебуваючи на подвір`ї свого будинку він почув сильний шум від апаратури зі сторони гаража обвинуваченого ОСОБА_4 , який знаходився неподалік від їх помешкання. Обвинувачений облаштував гараж під майстерню для виготовлення меблів і там постійно був шум від апаратури, який постійно лунав на їх подвір`я. Підійшов до гаража ОСОБА_13 , що знаходився у дворі будинку АДРЕСА_2 , оскільки це не є його приватна територія, а територія загального користування, де постійно проходять люди, він хотів все відзняти на телефон, як факт порушення законодавства. Крім того, він мав намір попросити у ОСОБА_13 , щоб той закрив двері в гараж, однак обвинувачений вийшовши з гаража, взяв пластмасове відро і хотів нанести йому удар в голову, так як він підняв руку то удар ОСОБА_14 був нанесений йому в ліву руку. Також, обвинувачений висипав сміття з відра йому на голову. В той час до нього підійшов син ОСОБА_15 , оскільки сказав, що бачив все що відбувалося з вікна, тоді він віддав сину телефон і той зняв вже як він трусив з голови сміття. Після чого, він викликав працівників поліції. Ствердно вказав, що обвинувачений ОСОБА_16 умисно наніс йому тілесне ушкодження, яке спричинило йому фізичний біль. Цивільний позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Щодо покарання просив призначити найсуворішу міру покарання, згідно санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду дав показання, про те, що влітку 2018 року з ранку, точної дати не пригадує, він знаходився в себе в кімнаті, почув шум електроінструменту, а через декілька хвилин почув розмови, які відбувалися на вулиці. Виглянувши у вікно, він побачив батька ОСОБА_6 з телефоном в руках, бачив як до нього підбіг сусід ОСОБА_4 з відром в руках, при цьому намагався нанести удар відром в голову, але батько встиг підняти руки і удар, нанесений ОСОБА_14 , прийшовся йому в руку. Він відразу ж вибіг на вулицю, взяв в батька телефон і до знімав, як батько струшував сміття з голови.

Винність обвинуваченого також стверджується.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.06.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 .

Рапортом помічника чергового Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 04 червня 2018 року, з якого вбачається, що 04.06.2018 року надійшло повідомлення про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_4 .

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 04 червня 2018 року, з якого вбачається, що 04.06.2018, близько 10 години, сусід ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, в ході словесного конфлікту, наніс один удар пластмасовим відром, наповненим дерев`яними обрізками в область лівого плеча потерпілого ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілому тілесних ушкоджень.

Протокол огляду місця події від 05 червня 2018 року згідно якого, об`єктом огляду являється приміщення службового кабінету № 402, що в приміщенні Луцького ВП ГУНП у Волинській області по вул. Грибоєдова, 2 в. м. Луцьку. В ході огляду, потерпілий ОСОБА_6 надав працівникам поліції DVD-R диск на якому наявний запис події, що мала місце 04.06.2018 року.

Висновком судово - медичного експерта № 399 від 13.06.2018 року, згідно якого у гр. ОСОБА_6 було виявлено садно смужко подібної форми на задній поверхні лівого плеча в нижній третині розташоване косо горизонтально. Дане тілесне ушкодження виникло від травмуючої дії тупого твердого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею видовженої форми, цілком можливо в час вказаний під експертним, за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень. Анатомічна ділянка в якій розташоване садно доступна для утворення його в результаті падіння з висоти власного зросту з послідуючим вдарянням об тупий предмет видовженої форми як з прискоренням так і без нього.
Протоколом огляду предмету від 12 червня 2018 року, в ході якого було переглянуто відеозапис, який було відкрито за допомогою програвача «KMPIayer». При відкритті даного відеозапису, зображено двір будинку АДРЕСА_2 . В подальшому потерпілий ОСОБА_6 коментує зйомку наступними словами: «Сьогодні 4 червня, понеділок, сусід знову ріже, струже двері в гаражі відчинені, шум, музика гримить». При цьому ОСОБА_6 підходить до гаражного приміщення ОСОБА_4 . В цей момент з гаражного приміщення виходить ОСОБА_4 , який вступає у словесний конфлікт із потерпілим та ставить картон назад на стілець. В подальшому з відео спостерігається, як ОСОБА_4 бере у руки предмет, зовні схожий на відро та замахується в сторону потерпілого. В цей момент чути звук удару. Як вказав ОСОБА_9 в цей момент ОСОБА_16 наніс йому вказаним відром удар по лівій руці, чим спричинив фізичний біль. В подальшому ОСОБА_16 кидає відро на землю. Словесний конфлікт між потерпілим та ОСОБА_14 продовжується. Через декілька секунд мобільний телефон потерпілого бере у руки його син ОСОБА_18 . Та продовжує зйомку. Потерпілий в цей час демонструє наявність у нього тілесного ушкодження на лівій руці.
Протоколом слідчого експерименту від 13 червня 2018 року з фото таблицями, в ході якого потерпілий ОСОБА_6 , розповів і детально показав, обставини заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 04 червня 2018 року, близько 10 години 00 хв., у дворі будинку АДРЕСА_2 .

Протоколом слідчого експерименту від 13 червня 2018 року з фото таблицями, в ході якого свідок ОСОБА_17 , розповів і детально показав, обставини заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 04 червня 2018 року, близько 10 години 00 хв., у дворі будинку АДРЕСА_2 .

В ході переглянутого в судовому засіданні DVD-R диску із записом події, яка відбулася 04 червня 2018 року, вбачається та чітко видно, як обвинувачений ОСОБА_4 бере у руки предмет, зовні схожий на відро та замахується в сторону потерпілого. В цей момент чути звук удару. Як вказав ОСОБА_9 в цей момент ОСОБА_16 наніс йому вказаним відром удар по лівій руці.
Безпідставними й такими що ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, є доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про недопустимість як доказу DVD диску з відеозаписом, оскільки слідчий отримав його у спосіб, не передбачений кримінальним процесуальним законом.

Так, відповідно до положень п. 3 ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 56 КПК України потерпілий протягом кримінального провадження має право подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду (в тому числі й на підтвердження своєї заяви).

А згідно зі ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження (ч. 1); до документів за умови наявних у них відомостей, передбачених ч. 1 першою цієї статті, можуть належати: матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (в тому числі електронні, п. 1 ч. 2).

Отже, кримінальний процесуальний закон не забороняє потерпілому надавати органу досудового розслідування, суду документи, що містять доказову інформацію, і, в такому випадку, не зобов`язує слідчого отримувати у слідчого судді ухвалу про тимчасовий доступ до відповідних документів.

У цьому кримінальному провадженні потерпілий ОСОБА_6 звернувся до органу досудового розслідування із заявою про долучення до матеріалів кримінального провадження № 0002001 диску з відеозаписом за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень, на якому зафіксовані події 04.06.2019 року в ході яких ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 тілесні ушкодження. Цей відеозапис слідчий долучив до матеріалів провадження, оглянув, а в подальшому, за клопотанням прокурора, його дослідив і суд у судовому засіданні 30 серпня 2019 року, який у вироку визнав зазначений доказ належним та допустимим.

Посилання обвинуваченого, на відсутність у його діях умислу на вчинення кримінального правопорушення, оскільки він не наносив удару потерпілому і не бажав цього робити також не заслуговує на увагу з наступних підстав.

Так, злочином, як і будь-яким правопорушенням, є певна поведінка або вчинок особи, в якому виявляється його свідомість та воля. Юридичний обов`язок особи діяти у певних межах випливає з закону, іншого нормативного акта, а можливість діяти визначається особою відповідно до конкрентних обставин та характеристики особи. Обов`язковість діяння як ознака злочину означає, що думки, погляди, переконання, знайшли своє вираження у конкретній дії і вони містять ознаки кримінального правопорушення, визначеного КК України. Так, в судовому засіданні, шляхом допиту потерпілого, свідка, дослідження письмових документів, встановлено, що обвинувачений наніс один удар потерпілому, при цьому, нанесений він був свідомо, не випадково, а тому у його діях наявний прямий умисел на вчинення дій, передбачених ч. 1 ст.125 КК України. При цьому, зважаючи на інтелектуальний розвиток обвинуваченого (наявність освіти, того, що він працює), на думку суду, безумовно розумів, що діє незаконно та усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків та свідомо їх допускав.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини суд розцінює як намагання уникнути від кримінальної відповідальності за скоєне, оскільки вони спростовуються переліченими вище доказами у їх сукупності. Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 , та свідок ОСОБА_17 , давали логічні та послідовні показання, які суд кладе в основу вироку, при цьому будь-яких підстав у них оговорювати ОСОБА_4 немає.

Оцінивши всебічно, повно та неупереджено досліджені докази, які визнані судом належними, допустимими та достовірними, суд приходить до висновку про доведеність в судовому засіданні, що в діях ОСОБА_4 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за ознаками вчинення умисного легкого тілесного ушкодження та обвинувачений дійсно винний в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд не вбачає.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра та за допомогою до них не звертався, відомості про те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, працює, має постійне місце проживання, вину не визнав, вчинений ним злочин, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, так і іншими особами.

На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування шкоди у кримінальному провадженні слід задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 6000 (шість тисяч) гривень 00 коп. моральної шкоди. Крім цього, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_6 понесені останнім витрати на правову допомогу в сумі 10757 (десять тисяч сімсот п`ятдесят сім) грн., 60 коп. що підтверджено документально.
Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування шкоди у кримінальному провадженні задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 6000 (шість тисяч) гривень 00 коп., а також витрати, понесені потерпілому на правову допомогу в сумі 10757 (десять тисяч сімсот п`ятдесят сім) грн. 60 коп.
Речовий доказ: DVD-R диск марки «VALUEPACK» 4,7 GB/120 min 8X з відеозаписом подій 04.06.2018 залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: