ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001607 від 16 жовтня 2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпрі, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , достовірно знав про те, що згідно виконавчого листа Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2018 за № 202/4317/18, зобов`язаний до сплати на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.07.2018 до досягнення нею повноліття.
Однак, ОСОБА_4 , порушуючи ч.2 ст.51, ч.5 ст.124 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України, згідно положення яких «батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття», в період часу з 25.07.2018 по 31.01.2020, діючи умисно, злісно ухилявся від сплати, встановлених виконавчим листом Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.11.2018 за №202/4317/18, коштів на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів.
Так, ОСОБА_4 , у період часу з 25.07.2018 по теперішній час, життям дитини не цікавився, матеріальної допомоги не надавав та участі в її матеріальному утриманні не приймав, жодної матеріальної допомоги громадянці ОСОБА_6 не надавав, таким чином останній умисно не виконує виконавчий лист Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2018 за № 202/4317/18.
Крім цього, ОСОБА_4 на неодноразові виклики Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, попередження про необхідність явки та надання державному виконавцю документів щодо підтвердження погашення заборгованості по аліментам та сплати поточних платежів не реагував, в результаті чого у ОСОБА_4 , утворилась заборгованість по виплаті встановлених судовим наказом коштів на утримання дитини (аліментів), що сукупно перевищує суму виплат за три місяці (відповідно до Примітки ст. 164 КК України) аліментних платежів, відповідно до отриманих доходів, а саме: 2018 рік: липень - 2230,75 грн., серпень 2230,75 грн., вересень - 2328,75 грн., жовтень - 2328,75 грн., листопад - 2328,75 грн., грудень - 2328, 75 грн.; 2019 рік: січень - 2328,75 грн., лютий - 2328,75 грн., березень - 2328,75 грн., квітень - 2523,5 гривень, травень - 2523,5 грн., червень - 2523,5 грн., липень - 2689,25 грн., серпень - 2689,25 грн., вересень - 2689,25 грн., жовтень - 2689,25 грн., листопада - 2689,25 грн., грудень - 2689,25 грн.; 2020 рік: січень - 2689,25 грн.
Загальна сума заборгованості в період з 25.07.2018 до 31.01.2020 становить 47158,00 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину, передбаченому ч.1 ст.164 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним злочину, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують останнього, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю і він повинен нести кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст.12 КК України до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , на думку суду, можливе без ізоляції від суспільства, і покарання йому слід призначити у виді обмеження волі у межах санкції ч.1 ст.164 КК України із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст.69 КК України судом не встановлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів судом не вирішується відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, оскільки вони суду не надавалися та судом не досліджувалися.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1