Провадження №1-кс/760/2553/20
Справа №760/6301/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника ТОВ «Укршини УА», розглянувши клопотання слідчого з ОВС девятого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні № 0000445 від 13.06.2019р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.212, ч. 2 ст. 205-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого з ОВС 9-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилучено майна у кримінальному провадженні № 0000445, дані щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2019р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.212, ч. 2 ст. 205-1 КК України.

У клопотанні поставлене питання про накладення арешту на тимчасове вилучене майно, 03.03.2020 р. в ході проведення обшуку в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення речових доказів.

Як вказує слідчий у клопотанні, на даний час є підстави для накладення арешту на таке майно.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження, зокрема, є арешт майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обгрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Разом з тим, вказані вимоги не виконані.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що 03.03.2020 р. на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.02.2020 р. проведено обшук в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено майно, яке не входило до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу.

Тому, відповідно вимог ч.7 ст.236 КПК України вилучене під час проведення обшуку майно, вважається тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ч.1ст.171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.

Разом з тим ч.2 ст.64-2 КПК України передбачено, що процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникає з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє зробити висновки про те, що з клопотання про арешт тимчасово вилученого майна у третіх осіб має право звернутися до слідчого судді тільки прокурор.

Частиною 3 статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя встановивши невідповідність поданого слідчим клопотання вимогам ст. 171 КПК України, приходить до висновку про необхідність повернення вказаного клопотання прокурору для усунення недоліків.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 64-2, 170, 171, 172, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого з ОВС девятого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні № 0000445 від 13.06.2019р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.212, ч. 2 ст. 205-1 КК України - повернути прокурору.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1