Справа № 507/1429/18
Провадження № 1-кп/496/250/20
УХВАЛА

14 січня 2020 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу та клопотання прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.3 ст. 307, ч.2 ст. 310 КК України.

В судовому засіданні від прокурора надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 17.08.2018 року був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Згодом, ухвалами Біляївського районного суду Одеської області строк тримання під вартою був продовжений, зокрема ухвалою суду від 19.11.2019 року по 17.01.2020 року включно. Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого, встановлений ухвалою суду, спливає 17.01.2020 року, однак судове провадження не закінчено, тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені раніше, не зменшились та продовжують існувати, у зв`язку з чим строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість. При цьому зазначила, що підозра не обґрунтована, ризики, зазначені прокурором, не підтверджені, тому просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав думку захисника ОСОБА_6 .

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, оцінивши надані докази, колегія суддів вважає, що клопотання захисника задоволенню не підлягає, натомість клопотання прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Також, положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішенні ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні зокрема особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна, не одружений, не має постійного місця проживання на території України, не працює, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, є особою без громадянства, тому суд вважає, що наявний ризик переховування від суду.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, та захисником на підтвердження її доводів не надано.

Суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Заслухавши прокурора, який просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою, захисника та обвинуваченого, які просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, а також те, що розгляд судового провадження не завершено, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів. Натомість клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає, з підстав, наведених вище.

Керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Клопотання прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, а саме: з 14 січня 2020 року по 13 березня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня оголошення, до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3