Справа № 503/568/20
Провадження №1-м/503/1/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року Кодимський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Слобідка Кодимського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Геленджикського міського суду Краснодарського краю від 22.04.2016 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Краснодарського крайового суду від 06.09.2016 року за ч.1 ст.161, ч. 4 ст. 111, ч. 2 ст. 330 КК Російської Федерації до 14 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму,

ВСТАНОВИВ:
04.05.2020 року до Кодимського районного суду Одеської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому Міністерство юстиції України просить суд визначити статті, частини статей КК України, якими передбачена кримінальна відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Геленджикського міського суду Краснодарського краю від 22.04.2016 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Краснодарського крайового суду від 06.09.2016 року, визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вказаного вироку.

Клопотання обґрунтоване тим, що 13.02.2020 року наказом Міністерства юстиції України № 531/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 06.08.2019 року за № 06-198579/19.

ОСОБА_4 засуджено вироком Геленджикського міського суду Краснодарського краю від 22.04.2016 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Краснодарського крайового суду від 06.09.2016 року до покарання у вигляді 14 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених частиною першою статті 161 (грабіж), частиною четвертою статті 111 (умисне заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю, небезпечною для життя людини, групою осіб за попередньою змовою, що спричинило з необережності смерть потерпілого) та частиною другою статті 330 (самоправство, тобто самовільне, всупереч встановленому законом чи іншим нормативним правовим актом порядку вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється громадянином, із заподіянням значної шкоди, вчинене із застосуванням насильства) Кримінального кодексу Російської Федерації.

ОСОБА_4 знаходиться в ФКУ «Виправна колонія № 14 УФСВП Росії по Краснодарському краю»: кінець відбуття строку покарання 15.03.2029 року.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

Клопотання просить розглядати без участі в судовому засіданні представника Міністерства юстиції України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити. Вказав, що ч. 1 ст. 161 КК РФ відповідає ч. 1 ст. 186 КК України, ч. 4 ст. 111 КК РФ відповідає ч. 2 ст. 121 КК України. Також вказав, що ч. 2 ст. 330 КК РФ відповідає ст. 356 КК України, яка не передбачає покарання у виді позбавлення волі, а тому вказав на неможливість призначення покарання у виді позбавлення волі, в цій частині. Просив визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів на строк 10 років позбавлення волі.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Геленджикського міського суду Краснодарського краю від 22.04.2016 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Краснодарського крайового суду від 06.09.2016 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.161, ч. 4 ст. 111, ч. 2 ст. 330 КК РФ та відповідно до ч. 3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 14 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк відбування покарання з урахуванням попереднього ув`язнення ОСОБА_4 відраховується з моменту затримання - 18.03.2015 року.

Вирок Геленджикського міського суду Краснодарського краю від 22.04.2016 року набрав законної сили 06.09.2016 року.

Згідно довідки ФКУ «Виправна колонія № 14 УФСВП Росії по Краснодарському краю» станом на 10.06.2019 засуджений ОСОБА_4 відбув 4 роки 2 місяці 23 дні.

Згідно медичного висновку ОСОБА_4 здоровий, тобто може бути етапований.

Відповідно до заяви, ОСОБА_4 просить передати його для подальшого відбування покарання на територію України.

Довідкою Державної міграційної служби України підтверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України.

Згідно ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 Конвенції.

Пунктами а), d) частини 1 статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.

ОСОБА_4 , засуджений вироком Геленджикського міського суду Краснодарського краю від 22.04.2016 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Краснодарського крайового суду від 06.09.2016 року до покарання у вигляді 14 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених частиною першою статті 161 (грабіж), частиною четвертою статті 111 (умисне заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю, небезпечною для життя людини, групою осіб за попередньою змовою, що спричинило з необережності смерть потерпілого) та частиною другою статті 330 (самоправство, тобто самовільне, всупереч встановленому законом чи іншим нормативним правовим актом порядку вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється громадянином, із заподіянням значної шкоди, вчинене із застосуванням насильства) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Частина 1 ст. 161 КК Російської Федерації відповідає ч. 1 ст. 186 КК України (відкрите викрадення чужого майна (грабіж)), за якою передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років.

Враховуючи вимоги п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України та ст.11 Конвенції 1983 року про передачу засуджених осіб, дотримуючись строку, визначеного вироком суду іноземної держави, за вказаним кримінальним законом засудженому ОСОБА_4 необхідно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Частина 4 ст. 111 КК Російської Федерації відповідає ч. 2 ст. 121 КК України (умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене способом, що має характер особливого мучення, або вчинене групою осіб, а також з метою залякування потерпілого або інших осіб, чи з мотивів расової, національної або релігійної нетерпимості, або вчинене на замовлення, або таке, що спричинило смерть потерпілого) за якою передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

В даному випадку засудженому ОСОБА_4 необхідно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.

Частина 2 ст. 330 КК Російської Федерації відповідає ст. 356 КК України (Самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника), якою передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до трьох місяців.

Відповідно до положень п. "е" ч. 1 ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб та п. 5 ч. 1 ст. 606 КПК України, засудженого іноземним судом громадянина України може бути прийнято для відбування покарання в Україні тільки за умов, якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законом України про кримінальну відповідальність або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи, що ст. 356 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення волі, покарання за вироком суду Російської Федерації, у виді позбавлення в цій частині, за законодавством України не може бути призначене.

Частина 3 ст. 69 КК Російської Федерації відповідає ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України, згідно якої, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання(основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених злочинів призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Таким чином, за сукупністю злочинів на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, слід визначити остаточно покарання засудженому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 необхідно рахувати з моменту затримання - 18.03.2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9-12 Конвенції про передачу засуджених осіб, ст. ст. 372, 606, 610 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

Вирок Геленджикського міського суду Краснодарського краю від 22.04.2016 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Краснодарського крайового суду від 06.09.2016 року, згідно якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Слобідка Кодимського району Одеської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.161, ч. 4 ст. ст. 111, ч. 2 ст. 330 КК Російської Федерації та засуджений до 14 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, привести у відповідність із законодавством України та ОСОБА_4 вважати засудженим згідно Кримінального кодексу України:

- за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 121 КК України до 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_4 , остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк - 10 (десять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 18.03.2015 року.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та центральному органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1