ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1197/20 Справа № 185/6441/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2019 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 06 жовтня 2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття строку звільнено з іспитовим строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, у кримінальному провадженні № 0001432,

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,

встановила:
Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він маючи злочинний умисел на повторне незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів, у невстановлений спосіб, місце та час, для власного вживання без мети збуту, придбав подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабіс». Переконавшись, що дана речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабіс», обіг якого заборонено, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою КМУ № 770 від 06 травня 2000 року (із змінами та доповненнями), ОСОБА_6 переніс її за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому умисно, повторно незаконно зберігав в приміщенні комори, яка розташована під сходами.

20 травня 2017 року в період часу з 10.10 год. до 11.36 год. співробітниками поліції в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 в приміщенні комори, розташованої під сходами, було виявлено та вилучено поліетиленовий прозорий згорток, обмотаний скотчем, заповнений подрібненими речовинами рослинного походження зеленого кольору, загальною масою 15,749 г. які відносяться до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Речовини масами 9,828 г. та 5,921 г. є «канабісом». Маса «канабісу» (в перерахунку на висушену речовину) становить відповідно 9,114 г., 5,470 г.

Таким чином, ОСОБА_6 , повторно незаконно придбав та зберігав за місцем свого проживання для особистого вживання без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», обіг якого заборонено, відповідно до «Переліку наркотичний засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою КМУ № 770 від 06 травня 2000 року (із змінами та доповненнями), загальною масою 15,749 г., що становить 14,584 г. в перерахунку на висушену речовину.

Вказані злочинні дії Кравця судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України та за даним законом йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року, та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання, за сукупністю вироків, у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набранням вироку законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з 31 січня 2018 року, тобто з часу обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 31 січня 2018 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Обвинувачений не погодився з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив, як це можна розуміти із суті скарги, вирок скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки не встановлено достатніх доказів для доведення його вини.
Посилається на те, що суд першої інстанції ухвалюючи обвинувальний вирок фактично в другий раз притягнув його до відповідальності за одне й те саме правопорушення, оскільки 20 травня 2017 року у нього вдома був проведений обшук, під час якого був знайдений згорток з наркотичним засобом, який він придбав задовго до подій, ще до попереднього обшуку, проведеного 08 липня 2016 року.
На запит суду до Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про витребування з камери схову речових доказів, а саме сухої трави канабіс, переданих на зберігання на підставі постанови від 22.07.2016 року, для її зрівняння з вилученим канабісом у ОСОБА_6 під час обшуку 20 травня 2017 року, з відділу поліції надійшла відповідь, що надати речові докази неможливо, у зв`язку з їх знищенням.
Також судом було витребувано протокол обшуку від 08.07.2016 року, згідно якого було вилучено канабіс, за що він був засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 06.10.2016 року. Однак відеозапис даної процесуальної дії не зберігся.
Таким чином, вважає, що його вина у вчиненні інкримінованого злочину не доведена.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважав вирок законним та обґрунтованим.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Судове рішення, відповідно до ст. 370 КПК, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину при обставинах, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 309 КК України, а також вид та міра призначеного покарання - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що вилучений у нього наркотичний засіб зберігався давно і не був вилучений при обшуку 08 липня 2016 року, на думку колегії суддів, не є слушними.
Як вбачається з вироку, під час судового розгляду судом першої інстанції дана версія обвинуваченого була перевірена та їй надано належної оцінки.
Матеріалами справи підтверджено, що судове слідство проведено з дотриманням процесуальних норм, а висновки суду про винність ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
В обґрунтування свого висновку про винність останнього суд насамперед послався на покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були присутні в якості понятих під час обшуку за місцем мешкання обвинуваченого 20 травня 2017 року. Вони стверджували, що під час його проведення під сходами було знайдено файл огорнутий скотчем, в якому була зелена речовина. Працівники поліції знімали відбитки пальців. Обвинувачений зазначив, що йому не відомо, звідки з`явилась дана речовина, зауважень чи клопотань останній не заявляв.
Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 пояснила, що нею було складено висновок експерта № 1/8.6/1624 від 08 червня 2017 року. Під час експертизи досліджено наркотичну речовину канабіс, яка була надана у пакеті з полімерного матеріалу із заклеєним клапаном. По зовнішньому вигляду не можливо визначити, який час зберігався канабіс. З`ясувати ідентичність наркотичних засобів, вилучених в різний час згідно описових даних експертиз, не можливо.
В судовому засіданні було також допитано свідка ОСОБА_12 , який приймав в участь під час обшуку у домоволодінні ОСОБА_6 в липні 2016 року за фактом незаконного посіву наркотичної речовини. Обшук проводився у всіх кімнатах будинку, однак в коморі під сходами не проводився. Наркотичні засоби були виявлені у гаражі та на земельній ділянці.
Узгоджені з викривальними показами зазначених свідків дані містяться:
- у протоколі обшуку від 20 травня 2017 року, під час якого в будинку, де проживав обвинувачений, під сходами у кладовій у лівому дальньому куті виявлено згорток, обмотаний скотчем з речовиною рослинного походження зеленого кольору, на якому виявлено та вилучено два сліди пальців рук;
- у висновку експерта від 15.06.2017 року № 20/4.6-341, згідно якого виявлений слід залишений пальцем лівої руки ОСОБА_6 .
Допитана в суді експерт ОСОБА_13 пояснила, що відбитки пальців можуть зберігатися на полімерному пакеті певний час, який залежить від потожирової речовини. Відбитки пальців теоретично могли зберігатися тривалий час, але достовірно відповісти на дане питання не має можливості;
- та іншими доказами, в їх сукупності.
Наведеними у вироку даними спростовані твердження обвинуваченого про те, що вилучений у нього при обшуку наркотичний засіб зберігався давно і не був вилучений при обшуку 08.07.2016 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинувачений міг не видати працівникам поліції після проведення обшуку 08.07.2016 року наркотичний засіб і в подальшому продовжував його незаконно зберігати за місцем свого проживання. Крім того, під час обшуку 20 травня 2017 року ОСОБА_6 підписав протокол про його проведення, зауважень, клопотань не заявляв. Заперечував лише належність йому знайденої наркотичної речовини взагалі.
Про відсутність в діях працівників поліції під час обшуку протиправних дій зазначали свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_14 . ОСОБА_6 протилежне не стверджував.
З вироку видно, що судом дана оцінка і перевірена вказана версія обвинуваченого, яка не знайшла свого підтвердження ні в ході судового розгляду у суді першої інстанції, і під час апеляційного перегляду справи.
Таким чином, давши аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності та належним чином їх оцінивши, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні ним зазначеного у вироку злочину, за який його засуджено, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України.
В зв`язку з цим, апеляційні доводи обвинуваченого про недоведеність його вини є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування вироку щодо ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинувачений, який перебуває під вартою - у той же строк з моменту отримання ним копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4