Провадження №11-кп/801/1396/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження №0002210 та №0002347 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2019, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.09.2014 вироком Вінницького міського суду Вінницької області, зміненого ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 20.11.2014 за ч. ч. 1, 2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, відповідно ст. 2 ЗУ "Про амністію" звільнений від відбування покарання;

- 05.04.2016 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.1 ст. 185 України до 160 годин громадських робіт, відбув покарання 14.07.2016 року,

-за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Покладено обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_7 задоволено частково, стягнуто 914.40 грн.

Стягнуто процесуальні витрати, скасовано арешт на майно, вирішено долю речових доказів.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно вироку суду, 06 травня 2017 року, біля 22:30 години, ОСОБА_7 , перебуваючи навпроти входу в приміщення «Лото маркету», що по вулиці Келецькій, 106-А, у м. Вінниці, побачивши в руках у Тахрауі Абдекальдера мобільний телефон марки «BRAVIS next» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який належить дружині останнього ОСОБА_10 , умисно, повторно, з метою відкритого викрадення чужого майна, в ході розмови, вихопив з рук ОСОБА_11 вказаний мобільний телефон, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 3040/17-21 від 25.05.2017 року, станом на 06.05.17 року складала 860 грн. після чого з місця вчинення злочину втік разом із викраденим телефоном, яким розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 860 гривень.

15.05.2017 року, біля 03:00 години, ОСОБА_7 , перебуваючи в дворі біля будинку №12 по вулиці Воїнів Інтернаціоналістів у м. Вінниці помітивши, що в гаражному приміщенні біля вказаного будинку, в якому він раніше купував кросівки, пошкоджена внаслідок корозії металу задня стінка й в ній утворився отвір, умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, таємно, відігнув руками частину задньої стінки гаража та через утворений отвір проник всередину, звідки викрав кілька десятків бувших у використанні кросівок загальною вагою 10,48 грн, які належали ОСОБА_9 , які склав в пакети та зник з місця вчинення злочину разом з викраденим майном.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4065-4084/17-21 від 14.07.2017 року станом на 15.05.2017 року 1 кг. наданих на дослідження бувших у використанні кросівок, які можливо оцінити, складала 100,04 грн. за одну пару взуття.

Таким чином своїми злочинними діями ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 914,37 грн.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи висновків суду щодо винуватості обвинуваченого, просить скасувати вирок у частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.

Просить ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання. В решті вирок залишити без змін.

На думку прокурора, суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимий, усвідомлюючи наявність незнятої та непогашеної судимості за ч. 1 ст. 185 КК України, вчинив умисні тяжкі корисливі злочини, що вказує на злочинну спрямованість та не здатність до керованої законослухняної поведінки.

З огляду на вказане, вважає неможливим виправлення обвинуваченого без повної ізоляції від суспільства, а тому покарання слід призначити із його реальним відбуванням.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла наступного.

Мотиви Суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Статтею 50 КК України передбачено, що рішення суду про призначення покарання, з - поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років та за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі.

У своїй апеляційній скарзі прокурор допустив невідповідність її мотивів, суть яких зводиться до твердження про призначення обвинуваченому надто м`якого покарання, прохальній частині скарги, згідно якої просить фактично пом`якшити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України з 5 років до 4 років позбавлення волі, однак згідно правил ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років, що і зробив місцевий суд.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими вимоги апеляційної скарги прокурора щодо скасування звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції зазначених вимог дотримався та вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України належним чином мотивував прийняте рішення тим, що обвинувачений, відбув попереднє покарання у вигляді громадських робіт, а з дня вчинення злочинів у даному кримінальному провадженні пройшло більше двох років, протягом яких до кримінальної відповідальності не притягувався, нових злочинів не вчинив, тобто своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення, завдану потерпілій шкоду відшкодував шляхом повернення викраденого майна, розмір завданої злочинами шкоди є незначний, має позитивну характеристику, відсутні обтяжуючі покарання обставини, потерпілі не наполягали на суворому покаранні.

За таких обставин висновок місцевого суду про те, що ОСОБА_7 підлягає звільненню від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є вірним, оскільки для його виправлення достатньо виконання протягом іспитового строку покладених на нього обов`язків без ізоляції від суспільства.

Тому, Суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2019 щодо ОСОБА_7 без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3