ЄУН № 336/1970/19
пр. № 1-кп/336/472/2019
ВИРОК
Іменем України
18 грудня 2019 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, проживає у АДРЕСА_1 , неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 162 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
20 березня 2019 року приблизно о 08.00 годині ОСОБА_4 разом з невстановленою особою, знаходячись біля будинку № 38 по вул. Військбуд у м. Запоріжжя, маючи умисел на незаконне проникнення до житла, перелізли через паркан будинку та проникли на територію подвір?я будинку АДРЕСА_2 . Далі ОСОБА_4 разом з невстановленою особою шляхом пошкодження вхідних дверей незаконно проникли до квартири АДРЕСА_3 , де постійно мешкає потерпіла ОСОБА_6 , порушивши право потерпілої на недоторканість житла.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину визнав повністю, пояснивши суду, що з потерпілою він знайомий давно, оскільки вона викладала у школі, де він навчався. У березні 2019 року його знайомий розповів йому про те, що ОСОБА_6 розповсюджує чутки про те, що ОСОБА_4 збуває наркотичні засоби. З мотивів помсти та маючи намір пошкодити майно потерпілої 20.03.2019 року ОСОБА_4 разом з іншим хлопцем на ім`я ОСОБА_7 пішли до будинку потерпілої за адресою: АДРЕСА_2 , перелізли через паркан, після чого зламали вхідні двері до квартири ОСОБА_6 за допомогою лому. ОСОБА_7 двері ламав, а ОСОБА_4 спостерігав, щоб вони залишались непоміченими. За вхідними дверима в квартиру були розташовані ще одні металеві двері, які ОСОБА_7 намагався відчинити, але не зміг. Далі ОСОБА_4 помітив, що сусіди почали заглядати у двір, після чого вони з ОСОБА_7 перелізли через паркан з подвір?я, маючи намір покинути місце подій, але ОСОБА_4 був затриманий сусідами. ОСОБА_4 наполягав на тому, що викрадати з житла ОСОБА_6 він нічого не збирався, а хотів лише потрапити до квартири та пошкодити майно з мотивів помсти.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що з 2007 року вона працює соціальним викладачем, обвинувачений ОСОБА_4 навчався у школі, де вона працювала. Того дня, коли вона вже пішла з дому та перебувала на роботі, їй зателефонував ОСОБА_8 , що мешкає в будинку АДРЕСА_4 , та повідомив, що з подвір`я їх будинку чутно якісь звуки. ОСОБА_6 на таксі приїхала додому та побачила, що сусіди утримують ОСОБА_4 , на руках якого вдягнуті рукавиці, а в руках він тримав викрутку. Далі потерпіла з?ясувала, що дерев?яні двері до її квартири відчинені та зламані, а на металевих дверях наявні пошкодження, але вони залишились зачиненими. З майна потерпілої нічого не зникло.

Суду прокурором надані документи, що характеризують особистість обвинуваченого.
Стороною захисту надано квитанцію про відправлення на ім?я ОСОБА_6 поштового переказу на суму 1000 гривень в якості відшкодування спричиненої шкоди, від отримання грошових коштів потерпіла відмовилась, про що заначила в судовому засіданні.
Інших доказів учасниками провадження не надавалось, прокурор вважав, що досліджених судом доказів достатньо для встановлення обставин скоєння злочинів та доведеності вини обвинуваченого, з чим погодились захисник та обвинувачений.

Судом було роз`яснено учасникам справи наслідки обмеження дослідження доказів, передбачені ст. 349 ч. 3 КПК України. Враховуючи відповідні клопотання прокурора, захисника та обвинуваченого, суд, впевнившись у тому, що усі учасники правильно розуміють зміст цих обставин, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо повного визнання вини у скоєнні злочину, його пояснення про обставини його скоєння, дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні злочину знайшла своє підтвердження та доведена належними та допустимими доказами.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 162 ч. 1 КК України як незаконне проникнення до житла.

При дослідженні документів, які характеризують особистість обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, не перебуває на наркологічному чи психіатричному обліку у відповідних медичних закладах, офіційно не працевлаштований.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи, що стороною обвинувачення не інкриміновано ОСОБА_4 скоєння злочину за попередньою змовою групою осіб, тож суд не застосовує цієї обставини в якості такої, що обтяжує покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд вважає визнання обвинуваченим вини у скоєнні злочину, намагання відшкодувати завдані збитки.

При призначенні покарання суд враховує положення ст. 50 КК України, яка вказує, що метою покарання є кара, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, те, що обвинуваченим порушено одне з основоположних конституційних прав потерпілої, а саме право на недоторканість житла, та, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 наразі офіційно не працює, тож у суду є сумніви у можливості сплати штрафу обвинуваченим, та відсутні підстави для призначення покарання у виді виправних робіт, тож вважає доцільним призначити покарання у виді обмеження волі.

Водночас, враховуючи, що обвинувачений раніше не судимий та принаймні намагався відшкодувати потерпілій завдану шкоду, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням в порядку ст. 75, 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 162 ч. 1 КК України,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 162 ч. 1 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

В порядку ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.
Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 протягом строку випробування обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази, а саме два змиви на марлевих тампонах та металева викрутка, які передані на зберігання до камери схову Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити.

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1