Номер провадження: 11-кп/813/1611/20
Номер справи місцевого суду: 494/493/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_10 подані в інтересах обвинувачений ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 22 травня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000632 від 12 липня 2017 року відносно ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.162; ч.4 ст.187 КК України та ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.125; ч.1 ст.162; ч.2 ст.186; ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 22 травня 2020 року прокурору повернуто обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000632 від 12 липня 2017 року відносно ОСОБА_11 обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.162; ч.4 ст.187 КК України та ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.125; ч.1 ст.162; ч.2 ст.186; ч.4 ст.187 КК України.

Крім того, зазначеною ухвалою було задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та до обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26 липня 2020 року включно.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржену ухвалу скасувати в частині повернення обвинувального акту для усунення недоліків та призначити новий судовий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції безпідставно зазначив про порушення презумпції невинуватості ОСОБА_13 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, про що зазначено в обвинувальному акті.

Також прокурор вважає безпідставним посилання суду на неповноту відображених відомостей у реєстрі матеріалів досудового розслідування, зокрема відсутність інформації про всі процесуальні дії та рішення, а також засоби зв`язку зі свідками та їх адреси.

На думку прокурора вказане не впливає на об`єм пред`явленого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачення, а наявність чи відсутність доказів, які підтверджують це обвинувачення є предметом судового розгляду.

На думку прокурора, обвинувальний акт повністю відповідає вимогам п.5) ч.2 ст.291 КПК України, а суд першої інстанції повернув обвинувальний акт по формальним та надуманим підставам.

Захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у своїй апеляційній скарзі не погодився з ухвалою суду першої інстанції в частині застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотанні прокурора про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційних скарг обґрунтував тим, що суд першої інстанції, повернувши обвинувальний акт прокурору, не мав права вирішувати питанні пов`язані з підготовкою до судового розгляду, в тому числі розглядати клопотання прокурора про застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу.

Захисник вважає, що повернення обвинувального акту являє собою повернення його на досудове розслідування, тому запобіжний захід має продовжуватися слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, який визначений до 27 травня 2020 року.

Також захисник зазначив, що підозра ОСОБА_11 є необґрунтованою та не підтверджується матеріалами доданими до клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_10 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , у своїй апеляційній скарзі просив оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_11 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що оскаржена ухвала не містить доказів, які б підтверджували існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України та не наведено обставин про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначених прокурором ризиків.

Крім того, захисник вважає недоведеним та надуманим ризик незаконного впливу обвинуваченим ОСОБА_11 на потерпілого, оскільки він не підтверджується жодними доказами.

Крім того, захисник зазначив, що суд першої інстанції неправильно визначив строк на який застосовується запобіжний захід, встановивши його з 28 травня 2020 року по 26 липня 2020 року.

Захисник ОСОБА_10 в апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 просив оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції, повернувши обвинувальний акт прокурору, не мав права вирішувати питанні пов`язані з підготовкою до судового розгляду, в тому числі розглядати клопотання прокурора про застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу.

Захисник вважає, що повернення обвинувального акту являє собою повернення його на досудове розслідування, тому запобіжний захід має продовжуватися слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, який визначений до 27 травня 2020 року.

Також захисник зазначив, що підозра ОСОБА_12 є необґрунтованою та не підтверджується матеріалами доданими до клопотання прокурора, а наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, не доведена належними доказами.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_12 має постійне місце проживання, одружений, має неповнолітню дитину, батьків пенсіонерів, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, вислухавши захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, а також вислухавши потерпілого ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, дослідивши зміст обвинувального акту у кримінальному провадженні та перевіривши доводи викладені в поданих апеляційних скаргах, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п.3) ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору виключно з підстав невідповідності вимогам ст.291 КПК України.

Повертаючи прокурору обвинувальний акт, суд першої інстанції послався на те, що вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону органом досудового розслідування не було дотримано в повному обсязі, оскільки при викладі фактичних обставин інкримінованих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 злочинів та у самих формулюваннях обвинувачень, стороною обвинувачення зазначено про вчинення злочинних дій спільно з ОСОБА_13 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження.

Згідно положень п.5) ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації; 3) формулювання обвинувачення. При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченим.

Апеляційний суд вважає, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації в обвинувальному акті дотримано повністю. Обставини, які, відповідно до ч.1 ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладені чітко і конкретно. Крім того, наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Водночас, вказівка суду першої інстанції щодо порушення засад кримінального провадження: презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, а також прав, свобод та інтересів ОСОБА_13 у зв`язку із зазначенням його прізвища в обвинувальному акті відносно інших обвинувачених, є передчасною та безпідставною і жодним чином не перешкоджає проведенню підготовчого засідання і призначенню кримінального провадження до судового розгляду но суті пред`явленого обвинувачення.

Згідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, а під час складання обвинувального акту відповідно до вимог ч.5 ст.291 КПК України в ньому повинно бути зазначено всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, у тому числі час, місце, спосіб вчинення злочину, наявність співучасників тощо. Окрім того, ОСОБА_13 до виділення матеріалів стосовно нього у зв`язку з його розшуком, повідомлено про підозру у вчиненні злочину в межах даного кримінального провадження.

Слід зазначити, що вказавши в ухвалі про порушення презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини інших конкретних осіб, яким обвинувачення не висунуто, а також порушення їх прав, свобод та інтересів, суд у підготовчому судовому засіданні вирішив питання, що стосується безпосереднього дослідження доказів, фактичних обставин інкримінованих обвинуваченому злочинів, що є недопустимим на вказаній стадії процесу.

Суд першої інстанції у підготовчому провадженні не може вирішувати питання про доведеність вини обвинувачених, оцінювати фактичні обставини кримінального провадження (зокрема з точки зору достатності та конкретності викладу дій обвинувачених, як пособників); надавати оцінку кваліфікації, оскільки це завдання суду під час судового розгляду.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повернув прокурору обвинувальний акт з надуманих підстав і фактично ухилився від розгляду кримінального провадження по суті, що є неприпустимим і беззаперечно порушує процесуальні права учасників кримінального провадження, в тому числі і права щодо проведення судового розгляду в розумні строки.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що у відповідності до положень п.2) ч.1 ст.409, ст.411 КПК України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення в частині повернення обвинувального акту прокурору.

Відповідно до п.6) ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Пунктом 2) ч.1 ст.409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до п.1) ч.1 ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію статей 7, 9 КПК України

Так, ч.6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції в частині повернення обвинувального акту прокурору підлягає скасуванню, в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, з направленням кримінального провадження №0000632 до Березівського районного суду Одеської області на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

Стосовно доводів апеляційної скарги сторони захисту про безпідставність застосування судом першої інстанції до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційний суд зазначає про таке.

Під час досудового розслідування кримінального провадження №0000632 до обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строк дії якого спливав 27 травня 2020 року.

Відповідно до п.5) ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

З огляду на викладену норму права досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000632 було завершено з моменту направлення обвинувального акту до Березівського районного суду Одеської області, а саме 19 травня 2020 року.

При цьому апеляційний суд визнає хибними доводи сторони захисту про те, що після повернення судом обвинувального акту прокурору для усунення порушень вимог ст.290 КПК України, кримінальне провадження повертається на стадію досудового розслідування, оскільки відповідно до діючим кримінальним процесуальним кодексом не передбачений інститут додаткового розслідування.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Згідно з ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Задовольнивши клопотання прокурора та застосувавши до обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 запобіжний захід у виді тримання під вартою суд визначив строк дії вказаного запобіжного заходу з 28 травня 2020 року до 26 липня 2020 року, в той час як сама ухвала була постановлена судом 22 травня 2020 року.

Апеляційний суд вважає, що такими діями суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, оскільки термін дії обраного запобіжного заходу мав відраховуватись з моменту постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали - 22 травня 2020 року і припиняти свою дію через 60 днів - 20 липня 2020 року.

З цих підстав апеляційний суд вважає, що ухвала Березівського районного суду Одеської області від 22 травня 2020 року в частині визначення строку дії застосованого до обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 строку дії запобіжних заходів підлягає зміні.

Керуючись статтями 7, 9, 291, 376, 404, 405, 407, 409, 411, 415, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 задовольнити.

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_10 подані в інтересах обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 задовольнити частково.

Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 22 травня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000632 від 12 липня 2017 року та застосування до обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 26 липня 2020 року включно скасувати в частині повернення обвинувального акту прокурору.

Змінити ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 22 травня 2020 року в частині застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Визначити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до 20 липня 2020 року включно.

В решті ухвалу залишити без змін.

Призначити новий розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000632 від 12 липня 2017 року в Березівському районному суді Одеської області зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4