Справа № 203/4512/19
Провадження № 1-кс/0203/1418/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2019 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 клопотання слідчого СВ ВП на станції №1 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, відомості про яке 17 грудня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000381 з попередньою кваліфікацією за ч.2 ст. 187 КК України, у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, маючого середньо-спеціальну освіту, працюючого в ТОВ «Синергия-груп» на посаді водія-вантажника, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ ВП на станції №1 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, за погодженням з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3, звернувся 17 грудня 2019 року до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначаючи наступне.

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що 17.12.2019, о 00 год. 10 хв., під час руху електропоїзду сполученням «Дніпро-Кам`янське», на перегоні станцій Діївка-178 км РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», за попередньою змовою з ОСОБА_8 , групою осіб, з метою заволодіння чужим майном здійснили напад, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я ОСОБА_9 , в результаті чого відкрито заволоділи належними йому мобільним телефоном Microsoft Mobile та портативною акустичною колонкою Сrown.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 підсіли на вільні сидіння біля ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_4 забрав у ОСОБА_9 рюкзак з портативною колонкою Crown AC220/DC12-5BF, який передав ОСОБА_8 , потім забрав з рук ОСОБА_9 мобільний телефон Microsoft Mobile lumia 640 xl dual sim, який утримував у своїх руках.

Продовжуючи свої злочинні дії, з метою подальшого утримання майна потерпілого та подолання спроб ОСОБА_9 повернути своє майно шляхом виклику допомоги, здійснили на останнього напад, а саме ОСОБА_4 рукою закрив рота ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 дістав газовий балон з речовиною сльозогінної дії, направив його в обличчя ОСОБА_9 та погрожуючи його застосуванням, змусив припинити протидію. Після чого ОСОБА_8 , погрожуючи ОСОБА_9 викинути його з вагону на ходу електропоїзду, вийшов у тамбур та відчинив електричні двері, а ОСОБА_4 намагався в цей час виштовхати ОСОБА_9 у тамбур. Отримавши опір з боку ОСОБА_9 , ОСОБА_4 не зміг виштовхати його у тамбур, та покликав на допомогу ОСОБА_8 . Після того як ОСОБА_8 повернувся до вагону, останній наполовину дістав з внутрішньої кишені куртки предмет, який ОСОБА_9 сприйняв за вогнепальну зброю пістолет, і який ОСОБА_8 погрожував застосувати. Потім ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 виштовхали ОСОБА_9 у тамбур, звідки після зупинки електропоїзду на зупиночній платформі 178 км, виштовхнули його на перон.

Таким чином, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 групою осіб здійснили напад та заволоділи належними ОСОБА_9 мобільний телефон Microsoft Mobile lumia 640 xl dual sim вартістю 400 грн. 00 коп. та портативною колонкою Crown AC220/DC12-5BF вартістю 500 грн. 00 коп., чим заподіяли йому матеріальну шкоду на загальну суму 900 грн. 00 коп.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ч.2 ст.187 КК України.

Відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог чч. 1,4 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 17 грудня 2019 року за № 0000381 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч.2 ст.187 КК України.

17 грудня 2019 року о 04 год. 05 хв. ОСОБА_10 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17 грудня 2019 року о 18 год 30 хв. ОСОБА_10 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

17 грудня 2019 року о 19 год 00 х. ОСОБА_10 вручене клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому підстав та в підтвердження наявності зазначених слідчим ризиків посилалися на те, що підозрюваний скоїв тяжкий злочин, покарання за який передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що протягом року скоїв щонайменше три кримінальні правопорушення різної тяжкості, обвинувальні акти стосовно яких перебувають в суді; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому прокурор просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначивши заставу у сумі 57 630 грн., що становить 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний в судовому засіданні обставини, викладені у клопотанні слідчого визнав в частині скоєння нападу на потерпілого і мети нападу, однак без заподіяння тілесних ушкоджень, тому просив з урахуванням його міцних соціальних зв`язків, перебування на його утриманні малолітньої дитини застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечував тим, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, офіційно працює, має на утриманні малолітню дитину, тому ризик переховування від слідства та суду відсутній, а ризик впливу на свідків, потерпілого не доведений доказами. Крім того, підозрюваний щиро кається у скоєному, тому просив суд відмовити в задоволенні клопотання та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, додавши також, що визначений у клопотанні розмір застави є непомірно великим.

Заслухавши прокурора, з`ясувавши думку підозрюваного, захисника, дослідивши додані до клопотання докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, обґрунтовується зібраними доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.12.2019, де зазначені обставини події; протоколом огляду місця події від 17.12.2019; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 17.12.2019, де останній підтвердив обставини події; протоколами допитів в якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; протоколами впізнання ОСОБА_4 потерпілим ОСОБА_9 від 17.12.2019; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Таким чином, стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Визначаючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приймає до уваги наступне.

В засіданні встановлено, що протягом 2018-2019 років ОСОБА_4 пред`явлено ряд обвинувачень, стосовно яких обвинувальні акти направлені до суду та наразі триває судовий розгляд, зокрема, в Ленінському районному суді м. Дніпропетровська за обвинувальним актом від 14 травня 2018 року у кримінальному провадженні №0000581 за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, за обвинувальним актом від 27 квітня 2018 року у кримінальному провадженні №0000766 за ч. 2 ст. 289 КК України, за обвинувальним актом від 27 березня 2019 року у кримінальному провадженні №0000791 за ч. 1 ст. 162 КК України, у зв`язку з чим слідчий суддя з огляду на характер вчиненого 17 грудня 2019 року тяжкого кримінального правопорушення, приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення ризику можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також слідчий суддя приходить до висновку про доведеність ризику можливості підозрюваного впливати на потерпілого, свідків та утруднення ходу кримінального провадження, та враховуючи тяжкість покарання у вигляді лише позбавлення волі за злочин, у якому йому пред`явлено підозру і приймаючи до уваги наявність триваючих на розгляді інших кримінальних проваджень відносно ОСОБА_4 , останній може переховуватись від слідства та суду, навіть не зважаючи на наявність дійсно міцних соціальних зв`язків, сім`ї, роботи, зареєстрованого місця проживання та перебування на утриманні малолітньої дитини.

Тому, спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, для мінімізації тих ризиків, які знайшли своє підтвердження у ході розгляду клопотання, з урахуванням обставин вчинення тяжкого злочину, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав за ч.2 та ч.3 ст. 183 КПК України застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави в розмірі, передбаченому п.1 ч.5 ст. 182 КПК України оскільки інший більш м`який запобіжний захід, зокрема, у вигляді домашнього арешту, не забезпечить належно процесуальну поведінку підозрюваного та його не можливо обрати у зв`язку з відсутністю постійного місця проживання підозрюваного.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шестидесяти днів. Нормою ч. 2 цієї статті встановлено, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його затримання.

При цьому, слідчий суддя приймає до уваги, що строк тримання під вартою не може перевищувати строк досудового розслідування, визначеного відповідно до ст. 219 КПК України.

Зважаючи на те, що підозрюваного фактично затримано 17 грудня 2019 року о 00 год 30 хв., підозра вручена 17 грудня 2019 року о 18 год.30 хв., клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вручено - 17 грудня 2019 року о 19 год. 00 хв., обставини чого останній підтвердив у судовому засіданні, то з врахуванням строків досудового розслідування за ст. 219 КПК України датою закінчення дії ухвали слід вважати 15 лютого 2020 року о 00 год 30 хв.

Визначаючи згідно з п.5 ч.2 ст. 183, п.1 ч.5 ст. 182, ст. 194 КПК України розмір застави і обсяг обов`язків, виконання яких має бути підозрюваною особою забезпечене, слідчий суддя виходить з підозри особи в тяжкому згідно ст.12 КК України злочині, через що здатна забезпечити належну процесуальну поведінку визначена застава в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить суму 57 630 грн., в межах розміру, на якому наполягали прокурор та слідчий в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 194, 196-197, 309-310, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ ВП на станції №1 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, відомості про яке 17 грудня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000381 з попередньою кваліфікацією за ч.2 ст. 187 КК України, у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, помістивши до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Визначити строк дії ухвали до 00 год. 30 хв. 15 лютого 2020 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути звільнений під заставу 57 630 (п`ятдесят сім тисяч шістсот тридцять) гривні, тобто 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з часу підтвердження внесення цієї суми на рахунок № 7442, отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, банк отримувача ГУДКСУ в м. Київ, МФО - 820172, одночасно з покладенням на підозрюваного обов`язків згідно з ст. 194 КПК України на строк дії ухвали до 15 лютого 2020 року:

-прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора та суду;

-не відлучатися з м. Дніпра Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_9 , свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

У разі внесення застави підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з моменту звільнення з-під варти вважати таким, до якого у вигляді запобіжного заходу застосована застава, про що уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення повідомити слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд.

Попередити ОСОБА_4 про звернення суми застави в дохід держави і зарахування її до спеціального фонду Державного бюджету України в разі невиконання підозрюваним покладених на нього за цією ухвалою обов`язків з вирішенням питання про застосування застави у більшому розмірі або іншого виду запобіжного заходу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника СВ ВП на станції №1 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1