ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2437/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого слідчого відділу УП ГУНП у місті Києві лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003597 від 30 травня 2020 року, за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України щодо застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця міста Києва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого (офіційно), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 09 січня 2020 року Деснянським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень 00 копійок, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , за погодженням з процесуальним керівником - прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003597 від 30 травня 2020 року, за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України щодо застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 .

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003597 від 30 червня 2020 року, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.
Так 30 червня 2020 року близько 05 годин 54 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: місто Київ, вулиця Пчілки № 4, з тильної сторони магазину «Лоток», помітив, що у підвальному приміщенні за вищевказаною адресою знаходяться будівельні матеріали, а саме плити пінополістирольні екстузійні «ТЕХНОНИКОЛЬ CARBON ECO TB 1180х580х100- » ( 2x50 ), вартістю 569 гривень 85 копійок., без ПДВ за упаковку.
В цей час у останнього виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до приміщення з метою заволодіти вищевказаним майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до приміщення, ОСОБА_4 продовжуючи знаходитися за вказаною адресою, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю уваги зі сторони сторонніх осіб, через отвір між решіткою та підлогою, проник до підвального приміщення звідки таємно, повторно викрав дві упаковки плит пінополістирольних екстузійних « ТЕХНОНИКОЛЬ CARBON ECO TB 1180х580х100-L» (2 x 50), загальною вартістю 1139 гривень 70 копійок.
В подальшому ОСОБА_4 , залишив місце скоєння злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку на загальну суму 1 139 гривень 70 копійок.
Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у приміщення, вчиненого повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування такого запобіжного заходу, посилаючись на ризики, визначені ст. 177 КПК України.

Підозрюваний та його захисник частково заперечували щодо задоволення вказаного клопотання, вважаючи, що ризики прокурором є недоведеними, відповідно й підстви для обрання пропонованого запобіжного заходу відсутні, відповідно просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з метою реалізації відозрюваного права на працю.

Підозрюваний вину визнав.

Клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання (ст. 186 КПК України).
Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до такого клопотання, з"ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання, зокрема, міркування прокурора щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, думку підозрюваного, проаналізувавши надані строною обвинувачення докази підозри, у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року , вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Як вбачається з матеріалів клопотання у вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,раніше судимий, має не зняту та не погашену судимість за злочини проти власності, при цьому належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин.
В діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого, передбачена ч. 3 ст. 185 КК України.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:

протоколом прийняття заяви про злочин від 30 червня 2020 року;
протоколом огляду місця події від 30 червня 2020 року;
протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 30 червня 2020 року;
протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 30 червня 2020 року ;
протоколом затримання ОСОБА_4 від 30 червня 2020 року ;
протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 30 червня 2020 року ;
протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_10 від 30 червня 2020 року;
іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
30 червня 2020 року о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
01 липня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до шести років.

В порядку ст. 177 КПК України прокурором доведені ризики, що підозрюваний ОСОБА_4 може ухиляється від органів досудового розслідування та / або суду, оскільки немає постійного місця роботи, стійких соціальних зв`язків у місті Києві та вчинити інше кримінальне правопорушення, ураховуючи сумнівну поведінку останнього.

Окрім того, ОСОБА_4 ,будучи раніше судимим за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, що свідчить про наявність умислу та свідоме обрання ОСОБА_4 злочинної поведінки, та маючи намір залишитись безкарним за свої дії, що слугуватиме в подальшому засобом та доданням впевненості в своєї безкарності, для подальшого здобуття злочинним шляхом матеріальних благ для власного існування за рахунок протиправної діяльності у вигляді вчинення злочинів.

Визначеним прокурором ризикам, передбаченим п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, може запобігти тільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Більш м`які запобіжні заходи, ніж цілодобовий домашній арешт, нададуть змогу підозрюваному переховуватись від органу досудового розслідування і суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити свою злочинну діяльність. Факт працевлаштування підозрюваним не доведений, відтак забезпечення його правом на працю, відповідно обрання більш м"якого запобіжного заходу - арешту у нійний час доби, немає.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 може ухиляється від органів досудового розслідування, продовжити вчиняти інші злочини, офіційно не працевлаштований і не має постійного джерела доходу, однак має постійне місце мешкання у Дарницькому районі міста Києва, що дозволяє встановити контроль та його наявність за місцем проживання, враховуючи, що менш суворі заходи, не достатні для уникнення ризиків.

Наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, надають підстави для обрання запобіжного заходу відносно такого підозрюваного.
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України « Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини », тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції » ( Letellier v France ), 12369 / 86, 26 червня 1991 року).
Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Відповідно до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа та інші.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також ризиків, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені в ч. 1 цієї статті, є підставою для застосування до нього запобіжного заходу.
В порядку ст. 177 КПК України прокурором доведені та слідчим суддею встановлені ризики, що підозрюваний ОСОБА_4 може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду,
- а також вчинити новий злочин, враховуючи його незаконну діяльність.
Так, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, є можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, що спонукатиме його до переховування від органів досудового розслідування та / або суду, а також він може вчинити новий злочин, оскільки офіційно не працює, суспільно корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, а обрана ним незаконна діяльність, визначена, як джерело доходу, що спонукатиме його до продовження такої злочинної діяльності.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинення ним нового злочину.
Зазначені обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та вчинити новий злочин.
Інші ризики, на які посилається сторона обвинувачення, а саме - незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не доведені й будуються стороною обвинувачення лише на припущенні, які слідчим суддею не можуть прийматися до уваги.
Отже наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, надають підстави для обрання запобіжного заходу.
Варто зауважити, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у видгляді домашнього арешту відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим ( ч. 6 ст. 181 КПК України) .

Суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Пунктом 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визначено право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Разом з тим, відповідно до ст. 178 КПК України, суд при вирішенні даного питання, враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання за вчинення кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, особу обвинуваченого, зокрема стан його здоров`я, сімейний і матеріальний стан.

На думку слідчого судді цілодобовий домашній арешт має бути, що не порушує норми Європейської конвенції з прав людини та практику Європейського суду з цих питань.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором ( ч. 5 ст. 194 КПК України).

Відтак, норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.

Відповідно покласти на підозрюваного пені обов`язки, такі як:

- прибувати до слідчого Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києвi, прокурора та суду за першою вимогою;

- заборонити підозрюваному залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 ,цілодобово.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0, 25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею , які будуть покладені на підозрюваного.

Так, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором ( ч. 5 ст. 195 КПК України ).

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

На підстави вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого слідчого відділу УП ГУНП у місті Києві лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003597 від 30 травня 2020 року, за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця міста Києва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 09 січня 2020 року Деснянським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень 00 копійок, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 (два) місяці до 16 год. 30 хв. 30 серпня 2020 року.

Покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчого Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києвi, прокурора та суду за першою вимогою;

- заборонити підозрюваному залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово.

Контроль за виконанням даного запобiжного заходу покласти на підрозділ Національної поліції за мiсцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України визначити строком до 16 год. 30 хв. 30 серпня 2020 року.

Підозрюваному письмово під розпис повідомити покладені на нього обов`язки та роз`яснити про те, що в разі невиконання покладених цією ухвалою зобов`язань до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0, 25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 - х розмірів мінімальної заробітної плати.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному негайно після її оголошення ( ч. 5 ст.196 КПК України ).

Копію ухвали направити до управління поліції Головного управління Національної поліції для постановки ОСОБА_4 на облік та здійснення контролю за виконанням ним ухвали суду.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження ( ч. 4 ст. 181 КПК України ).

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, проте не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: