1Справа № 335/2454/20 1-кс/335/2233/2020
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
В обґрунтування клопотання зазначав, що 07.03.2020 невстановлені особи, перебуваючи поблизу будинку 145 по пр. Соборний в м. Запоріжжя, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого Ен-Ніда Файсал, заволоділи належним йому майном, та після вчинення даного кримінального правопорушення з місця злочину зникли, заподіявши потерпілому матеріальні збитки.
14.05.2020 на підставі ухвали слідчого судді за місцем проживання ОСОБА_6 проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено таке майно: ноутбук «Asus» в корпусі чорного кольору s/n F8N0CV078689325; об`єктив до фотоапарату «Nikon» s/n 3985909; спалах до фотоапарату «Metz» 58 AF-2; моноблок iMac Aplle s/n C02H9LIPDHJf.
Отже, вилучені під час обшуку у ОСОБА_6 предмети можуть бути об`єктами кримінально-протиправних дій або набутими кримінально-протиправним шляхом, та мають важливе значення у кримінальному провадженні. У разі їх повернення, останній може їх приховати чи знищити.
З наведених підстав просив накласти арешт на вищезазначене майно, яке було вилучено під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 .
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання про арешт майна підтримав та пояснив, що органом досудового розслідування було також проведено огляд моноблоку iMac Aplle s/n C02H9LIPDHJf та встановлено, що він був раніше викрадений у ОСОБА_8 в м. Мелітополі. При цьому, зазначив, що дане кримінальне провадження не є об`єднаним із кримінальними провадженнями за фактами викрадення вищезазначеного майна і підстави для їх об`єднання відсутні. Зазначив, що арешт необхідно накласти на вилучені речі, оскільки вони є речовими доказами у інших кримінальних провадженнях.
Представник власника майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, оскільки ОСОБА_6 є добросовісним набувачем вказаного майна. Вилучені в нього речі не мають відношення до цього кримінального провадження. Крім того, обшук було проведено з чисельними порушеннями вимог КПК України.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
За вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий у своєму клопотанні просив накласти арешт на вищезазначене майно з метою збереження речових доказів.
Таким чином, вилучені під час обшуку речі, а саме ноутбук «Asus» в корпусі чорного кольору s/n F8N0CV078689325; об`єктив до фотоапарату «Nikon» s/n 3985909; спалах до фотоапарату «Metz» 58 AF-2; моноблок iMac Aplle s/n C02H9LIPDHJf, не відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, у цьому кримінальному провадженні, та не є доказами вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КПК України.
Та обставина, що під час обшуку було вилучене майно, що не має значення речових доказів у цьому кримінальному провадженні, унеможливлює накладення на це майно арешту у цьому кримінальному провадженні.
Підсумовуючи викладене, у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 170 173, 167 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Вознесенівського ВП Дінпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 19 травня 2020 р.

Повний текст ухвали оголошений 22 травня 2020 р. о 9:25 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1