Справа № 188/352/20
Провадження № 1-кп/188/95/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в cмт. Петропавлівка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000082 від 04.02.2020р. та угоду про визнання винуватості відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець

с. Русаково Петропавлівського району Дніпропетровської

області, громадянин України, зареєстрований та проживає

за адресою:

АДРЕСА_1 ,

не працює, не одружений, паспорт НОМЕР_1 ,

виданий 14.01.1997р. Петропавлівським РВ УМВС України

в Дніпропетровській області, раніше не судимий,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, -

за участю прокурора: ОСОБА_4

за участю захисника: ОСОБА_5

за участю обвинуваченого: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в період часу приблизно з 10 по 20 серпня 2017 року (точна дата в ході судового слідства не встановлена) в період часу з 13:00 до 15:00 годин, перебуваючи на території залізничної станції, яка розташована за адресою: вул. Привокзальна, 3 в смт. Залізничне Петропавлівського району Дніпропетровської області, на узбіччі дороги побачив поліетиленовий пакет, в якому були боєприпаси, а саме: 1 ручна граната Ф-1, придатну для вибуху та 1 запал для ручних гранат, після чого в повній мірі усвідомлюючи, що вказана граната має вибухові речовини, а запал є вибуховим пристроєм, діючи умисно і цілеспрямовано, привласнив їх собі, тобто своїми діями вчинив придбання вибухових речовин та вибухового пристрою. Після чого переніс їх до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та залишив їх собі, зберігаючи за місцем свого проживання в господарському приміщенні за вищевказаною адресою, тим самим переніс та зберігав вибухові речовини та вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу, чим порушив постанову Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471-XII Про право власності на окремі види майна», якою затверджено Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України (додаток № 1), ст. 39 Закону України «Про Національну поліцію», «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998р., не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», Постанову Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576.

21 лютого 2020р. в період часу з 20 годин 25 хвилин по 20 годин 58 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2020 року на проведення обшуку території квартири та інших будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 в присутності останнього та понятих було проведено обшук господарського приміщення, яке прилягає до квартири, розташованої за вищевказаною адресою, в ході якого було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет, в якому знаходилися боєприпаси, а саме: ручну гранату Ф-1 та запал до неї.

Згідно висновку експерта від 28.02.2020 року № 19/104-11/1/ї48 за результатами судової вибухо-технічної експертизи, предмет, вилучений 21.02.2020 року в ході проведення обшуку по АДРЕСА_1 , є: конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме: спорядженим корпусом бойової осколкової, оборонної, ручної гранати Ф-1, який відноситься до категорії вибухових речовин та уніфікованим запалом ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв. Зазначені предмети придатні до здійснення вибуху.

В підготовчому судовому засіданні між прокурором та обвинуваченим укладено угоду про визнання винуватості від 10 березня 2020 року по кримінальному провадженню № 0000082, за умовами якої ОСОБА_3 погоджується на призначення йому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження та угоду про визнання винуватості, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки її умови не суперечать вимогам КПК України та іншим Законам.

Слідчими органами правильно визначена правова кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання вибухових речовин та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства та принципам гуманізму, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, є всі обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним, обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, є всі фактичні підстави для визнання винуватості, узгодженні сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, при призначені покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч.ч. 4, 5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 472, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10 березня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000082, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, призначивши покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: ручну гранату Ф-1 та запал до неї, які на підставі квитанції № 372 передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Петропавлівського ВП, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1 570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) грн. 10 коп.

Захід забезпечення кримінального провадження не обирався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку, звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1