Провадження № 1-кс/761/6553/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві

клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року (справа №761/1592/20), у кримінальному провадженні №0004520 від 11 жовтня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.212, ч.1 ст.366 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах власника майна ОСОБА_3 09 квітня 2020 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004520 від 11 жовтня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.212, ч.1 ст.366 КК України, а саме: нежитлове приміщення АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004520 від 11 жовтня 2019 року, накладено арешт на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 . Метою накладення арешту слідчим суддею зазначено збереження речових доказів, оскільки вказане нежитлове приміщення визнане речовим доказом в кримінальному провадженні, та з метою запобігання його передачі та відчуження.

Вважає, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала потреба, оскільки власником вказаного нежитлового приміщення АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 . Відповідно до протоколу електронних торгів № 373131 від 30 листопада 2018 року ОСОБА_3 визнаний переможцем електронних торгів, що відбулися 30 листопада 2018 р., по лоту №312708 «Іпотека: нежитлове приміщення №144, площею 1206.00 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 », організатором яких виступило державне підприємство «СЕТАМ». Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 лютого 2019 року право власності на нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_3 Торги не були зупинені чи заборонені, вони відбулися відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, тому придбане заявником нежитлове приміщення не може бути витребуване у нього як у добросовісного набувача, і не може бути речовим доказом. Вказали, що матеріали не містять даних, що майно є доказом, а також відсутні достатні відомості, що вчинено злочин.

Крім того, адвокат ОСОБА_4 зазначає, що ОСОБА_3 не має у кримінальному провадженні статусу підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або особи, щодо якої здійснюється провадження, а є добросовісним власником, набув нежитлове приміщення на електронних торгах, а тому накладення судом арешту на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , є необґрунтованим і очевидно неспіврозмірним обмеженням права власності ОСОБА_3 , яке позбавляє останнього у повній мірі володіти, розпоряджатися та користуватись своїм законно придбаним майном.

Представник власника майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання та просив скасувати арешт, накладений на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_3 .

Старший слідчий в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання. Зазначив, що на даний час досудове розслідування в кримінальному провадженні триває, встановлено, що оцінка вартості нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , придбаного ОСОБА_3 була занижена. Крім того, вказав, що арешт на вказане майно було накладено з метою збереження речових доказів, оскільки вказане нежитлове приміщення визнане речовим доказом в кримінальному провадженні, та з метою запобігання його передачі та відчуження. Просив відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 .

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004520 від 11 жовтня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.212, ч.1 ст.366 КК України.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові,корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004520 від 11 жовтня 2019 року, накладено арешт на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 .

Як визначено в ухвалі слідчого судді від 20 січня 2020 року, арешт на майно накладено з метою збереження речових доказів, та з метою запобігання його передачі та відчуження.

Встановлено, що вказане нерухоме майно було предметом іпотеки та колишньою власністю Фірми «Т.М.М.» - ТОВ, яка виступала боржником у виконавчому провадженні №55614244 по примусовому виконанню виконавчого напису №7860, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та було передано на реалізацію ДП «Сетам», а 30 листопада 2018 року його, відповідно до протоколу електронних торгів №373131 було реалізовано на користь ОСОБА_3 , який став переможцем торгів, та відповідно в подальшому власником майна.

Постановою Верховного суду від 06 листопада 2018 року, залишена без змін постанова Київського апеляційного господарського суду від 26 червня 2018 року, відмовлено у задоволенні позовів Фірми "Т.М.М." - Товариство з обмеженою відповідальністю та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТММ-Будкомплект" про визнання виконавчих написів в тому числі 7860 вчинених 20.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , таким, що не підлягають виконанню.

Крім того, обставини щодо незаконності дій представників Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, на які у своєму клопотанні посилається слідчий, були предметом судового розгляду Окружним адміністративним судом м. Києва у справі №826/12574/18.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2018 року у справі № 826/12574/18 відмовлено у задоволенні позову Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю, в якому позивач просив, серед іншого: визнати недійсною постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 27 липня 2018 року у виконавчому провадженні № 55614244; визнати недійсним звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні № 55614244.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21лютого 2019 року у справі № 826/12574/18 вказане рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.12.2018 року залишено без змін

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя в ухвалі виходив з обставин, що є достатні підстави вважати, що нежитлове приміщення є речовим доказом, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Проте представником власника майна ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 надані фактичні дані, відповідно до яких майно набуте на відповідних законних правових підставах.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують ,що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб,конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу ) ;4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Разом з тим, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 не є підозрюваним в кримінальному провадженні, обвинуваченим, засудженим або особою, щодо якої здійснюється провадження, не є цивільним відповідачем в кримінальному провадженні №0004520 від 11 жовтня 2019 року.

Наведені адвокатом ОСОБА_4 дані свідчать, що процес набуття ОСОБА_3 права власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , не оскаржений, правовстановлюючі документи в результаті прилюдних торгів не скасовані.

Викладені обставини свідчать про те, що ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту об`єктів рухомого й нерухомого майна та земельних ділянок ДП «Український державний науково-технічний і проектний інститут промислових технологій» () за адресами: м. Київ, вул. Магнітогорська, 1-Б; Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н, сільська рада Циблівська, Козинські горби урочище, 1; АДРЕСА_3 ; Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Смілянська, 44/1; м. Київ, вул. Пироговського, 19, на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали, що обґрунтовано матеріалами доданими до клопотання та Ліквідатором ДП«Український державний науково технічний і проектний інститут промислових технологій» ОСОБА_7 майна у судовому засіданні, не наведено жодних інших додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_3 йому майном на підставі зазначених обставин, оскільки представником власника майна адвокатом ОСОБА_4 доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

У зв`язку з чим, вважає доцільним скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174,309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року (справа №761/1592/20), у кримінальному провадженні №0004520 від 11 жовтня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.212, ч.1 ст.366 КК України задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004520 від 11 жовтня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.212, ч.1 ст.366 КК України, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року (справа №761/1592/20), а саме: нежитлове приміщення №144, загальною площею 1206, 00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1