Справа №591/6471/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/208/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2020 року, про відмову у накладенні арешту на майно,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

власниці майна - ОСОБА_8 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційні скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на вилучені під час обшуку 10.04.2020, за місцем мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , три документи, блокнот та мобільний телефон Арle iPhone 6S imei НОМЕР_1 .

Свої доводи прокурор обґрунтовує тим, що слідчим під час судового засідання наголошувалось на тому , що у мобільному телефоні зберігається листування в різних додатках - мессенджерах (Viber, Whatsapp тощо) щодо проблематики: працевлаштування державних реєстраторів, а також вирішенню питання щодо позитивного результату спецперевірки державних реєстраторів по отриманню ключів доступу до Єдиних та Державних реєстрів, не проходячи її; вчинення незаконних реєстраційних дій; обговорення можливості отримання заробітку з державних реєстрацій; фото документів; скріншоти витягів з реєстрів; фото іменної картки для оплати за державну реєстрацію; обговорення питань по передачі грошових коштів за виконання реєстраційних та інших дій. Крім того, в телефоні містяться видалені фрагменти листування, які необхідно відновити під час проведення відповідної судової експертизи. В робочому блокноті містяться: інформації щодо суми грошових коштів за вчинення конкретних незаконних реєстраційних дій; записи щодо конкретних адрес, за якими необхідно вчинити реєстраційні дії; суми грошових винагород, вказаних у валюті США. Указані речі визнані речовими доказами та долучені до кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 про арешт майна, вилученого 10 квітня 2020 року у ОСОБА_8 , а саме: на три документи, блокнот та мобільний телефон.

Слідчий суддя мотивував постановлену ухвалу тим, що слідчим не доведено відповідність вилучених речей, на який він просив накласти арешт, критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, власницю майна та її захисника, які вважали ухвалу слідчого судді обґрунтованою та вмотивованою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим управлінням ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 03 жовтня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 361-2, ч.2 ст. 361 КК України, за фактом порушення вимог законодавства у сфері надання електронних довірчих послуг державним реєстратором Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області ОСОБА_11 та державним реєстратором Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області ОСОБА_12 , а саме: передачі особистих ключів до державних реєстрів третім особам з корисливих мотивів, здійснення втручання в діяльність реєстрів.

У ході проведення тимчасового доступу в ТОВ «ТЦ Радіосистеми» було отримано інформацію за ір-адресами, з яких здійснювались входи до Реєстрів за допомогою верифікаційних ключів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Так, встановлено, що такі ір- адреси надавались споживачу за адресою: м. Суми, вул. Троїцька, 21, у приміщенні ТОВ «Ревід» (Код ). Оперативним шляхом встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно знаходиться у приміщеннях ТОВ «Ревід» та приймає замовлення щодо реєстрації нерухомого майна, але, при цьому, не уповноважена здійснювати такі дії.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного сдуу м. Суми від 27 березня 2020 року дозволено слідчим провести обшук за адресою: АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_8 , з метою відшукання: верифікаційних ключів ОСОБА_13 та ОСОБА_12 до Державних реєстрів, документації щодо здійснення таких реєстрацій, електронно-обчислювальних машин, з яких здійснювався незаконний вихід до Реєстрів, печаток та штампів наведених державних реєстраторів.

В ході проведення обшуку, за даною ухвалою слідчого судді, 10 квітня 2020 року, за місцем мешкання ОСОБА_8 , за вказаною адресою вилучено три документа у файлі, блокнот та мобільний телефон Аріє iPhone 6S imei НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 зазначеної статті 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що вказані вилучені речі, а саме: три документа, блокнот та мобільний телефон, не відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки вони не містять в собі інформацію щодо предмета розслідування та не можуть безпосередньо його стосуватися.

Крім того, ОСОБА_8 в рамках цього кримінального провадження не було повідомлено про підозру, цивільний позов заявлений не був, а санкціями ч.1 ст. 361-2, ч.2 ст. 361 КК України не передбачено конфіскація або спеціальна конфіскація.

Колегія суддів вважає, що слідчим не додано до клопотання відповідних доказів, які у своїй сукупності об`єктивно підтверджували б викладені у цьому клопотанні обставини, які свідчили б про доцільність накладення арешту на вищевказане майно.

Само по собі наявність у матеріалах провадження постанови слідчого про визнання речовими доказами вказаних вилучених речей, не може бути врахований як мета для накладення арешту у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Отже, на думку колегії суддів, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, у порядку статей 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності з потребами кримінального провадження, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки надані матеріали не доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2 ч. 3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

За наведених вище обставин судова колегія вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, оскільки вони не спростовують висновки ухвали слідчого судді і не підтверджені належними доказами.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, з викладених у ній доводів, як необґрунтовану - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 167, 170, 172, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 03 жовтня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 361-2, ч.2 ст. 361 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - без задоволення

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4