Справа № 454/445/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1119/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000942 від 29.12.2017 р. про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч.1 ст.121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7

за апеляційною скаргою з доповненнями адвоката ОСОБА_9 захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 05 вересня 2019 року, -

встановила:

вироком Сокальського районного суду Львівської області від 05 вересня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним за ст. 121 ч.1 КК України та призначено покарання за ст. 121 ч.1 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з часу набрання вироком законної сили та затримання засудженого.

Засудженому ОСОБА_7 зараховано в строк відбування покарання період часу попереднього ув`язнення (термін затримання в порядку ст. 208 КПК України з 29.12.2017 року по 30.12.2017 року - 1 день) згідно ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 29 грудня 2017 року приблизно о 19 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу магазину «Продукти» , що на вулиці Чайковського в місті Сокаль Львівської області , що поруч із багатоповерховим будинком №40 по вулиці Чайковського , на грунті раптово виникнувших особистих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_10 , з метою спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень, під час суперечки , витягнув із внутрішньої кишені свого одягу розкладного ножа , яким завдав одного удару ОСОБА_10 у передню частину живота.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням шлунково-кишкової зв`язки. Гемоперитонеум. Травматичний шок ІІ-ІІІ ст..

Таким чином ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто кримінального правопорушення передбаченого за ст. 121 ч. 1 КК України.

На вирок суду адвокат ОСОБА_9 захисник обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок змінити. Призначити ОСОБА_7 покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням строком 1 (рік).

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що всупереч вказаному у вироку про часткове визнання вини обвинуваченим, ОСОБА_7 свою вину у скоєному визнав повністю, своїх показів не змінював, при цьому суд безпідставно не врахував, як пом`якшуючу обставину повне визнання вини обвинуваченим.

Наголошує, що потерпілий не має жодних претензій до обвинуваченого, ні матеріальних, ні інших, відповідно вважає, що суд безпідставно не зазначив добровільне відшкодування завданого збитку обвинуваченим в якості пом`якшуючої обставини.

Підкреслює, що суд не навів аргументів, у зв`язку з чим неможливе виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.

Звертає увагу, що з часу обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу, останній сумлінно виконує покладені на нього обов`язки, не скоїв та не підозрюється в інших злочинах.

В доповненнях до апеляційної скарги, поданих 24.02.2020 р., адвокат ОСОБА_9 просить оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує, що суддя перебував в нарадчій кімнаті з 17:30 год. 03.09.2019р. до 9:00 год. 05.09.2019р. Що підтверджується журналами судового засідання(а.с.77-78), звукозаписами судових засідань.Сторонні захисту стало відомо, що суддею ОСОБА_11 - 04.09.2019р. було винесено ухвалу у іншій кримінальній справі №454/2366/19. Факт ухвалення ухвали у кримінальній справі суддею під час перебування у нарадчій кімнаті для ухвалення вироку у іншій кримінальні справі є порушенням таємниці нарадчої кімнати.
Звертає увагу, що в оскаржуваному вироку суд вказує на те, що обвинувачений частково визнає свою вину, дане твердження не відповідає обставинам справи та спростовується матеріалами справи.
На думку апелянта, висновок суду, що обвинувачений вважає свої дії - необережністю не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_7 ще на початку розгляду даного кримінального визнав свою вину у скоєні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, розуміючи наслідки такого визнання.
Підкреслює, що в оскаржуваному вироку зазначено що потерпілий отримав частину коштів в рахунок відшкодування заподіяної шкоди, а частину коштів обвинувачений зобов`язується доплатити додатково, проте даний факт спростовується матеріалами справи, а саме заявою Потерпілого - ОСОБА_10 - в якій він вказує що жодних претензій матеріального ні будь - яких інших претензій до обвинуваченого не має.
Відповідно вважає, що суд безпідставно не зазначив - добровільне відшкодування завданого збитку - обвинуваченим в якості пом`якшуючої обставини згідно ст. 66 КК України.
Стверджує, що судом не взято до уваги та не зазначено у вироку, що обвинувачений має на утримані малолітніх дітей. Має стійкі соціальні зв`язку з батьками.
Заслухавши доповідь судді, виступ захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями, прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

На переконання колегії суддів, висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим та фактично в апеляційній скарзі не оскаржується.

Стосовно призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання слід зазначити наступне.

Як передбачено статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснення наведених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , дотримався вимог передбачених статтями 50, 65 КК України, так призначаючи останньому покарання суд першої інстанції врахував, що вчинений ним злочин відповідно до ст.12 КК України є тяжким, те, що обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні фактично визнав частково , зробив певні висновки для себе , вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, тяжкі наслідки завдані злочином потерпілому, який є значно молодшим за віком від обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, по місцю проживання характеризується посередньо, розлучений, не працюючий , з середньою освітою, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, що пом`якшують покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції визнано щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та наведені обставини справи суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість призначення засудженому ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті за якою він судиться і таке повинно бути у вигляді позбавлення волі, оскільки виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, такий висновок підтримує і колегія суддів, а доводи наведені з даного приводу захисником визнає безпідставними.

Доводи наведені апелянтом у тій частині, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання без застосування ст. 75 КК України, належно не мотивувавши свого рішення, підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли та колегія суддів вважає такі непереконливими і необґрунтованими.

При цьому, норми КК наділяють суд правом вибору у встановлених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає взяття до уваги й оцінку відповідно до визначених законом критеріїв усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою, відтак колегія суддів вважає, що покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, призначене із забезпеченням принципу індивідуалізації покарання за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та підстав його вважати таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого немає.

Що стосується доводів захисника про порушення судом першої інстанції таємниці нарадчої кімнати, то такі свого підтвердження при апеляційному розгляді не знайшли. Так, згідно матеріалів справи №454/2366/19, яка надійшла на вимогу апеляційного суду 19.02.2020 р., вбачається, що в такій наявна ухвала слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області ОСОБА_1 та така датована 04.09.2019 р., проте 05.09.2019 р. слідчим суддею Сокальського районного суду Львівської області ОСОБА_1 винесено ухвалу, згідно якої випралено описку в ухвалі слідчого судді пор справі №454/2366/19 щодо вирішення клопотання слідчого Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУ НП ОСОБА_12 про продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000609 від 12.09.2019 р. та виправлено дату винесення ухвали слідчого судді з «04.09.2019 р.» на вірну «05.09.2019 р.».

Відтак, підстав вважати, що під час ухвалення судового рішення судом було порушено таємницю нарадчої кімнати, немає.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які тягнули б за собою скасування вироку.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги з доповненнями правильних висновків суду не спростовують, а відтак підстав для скасування прийнятого судом рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Сокальського районного суду Львівської області від 05 вересня 2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4