В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002570 від 14 листопада 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у місті Кривому Розі, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, інвалідності не має, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , 14 листопада 2019 року приблизно о 05 годині 54 хвилини, перебував біля під`їзду будинку № 2 по вулиці Десантній в Покровському районі міста Кривого Рогу, де побачив раніше знайому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якої попрохав передати належний їй мобільний телефон, на що ОСОБА_4 , будучи введеною в оману про справжні наміри ОСОБА_5 , та впевненою в правомірності дій останнього, нічого не здогадуючись про його дійсні наміри, добровільно передала ОСОБА_5 , свій мобільний телефон марки Samsung Galaxy J510H/DS (2016) Gold». В цей час у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.

Того ж дня, о 05 годині 55 хвилин, ОСОБА_5 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи із корисливого мотиву, розуміючи неправомірність своїх дій та те, що його дії є очевидними для ОСОБА_4 , не зважаючи на зауваження останньої, відкрито викрав мобільний телефон марки Samsung Galaxy J510H/DS (2016) Gold», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1341 від 19 листопада 2019 року становить 1500 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 , з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, звернувши викрадене на свою користь, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальний збиток на суму 1500 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнав повністю, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, щиро розкаявся та пояснив, як саме він вчинив відкрите викрадення мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_4 , відповідно до обвинувального акту. Пояснив, що того дня зранку чекав на потерпілу, саме з метою її пограбувати.

Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила покази обвинуваченого ОСОБА_5 .. Просила призначити покарання на розсуд суду. Пояснила, що вони з обвинуваченим мають двох спільних дітей.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 , визнав вину в повному обсязі, зі згоди учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оскаржуються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності його позиції.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 , винуватий у вчиненні зазначених вище дій, та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж).

Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, вчиненого умисно, особу винного, який раніше не судимий, перебував на обліку у лікаря психіатра з 1998 року по 1999 рік з приводу затримки психічного розвитку, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває та не перебував, не працює, згідно характеристики за місцем проживання характеризується посередньо, обставиною що пом`якшує покарання є щире каяття, обставин що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не виявлено.

Суд також приймає до уваги, що спричинена обвинуваченим ОСОБА_5 , матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_4 , не відшкодована.

При прийнятті судового рішення про міру покарання суд також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно з якою виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі, для окремих осіб, тому виконання покарання у громаді можливе.
З врахуванням зазначених вище обставин, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 , слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 186 КК України, та беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України без відбування покарання та звільнення його від основного покарання з випробуванням, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та з врахуванням пропозицій представника персоналу органу пробації суд покладає на засудженого ОСОБА_5 обов`язки, необхідні і достатні для його виправлення, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, які передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а також додатково обов`язок, передбачений п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

На досудовому розслідуванні щодо обвинуваченого запобіжний захід не обирався.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку визначити 1 (один) рік.
В зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
а також додатково покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язок, передбачений п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази: цифровий багатоцільовий диск формату DVD+R, на якому мається відеозапис з камер відеоспостереження від 14 листопада 2019 року - зберігати в матеріалах цього кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1