ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду міста Дніпропетровська кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000580 від 23 квітня 2020 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Дніпрі, громадянина України, маючого неповну середню освіту, розлученого, не працевлаштованого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх та інших непрацездатних осіб не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 05 жовтня 2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. 30 квітня 2014 року звільнений з Дніпропетровської ВК № 89 умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 2 місяці 29 днів;
- 20 березня 2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.185 ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
- 06 грудня 2018 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений 23.10.2019 зДніпропетровської ВК №89 по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України-
ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2019 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 побачив, що малолітній ОСОБА_5 поклав мобільний телефон марки «Neffos C5Plus модель TP7031F» у корпусі сірого кольору, який належить його матері ОСОБА_6 , на диван в спальній кімнаті та у цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, визначивши предметом свого злочинного посягання вищевказаний мобільний телефон.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , знаходячись за вищевказаною адресою у вищезазначений час, впевнившись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, з метою незаконного власного збагачення, шляхом вільного доступу взяв мобільний телефон марки «Neffos C5Plus модель TP7031F» у корпусі сірого кольору, який належить ОСОБА_7 та сховав його до кишені куртки, одягненої на ньому.
Після чого, ОСОБА_4 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, разом з викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, спричинивши своїми злочинними діями потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2010/20 від 15.05,2020 на загальну суму 1804 гривні 05 копійок.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним злочину, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, постанову щодо речових доказів, та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, міцних соціальних зв`язків не має, під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває, знаходиться в реєстрі осіб з наркологічним захворюванням з 07 березня 2018 року, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, застосувавши при цьому ст.ст.75,76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст.69 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 300 гривень.

Відповідно до ст.100 КПК України, речові докази: договір про надання фінансового кредиту під заставу №2.122597/0 від 23.12.2019 на ім`я позичальника ОСОБА_8 , інформаційну виписку ломбарду на ім`я ОСОБА_8 та інформаційну виписку ломбарду про повернення майна застави слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370,373,374,376,394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави кошти, витрачені на проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 300 гривень.
Речові докази: договір про надання фінансового кредиту під заставу №2.122597/0 від 23.12.2019 на ім`я позичальника ОСОБА_8 , інформаційну виписку ломбарду на ім`я ОСОБА_8 та інформаційну виписку ломбарду про повернення майна застави слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1