Справа № 184/1060/19
Провадження № 1-кп/0182/786/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.10.2019 м. Нікополь
Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2019 за № 0000246 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , мешкає у АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
законного представника ОСОБА_10 ,
потерпілого ОСОБА_11

в с т а н о в и в:

Дніпровський апеляційний суд 23.05.2019 за підсудністю надіслав до Нікопольського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 28.03.2019 за № 0000246 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 04.11.2019, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 домашній арешт, строк дії якого наразі скінчився.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше 60 діб, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років з конфіскацією майна; продовження злочинної діяльності, що, при відсутності законних джерел доходів, може спонукати його вчинити нові корисливі злочини, ризик тиску на потерпілих, свідків; репутацію обвинуваченого, який вчинив особливо тяжкий злочин в період відбування покарання з випробуванням; ОСОБА_5 не має постійного місця роботи, законних джерел доходів, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.
Потерпілий ОСОБА_11 підтримав клопотання прокурора.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 заперечувала проти продовження строків тримання під вартою та заявила клопотання про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу на домашній арешт за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де він мешкає разом з батьками, посилаючись на те, що ОСОБА_5 зобов`язується не вчиняти нових злочинів, з`являтися на виклики суду. Його батьки надали згоду на проживання за цією адресою, а також про надання йому матеріального забезпечення.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник покладались на розсуд суду.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував.
Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого. ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.07.2011 р. та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.
Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягнення цілі якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ „Феррарі-Браво проти Італії.
Крім того, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).
Крім того, у справі "Москаленко проти України", ЄСПЛ зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Як встановлено в судовому засіданні, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання; продовжувати злочинну діяльність, оскільки він не має постійного місця роботи та законних джерел доходів; впливати на потерпілих, свідків. Також судом врахована тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, наслідком якого стало застосування насилля відносно жінки похилого віку; репутація обвинуваченого, який не має законного джерела доходу та роботи. Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину в період відбування покарання з випробуванням, що, з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою. Тому суд не вбачає підстав для зміни або скасування раніше обраної для ОСОБА_5 міри запобіжного заходу.
Враховуючи, що наявні наведені ризики є дійсними та триваючими і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на більш м`який на даній стадії судового розгляду.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 04.11.2019, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , поєднаний із застосуванням насильства, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави йому не визначається.
Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурор вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, оскільки вважає, що на досудовому розслідуванні було зібрано достатньо даних для розгляду кримінального провадження у судовому засіданні. Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України. Процесуальних порушень, які перешкоджають розгляду справи, не встановлено.
Потерпілий ОСОБА_11 підтримав думку прокурора.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 заявила клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, посилаючись на те, що органом досудового розслідування безпідставно було визнано потерпілим ОСОБА_11 , оскільки тілесні ушкодження були виявлені у його матері ОСОБА_12 , в обвинувальному акті відсутні посилання на будь-які протиправні дії з боку ОСОБА_5 щодо ОСОБА_11 , який визнаний потерпілим у кримінальному провадженні. Крім того, на думку захисника, посилання у обвинувальному акті на висновок експерта № 179 від 05.04.2019 є порушенням принципів верховенства права й неупередженості суду, безпосередності дослідження ним доказів, оскільки стороною обвинувачення розкрито сутність доказу, що становить на цій стадії провадження сторону захисту у нерівноправне у зрівнянні зі стороною обвинувачення становище.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свого захисника.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 також заявив клопотання про повернення обвинувального акта з тих же мотивів, що й захисник ОСОБА_8 .
Обвинувачений ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_10 підтримали клопотання захисника.
Прокурор проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акту заперечував, посилаючись на те, що потерпіла ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ще під час досудового розслідування, тому обґрунтовано визнано потерпілим її сина, який є її спадкоємцем та мешкав разом із нею. А посилання в обвинувальному акті на висновок експертизи не є розкриттям суті цього доказу.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд враховує наступне.
Відповідно до п. 3) ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам УПК України. Разом з тим, беззаперечних доказів порушення вимог КПК при проведенні досудового розслідування, суду не надано.
Так, як свідчить реєстр матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_12 , якій безпосередньо були спричинені тілесні ушкодження, була залучена до провадження у якості потерпілої, з нею проводилися слідчі дії. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_3 вона померла. Тому, у якості потерпілого до кримінального провадження було залучено її сина ОСОБА_11 .
Ч. 3 ст. 55 КПК України передбачено, що потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним провадженням завдана шкода і у зв`яжу з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. ОСОБА_11 який є сином померлої ОСОБА_12 вважає, що діями обвинувачених йому спричинену матеріальну та моральну шкоду, у зв`язку з чим він подав позовну заяву до суду.
Крім того, суд не вважає розкриттям суті доказу посилання у обвинувальному акті на висновок експертизи, а саме на його номер та дату, оскільки фактично суть цього доказу у обвинувальному акті не розкрита, лише зазначені виявлені тілесні ушкодження.
За таких обставин, суд вважає необхідним у задоволенні клопотань захисників про повернення обвинувального акта прокурора, підтриманих обвинуваченими, відмовити.
Керуючись ст. 314-315 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити, в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на 60 діб, тобто до 28 грудня 2019 р.
У задоволенні клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 , які підтримані обвинуваченими відмовити.
Ухвала в частині продовження строків тримання під вартою відповідно до Рішення Конституційного суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3