Справа № 461/3755/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/252/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2020 року про накладення арешту на майно,

з участю прокурора ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором прокуратури Львівської області, накладено арешт із забороною відчуження, будівництва, користування та розпорядження земельними ділянками:

-площею 0,6153 га кадастровий № :02:000:0226;
-площею 0,1783 га - кадастровий №:02:000:0227;
-площею 0,4564 га - кадастровий №:02:000:0228, які на праві приватної власності належать ОСОБА_7 .
Зобов`язано слідчого невідкладно повідомити всіх заінтересованих осіб (володільця, користувачів) про накладення арешту на майно.
Своє рішення суд першої інстанції мотивує тим, що нерухоме майно, на яке слідчий просить накласти арешт є речовим доказом, оскільки являється предметом кримінально протиправних дій. Відповідно до обставин, викладених в клопотанні слідчого, існують обґрунтовані підстави вважати, що земельні ділянки були набуті та відчужені ОСОБА_10 протиправним шляхом, що підлягає перевірці в процесі проведення досудового розслідування. Представлені слідчим у клопотанні документи містять дані щодо наявності обґрунтованих підстав перевірки відомостей щодо ймовірного вчинення посадовими особами Головного Управління Держгеокадастру у Стрийському районі Львівської області кримінального правопорушення. Таким чином, збереження речових доказів, яким являється предмет протиправних дій земельні ділянки, запобігання подальшого їх відчуження, розпорядження та користування, а також заборона їх пошкодження, знищення, перетворення та користування, має важливе значення для кримінального провадження, а майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, визначеним у ст.170 КПК України

На дану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій покликається на те, що накладений арешт є безпідставним, винесеним всупереч вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчий суддя при винесенні ухвали не мотивував підстав для фактичного позбавлення права власності на ці об`єкти нерухомості його довірительки, адже рішенням суду не тільки накладено заборону на відчуження цього майна, але й заборонено володіти, користуватись ним, а також проводити будівництво. Просить скасувати дану ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2020 року.
Крім того зазначає, що лише 03.03.2020 року копія оскаржуваного рішення була вручена представнику власника арештованого майна ОСОБА_11 , а тому вважає, що останнім днем на подання апеляційної скарги є 10.03.2020 року, таким чином, на думку апелянта, строк на подання апеляційної скарги не пропущений.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення судового рішення без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального та судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно ст.170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000074 від 17.05.2019 року за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами Головного Управління Держгеокадастру у Стрийському районі Львівської області, які ймовірно незаконно передали у власність земельну ділянку площею 1.2500 га для ведення особистого селянського господарства на території Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України.
20.09.2016 року, відповідно до наказу керівника Головного управління Держземагенства у Львівській області № 13-8864/16-16-СГ ОСОБА_10 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначання державної власності, розташованої на території Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.
Згідно додаткових відомостей до заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_12 №10755 від 23.05.2019 року, встановлено, що ОСОБА_13 , відповідно до наказу керівника Головного управління Держземагенства у Львівській області № 13-0570/16-16 СГ, була надана земельна ділянка із категорій земель сільськогосподарського призначення - пасовища, площею 1.2500 га для ведення особистого селянського господарства з земель запасу Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області. Під час реєстрації земельної ділянки було присвоєно кадастровий номер №:02:000:0218.
Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майна, ОСОБА_13 , відповідно до наказу керівника Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 13-9570/16-16 СГ від 13.10.2016 року, набув у власність земельну ділянку площею 1. 2500 га для ведення особистого селянського господарства з земель запасу Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області.
Відповідно до наявних у матеріалах справи документів, зокрема інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вищевказані земельні ділянки, на підставі договору дарування земельної ділянки №461 від 13.02.2017 року, на праві приватної власності належать ОСОБА_7 .
Окрім цього, як зазначив у своєму клопотанні слідчий в ході проведення досудового розслідування встановлено, що на підставі розпорядження голови Стрийської районної державної адміністрації №812 від 09.10.2018 року, шляхом поділу з вище зазначеної земельної ділянки сформовано 3 земельні ділянки, зокрема: площею 0.6153 га - кадастровий номер № :02:000:0226; площею 0.1783 га - кадастровий номер № :02:000:0227; площею 0.4564 га - кадастровий номер № :02:000:0228. Вивченням проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_10 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області, який вилучено на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, встановлено, що на підставі розпорядження голови Стрийської районної державної адміністрації №862 від 28.11.2016 «Про припинення права користування земельною ділянкою на території Дулібської сільської ради Дрогобицькому управлінню водного господарства Львівського обласного виробничого управління водного господарства» припинено право користування земельною ділянкою 8 га на території Дулібської сільської ради Дрогобицькому управлінню водного господарства, на сільську раду зобов`язано внести зміни в земельно-облікові книги.
Крім того, встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27.05.2019 року накладено арешт на нерухоме майно, а саме на земельні ділянки: площею 0,6153 га - кадастровий №:02:000:0226; площею 0,1783 га кадастровий №:02:000:0227; площею 0,4564 га - кадастровий №:02:000:0228, які на праві приватної власності належать ОСОБА_7 .
Проте, незважаючи на існування ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27.05.2019 року, якою накладено арешт на вказані земельні ділянки, ОСОБА_7 продовжувала користуватися та розпоряджатися вказаними земельними ділянками, підтвердженням чого є опублікована в місцевій газеті «Рідне поле» заява ОСОБА_7 про намір «Будівництва мийки самообслуговування автомобілів в с. Дуліби Стрийського району Львівської області, а саме 5 постів мийки самообслуговування.
Таким чином, слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ухвалою від 13.02.2020 року задоволив клопотання слідчого про визначення (конкретизацію) обмежень при вирішенні питання про накладення арешту, а саме наклав арешт на майно із забороною відчуження, будівництва, користування та розпорядження земельними ділянками.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що нерухоме майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом, оскільки являється предметом кримінально протиправних дій, оскільки існують обґрунтовані підстави вважати, що земельні ділянки були набуті та відчужені ОСОБА_10 протиправним шляхом, що підлягає перевірці в процесі проведення досудового розслідування, а представлені слідчим у клопотанні документи містять дані щодо наявності обґрунтованих підстав перевірки відомостей щодо ймовірного вчинення посадовими особами Головного Управління Держгеокадастру у Стрийському районі Львівської області кримінального правопорушення.
Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.
Ухвала слідчого судді належним чином вмотивована. Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя перевірив усі доводи такого й обґрунтував викладені в ухвалі висновки.
Істотних порушень кримінального процесуального закону під час судового розгляду клопотання слідчого про арешт майна, які б тягли за собою скасування судового рішення, допущено не було.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2020 року, якою накладено арешт на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді