У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000188

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого за ч.4 ст.187, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ( в режимі відео конференції з приміщення

захисник ОСОБА_5 Приморського районного суду м. Одеси)

обвинувачений ОСОБА_6 (в режимі відео конференції з приміщення

ДУ «Одеський слідчий ізолятор)

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2020 року ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 06 квітня 2020 року включно.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у відношенні ОСОБА_9 застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає ухвалу незаконною і необґрунтованою. Посилається на те, що ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, не дотримання практики ЄСПЛ.

На думку апелянта, ухвала ґрунтується на припущеннях. Зазначає, що обставини кримінального провадження судом об`єктивно не з`ясовані, не досліджені докази та не оцінені відповідно до ст. 94 КПК України, та висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами.

Зазначає, що ОСОБА_6 категорично заперечує свою участь у вчиненні злочину, при цьому зазначає своє місцезнаходження у вказаний час в іншому місці.

Як вказує апелянт, суд не зазначив підстави, з яких він дійшов висновків про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що обвинувачений знаходиться під вартою більше 8 місяців, докази його вини відсутні, а сама лише тяжкість злочину не може бути покладена в обґрунтування необхідності продовження тримання під вартою.

Також зазначає, що судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України продовжується вже 5 років, запобіжний захід в цьому провадженні не обирався, проте ОСОБА_6 регулярно з`являвся на всі судові засідання. Тому відсутні підстави вважати, що існує ризик ухилення від суду. Крім того, всі докази стороною обвинувачення вже зібрані, потерпілі допитані, тому ризик незаконного впливу на свідків є необґрунтованим.

На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно визначив ОСОБА_6 непомірно великий розмір застави.

Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту на певний час доби буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходяться кримінальні провадження №003156, та №0000110 у відношенні ОСОБА_6 за ч.4 ст.187, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 . В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що на даний час не зменшилися ризики того, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України і для їх запобігання необхідно продовжити строк його тримання під вартою.

Суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, у разі зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, він може переховуватись від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочинів, за які передбачена міра покарання до 15 років позбавлення волі. Також може незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, які побоюються ОСОБА_6 та просили не змінювати йому запобіжний захід. Крім того, на думку суду першої інстанції доведений ризик, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не буде здатним забезпечити виконання покладених на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків.Зважаючи на положення ч.5 ст.182 КПК України, суд першої інстанції вважав за необхідне призначити заставу у розмірі 1425 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 995 350 грн., так як застава в іншому розмірі не здатна забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в подальшому, вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався, зокрема, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2020 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 06 квітня 2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухваленням судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, в тому числі особливо тяжких злочинів.

Висновки суду першої інстанції про наявність на даний час ризиків, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, з підстав, зазначених у судовому рішенні, - є правильними.

Враховуючи наявність встановлених ризиків, обставини кримінального провадження, суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, та не знаходить підстав для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, про що просить апелянт.

Посилання апелянта на те, що при прийнятті рішення судом першої інстанції не оцінені докази стосовно висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, яке обвинувачений заперечує, не обговорюються, оскільки рішення по суті обвинувачення не прийнято, і ці доводи не є предметом розгляду при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Доводи апелянта про визначення непомірно великого розміру застави є неспроможними, оскільки суд першої інстанції достатньо мотивував та вірно визначив розмір застави з урахуванням вимог ч.5 ст. 182 КПК України. Визначений розмір застави є достатній для забезпечення виконання обвинувачуваним обов`язків, передбачених кримінально процесуальним законодавством.

За такого, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2020 року, якою ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06 квітня 2020, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3