УХВАЛА

Іменем України

03.03.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0007855 від 29.12.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
за ст.125 ч.1 КК України,-
в с т а н о в и в :

На розгляді в суді знаходиться зазначене кримінальне провадження, у якому ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за наступних обставин.
28 грудня 2016 року близько 12 год. за адресою АДРЕСА_1 між сусідами, серед яких були ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 з одного боку та ОСОБА_4 з іншого боку, виник словесний конфлікт на грунті особистих неприязних відносин щодо встановлення дорожнього знаку поблизу місця проживання останніх.

В ході словесної суперечки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на чолі з ОСОБА_10 розпочали рух в сторону ОСОБА_4 , а в цей момент останній, сприймаючи дані дії, як небезпеку, що може загрожувати його здоров`ю, дістав газовий балончик, та з метою самозахисту, розпочав застосовувати його в бік ОСОБА_10 .
В цей час у ОСОБА_6 який побачив, що ОСОБА_4 використав газовий балончик в бік його матері ОСОБА_10 , виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, діючи умисно, ОСОБА_6 швидко наблизився до ОСОБА_4 , який знаходився обличчям до нього, та кулаком своєї лівої руки, наніс один удар в праву частину обличчя останнього, після чого наніс ще один удар кулаком правої руки в ліву сторону обличчя, внаслідок чого ОСОБА_4 впав на землю.
Внаслідок умисних дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синців та крововиливу на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Під час судового розгляду надійшло клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закрити провадження у справі зв?язку зі спливом строків давності. При цьому захисник зазначив, що ст. 49 КК України має зобов`язальний характер, всі наслідки застосування ст. 49 КК України обвинуваченому відомі і відповідно постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 287/359/14-к та практики яка склалась слід його клопотання задовільнити.
Також надійшло клопотання потерпілого про зміну кваліфікації дій ОСОБА_6 .
Прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений підтримали клопотання про закриття кримінального провадження, просили відмовити як і захисник у зміні кваліфікації дій ОСОБА_6 . При цьому прокурор зазначив, що обвинувачений інших злочинів не вчиняв, що підтверджується відповідним документом - вимогою про відсутність наявності судимостей щодо обвинуваченого, з моменту вчинення правопорушення пройшло більше 2 років. Не ухилявся від суду, в розшуку не перебував. Є всі умови для застосування ст. 49 КК України. Відповідно правової позицій касаційної інстанції викладених в постановах по справам № 462/7282/14-к від 12.12.18, № 200/4664/14-к, №566/554/16-к від 12.11.19 дане клопотання підлягає до задоволення без встановлення вини обвинуваченого.
Обвинуваченому роз`яснено наслідки закриття кримінального провадження за нереабілітуючою обставиною. Однак ОСОБА_6 не заперечував проти закриття справи відповідно до положень ст. 49 КК України.
Потерпілий та його представник ОСОБА_5 заперечували проти заявленого захисником клопотання, оскільки обвинувачений не з`являвся на виклики суду, не визнає вину. Підтримали клопотання про зміну кваліфікації дій ОСОБА_6 . При цьому представник потерпілого просила врахувати постанову ВСУ № 12 від 23.12.05.
Інші учасники судового провадження заперечували щодо зміни кваліфікації дій ОСОБА_6 .
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності передбачені у ст.49 КК України.
Дослідивши санкцію ч.1 ст.125 КК України, можна зробити висновок, що дане кримінальне правопорушення відповідно до ч.2 ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш сурове ніж обмеження волі.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки - два роки, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

З наведеного можна зробити висновок, що строк давності в даному випадку складає два роки з дня вчинення злочину.

Згідно ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

У даному кримінальному провадженні строк давності не призупинявся. Приводи, які застосовувалися до обвинуваченого ОСОБА_6 не є підставою для призупення перебігу строків давності. В розшуку останній не перебував.

Згідно ч.3, ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

У кримінальному провадженні відсутні відомості, що ОСОБА_6 вчинено новий злочин.

Згідно матеріалів справи, подія кримінального правопорушення відбулася 28.12.2016 року. З цього виходить, що проміжок часу з моменту вчинення злочину складає 3 роки 2 місяці та 6 днів, що згідно з п.1 ч.1 ст.49 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за злочин невеликої тяжкості.

Згідно п.2 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених частиною другою ст. 284 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 287/359/14-к, суд прийшов до висновку, що у нормах КПК не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні.
В мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі № 566/554/16-к вказується про те, що у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закривається кримінальне провадження та звільняється особа від кримінальної відповідальності. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.
Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.
Суд роз`яснив обвинуваченому наслідки закриття провадження. У судовому засіданні, обвинувачений не заперечував проти закриття кримінального провадження.

З огляду на наведене та враховуючи всі доводи сторін та останні правові мотиви та рішення прийняті Верховним Судом клопотання захисника підлягає до задоволення, а кримінальне провадженню закриттю, оскільки на час надходження провадження до суду спливли строки давності, передбачені ст. 49 КК України та перебіг давності не зупинявся та не переривася, обвинувачений в розшук не оголошувався, а застосовані до обвинуваченого приводи не зупиняють перебіг давності.

В свою чергу, чинним законодавством на стадії підготовчого судового розгляду не передбачено перевірку правильності кваліфікації по інкримінованому правопорушенню. Тому в задоволенні клопотання потерпілого про зміну кваліфікації дій ОСОБА_6 слід відмовити.
Керуючись ст. 49 КК України та ст. 314, 284 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання захисника задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ст. 125 ч. 1 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0007855 від 29.12.2016 року - закрити.
У задоволенні клопотання потерпілого про зміну кваліфікації дій ОСОБА_6 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1