Справа № 308/2497/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження № 000375 від 06.11.2019 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Махачкала Республіки Дагестан, Російська Федерація, дагестанця, громадянина Російської Федерації, тимчасово не працюючого, неофіційно працюючого тренером, який вважається таким, що не має судимості, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10.03.2020 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000375 від 06.11.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, разом з угодою про визнання винуватості.
З врахуванням даної угоди про визнання винуватості укладеної 06.03.2020 року між прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , суд, відповідно до положень ст. 474 КПК України, переходить до провадження на підставі угоди.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою особистого незаконного збагачення, в період із початку листопада до свого затримання 20.11.2019 р. вимагав від ОСОБА_6 з погрозою насильства над ним та його близькими родичами, застосовуючи при цьому погрози вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, та пошкодивши належне йому майно, грошові кошти у розмірі 300 доларів США в якості погашення неіснуючого боргу.

Так, починаючи з початку листопада, ОСОБА_5 почав щоденно дзвонити ОСОБА_6 з погрозами насильства, заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та убивства у разі, якщо останній не віддасть йому грошові кошти у вищевказаній сумі, а також з метою здійснення тиску на потерпілого навідувався до житла останнього за адресою АДРЕСА_2 .

06.11.2019 р. близько 16 години ОСОБА_5 прийшов до житла ОСОБА_6 та з метою тиску на нього та членів його родини пошкодив вхідні двері помешкання ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 .

У цей же день близько 17.00 години ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 частину грошових коштів у розмірі 1500 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 не припинив свої погрози на адресу ОСОБА_6 та 09.11.2019 р. о 15 год. 54 хв. поблизу супермаркету «Вопак», що в м. Ужгород по вул. Бестужева, 9, отримав під контролем правоохоронних органів від ОСОБА_6 частину грошових коштів у розмірі 2500 гривень.

Не зупиняючись на цьому, ОСОБА_5 продовжив свої погрози на адресу ОСОБА_6 та 20.11.2019 р. о 11 год. 20 хв. поблизу кафе «Чікен Хат», що в м. Ужгород по вул. Легоцького, 19А, отримав під контролем правоохоронних органів від ОСОБА_6 частину грошових коштів у розмірі 5000,00 гривень, після чого був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення.

Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.189 КК України вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами (вимагання) з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, з пошкодженням майна.
Як убачається з угоди про визнання винуватості від 06.03.2020 року, прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо всіх її істотних умов: формулювання обвинувачення, правової кваліфікації дій обвинуваченого, який у повному обсязі підозри беззастережно визнає свою винуватість у скоєному.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч.2 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі на строк п"ять років, та звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов"язків передбачених ст. 76 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 06.03.2020 року між прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 .
Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що претензій до ОСОБА_5 немає, міру покарання просить призначити відповідно до угоди про визнання винуватості, дозвіл на укладення якої ним надано прокурору, а у випадку відмови у затвердженні угоди залишає це питання на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в якому його обвинувачують, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив укладення угоди про визнання винуватості та просив затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтвердила укладення угоди про визнання винуватості між прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 та просила затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.
Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні пояснив, що права надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, визнає повністю.
Також у підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 06.03.2020 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та просив її затвердити.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 за ч.2 ст. 189 КК України вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами (вимагання) з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, з пошкодженням майна кваліфіковано вірно.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.
Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.
В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 06.03.2020 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Судом, у відповідності до ч. 2 ст. 473 КПК України учасникам судового провадження роз"яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, а саме обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України, а для підозрюваного, обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 06.03.2020 року вимогам ст. ст. 469, 470, 472 КПК України суд враховує що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій обвинуваченого вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
З врахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної 06.03.2020 року між прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 .
Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.
За таких обставин враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, і тому призначає, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання: за ч.2 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов"язків, передбачених ст. 76 ч. 1 п.п. 1, 2 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши ОСОБА_5 з під варти негайно в залі суду.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вартість проведеної експертизи у розмірі 6280,00 грн. слід стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.
У підготовчому судовому засіданні, згідно пояснень прокурора встановлено, що грошові кошти в розмірі 5000,00 грн., які є речовими доказами у кримінальному провадженні, отримані від потерпілого ОСОБА_6 та вручені йому, відповідно до протоколу про ідентифікацію та вручення грошових коштів від 20.11.2019 року.
Речові докази у кримінальному провадженні 25 купюр номіналом по 200 гривень кожна із наступними серіями та номерами: ХЄ 2552143; КБ 2043540; ПЕ 6288548; ТИ 7602034; УЖ 4259283; УЙ 2034034; СК 1752353; ЄЕ 8279739; ЦА 6777228; ТЗ 2775747; ПД 3348916; ХБ 8200203; УЄ 3607139; УС 7003733; ЕГ 4635513; ХД 4226438; СД 6844098; КЗ 7014355; УЛ 9367622; ЕШ 6985389; ЄВ 7328322; АЖ 0695115; ТИ 7891454; КН 8856615; ВЕ 3180552 повернути потерпілому ОСОБА_6 , скасувавши накладений на них згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 25.11.2019 року у справі № 308/13287/19, арешт.
Речовий доказ у кримінальному провадженні - мобільний телефон (кінцеве обладнання) марки «Nokia» моделі Lumia 510 повернути ОСОБА_5 , скасувавши накладений на нього згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 25.11.2019 року у справі № 308/13287/19, арешт.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373,374,376, 395, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 06.03.2020 року між прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 000375 від 06.11.2019 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк п"ять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком три роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши ОСОБА_5 з під варти негайно в залі суду.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вартість проведеної експертизи у розмірі 6280,00 грн. слід стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні 25 купюр номіналом по 200 гривень кожна із наступними серіями та номерами: ХЄ 2552143; КБ 2043540; ПЕ 6288548; ТИ 7602034; УЖ 4259283; УЙ 2034034; СК 1752353; ЄЕ 8279739; ЦА 6777228; ТЗ 2775747; ПД 3348916; ХБ 8200203; УЄ 3607139; УС 7003733; ЕГ 4635513; ХД 4226438; СД 6844098; КЗ 7014355; УЛ 9367622; ЕШ 6985389; ЄВ 7328322; АЖ 0695115; ТИ 7891454; КН 8856615; ВЕ 3180552 повернути потерпілому ОСОБА_6 , скасувавши накладений на них згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 25.11.2019 року у справі № 308/13287/19, арешт.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - мобільний телефон (кінцеве обладнання) марки «Nokia» моделі Lumia 510 повернути ОСОБА_5 , скасувавши накладений на нього згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 25.11.2019 року у справі № 308/13287/19, арешт.

Вирок може бути оскаржений прокурором, обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1