Справа № 206/836/20
Провадження № 1-кп/206/151/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2020 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро, кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000812 від 14.08.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Монголії, м. Чойр, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без місця реєстрації, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.119 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 12.08.2019, приблизно о 13 годині 00 хвилин прийшов до раніше знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за їх місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де на подвір`ї будинку між ним та ОСОБА_8 відбулась розмова з приводу стосунків особистого характеру зі співмешканкою ОСОБА_3 . В ході розмови, між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 виникла сварка на ґрунті ревнощів.

Перебуваючи в той же день та час у вказаному місці, не маючи наміру на спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, не бажаючи його смерті та не передбачаючи суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча в силу віку та життєвого досвіду повинен був і міг їх передбачити, оскільки до цього часу неодноразово приходив до вищевказаного будинку та бачив, що подвір`я домоволодіння має бетонне покриття, тобто проявивши, тим самим, злочинну недбалість, ОСОБА_3 , у відповідь на спробу нанесення йому ОСОБА_8 удару, з метою здійснення насильницьких дій наблизився до останнього, та, стоячи обличчям до нього, наніс правою рукою, стиснутою у кулак, зі значною силою прикладання, один удар в обличчя ОСОБА_8 зліва, від якого той, не втримавши рівноваги, впав правим боком на бетонне покриття подвір`я будинку, вдарившись об нього правою частиною голови.

Після цього, вважаючи свої злочинні дії доведеними до кінця, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, а ОСОБА_8 самостійно зайшов у будинок. У подальшому, 14.08.2019 внаслідок погіршення самопочуття, ОСОБА_8 було госпіталізовано до Комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.Мечникова» Дніпропетровської обласної ради, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, площа Соборна, 14.

Внаслідок злочинної недбалості ОСОБА_3 було заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_8 у вигляді: внутрішньочерепної травми синець на верхній повіці правого ока; крововилив в товщі сполучнотканинної оболонки в проекції зовнішнього кута правої орбіти; крововилив під твердою мозковою оболонкою в правій тьмяно- скронево-потиличній ділянці з гемолізованих та частково змінених еритроцитів, з вираженою макрофагально-лейкоцитарною реакцією, вираженим внутрішньо-та позаклітинним гемо сидерозом, вираженою продуктивною реакцією на межі крововиливу та оболонки, явищами гнійного запалення на окремих ділянках, виражений набряк твердої мозкової оболонки; великовогнищевий крововилив під м`якою мозковою оболонкою на випуклій поверхні правої півкулі головного мозку з розповсюдженням на базальну поверхню правої лобної частки з вираженою макрофагально-лейкоцитарною реакцією, вираженим внутрішньо- та позаклітинним гемо сидерозом м`якої оболонки головного мозку; ділянки м`якої оболонки головного мозку з фібриновими тромбами у просвіті її судин, гнійно-некротичними змінами оболонки та нашаруванням брунатних гомогенних мас на її поверхні; ділянки некроза у речовині головного мозку, зокрема у субпіальних зонах, подекуди з вираженою макрофагальною та гліо-мезенхімальною реакцією, гемо сидерозом, подекуди, з вираженими явищами гнійного енцефаліта; набряк оболонок та речовини головного мозку.

Виявлені при експертизі трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли задовго до настання смерті від дії тупого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі). Внутрішньочерепна травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до настання смерті (згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ №6 від 17.01.1995 року).

Від одержаних у дворі домоволодіння АДРЕСА_2 12.08.2019 року близько 13:00 годині вищевказаних тілесних ушкоджень, ІНФОРМАЦІЯ_3 о 10-00 годині ОСОБА_8 помер у приміщенні Комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.Мечникова» Дніпропетровської обласної ради, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, площа Соборна, 14.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України, тобто вбивство вчинене через необережність.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину при вищезазначених обставинах визнав у повному обсязі та показав суду, що з ОСОБА_8 були знайомі на протязі року, іноді разом вживали алкогольні напої. Останній мешкав разом з ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 . Іноді він приходив до них додому, щоб купити горілку, яку ОСОБА_9 продавала за місцем її мешкання на протязі двох років. 12.08.2019 він прийшов додому до ОСОБА_9 , оскільки остання сказала його знайомому, що хоче поговорити. Приблизно о 13.20 цього ж дня, він прийшов до ОСОБА_10 , вхідні двері в будинок були відчинені, він постукав, та чекав останню на подвір`ї будинку. ОСОБА_9 вийшла до нього та почала говорити, що його цивільна дружина має інтимні стосунки з ОСОБА_11 , навіщо вона йому про це повідомила йому не відомо. На що він відповів, що перебував поруч з цивільною дружиною в той момент і такого бути не може. ОСОБА_8 на протязі його розмови з ОСОБА_9 знаходився в будинку. Після розмови він покликав ОСОБА_8 , останній вийшов на поріг будинку та стояв за спиною ОСОБА_9 , на той час ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Під час їх розмови з ОСОБА_8 , в них виник конфлікт. Останній почав висловлюватись на його адресу нецензурною лайкою. Коли він повернувся напівоберту до ОСОБА_8 , останній намагався його вдарити. Перший удар він відбив, потім потерпілий знову намагався його вдарити. Таким чином він стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_8 правою рукою стиснутою в кулак наніс один удар в ліву частину обличчя останньому. Після удару зробивши крок назад та побачив як ОСОБА_8 падає, але не встиг його схопити. ОСОБА_8 впав на бетонне покриття з висоти власного зросту на правий бік та вдарився головою. Після цого, він почав бити ОСОБА_8 по обличчю, щоб той відкрив очі. Коли ОСОБА_8 відкрив очі він спитав в нього: ти як?, але ОСОБА_8 щось йому незрозуміло відповів. Він підняв ОСОБА_8 та підтягнув його на сходинку порогу, щоб той притулився до верей. ОСОБА_9 в цей час почала голосно кричала та викликала поліцію. Після цього він покинув території домоволодіння. Приблизно через 2-3 дні приїхали співробітники поліції та повідомили, що ОСОБА_8 знаходиться в лікарні ім. І.І. Мечнікова. До ОСОБА_8 в лікарню він не їздив. Щиро жалкує про скоєне, у вчиненому злочині розкаюється. Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_6 визнає в повному обсязі.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_3 , підтвердив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсним обставинам справи, у вчиненому щиро кається.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , суду показала, що ОСОБА_8 є її сином. Очевидцем події вона не була всі обставини пригоди 12.08.2019, їй відомі зі слів ОСОБА_9 . Остання зателефонувала приблизно через два дні після події та повідомила, що ОСОБА_3 вдарив її сина та його забрали до лікарні ім. І.І. Мечнікова. В лікарні йому зробили дві операції, після чого він впав в кому. Цивільний позов підтримала в повному обсязі.

Крім вищезазначених показів допитаних судом обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_6 , винність обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому злочину, також знайшла своє підтвердження в досліджених судом у порядку ст. 358 КПК України у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків зображення тощо відомостей, а саме.

Протоколом огляду місця події від 14.08.2019 із фототаблицею до нього (т.1, а.п. 10-12) згідно з яким, встановлено, що місцем огляду є територія домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . На вказаній території міститься одноповерховий будинок. Перед входом в будинок є дві ступені висотою приблизно 10 см кожна. Територія домоволодіння вкрита бетонним покриттям на відстані приблизно 1,5 м виявлено пошкодження бетонного покриття у вигляді відшарування та подрібнення бетону, саме в цьому місці виявлено значну кількість каміння діаметром від 0,5 см до 10 см.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 15.08.2019 (т. 1 а.п. 76-80) з DVD диском до нього, який здійснено за адресою: м. Дніпро, вул. Берсенівська, 16, за участю експерта ОСОБА_12 . В ході якого свідок ОСОБА_9 , на місці проведення слідчого експерименту підтвердила обставини скоєного злочину ОСОБА_3 12.08.2019, та у присутності понятих показала та розповіла, механізм спричинення удару потерпілому ОСОБА_8 та подальші дії вказаної пригоди.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 11.02.2020 з DVD диском до нього (т. 1 а.п. 125-129), проведеного в приміщенні службового кабінету у КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР за адресою: м. Дніпро, площа Соборна,14, за участю експерта ОСОБА_12 та підозрюваного ОСОБА_3 , у присутності понятих, де підозрюваний розповів, як відбувались події 12.08.2019, які мали місце за адресою: АДРЕСА_2 , та показав механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 та подальші дії вказаної пригоди.
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть під № 1689 від 28.08.2019 року (т. 1 а.п. 83) смерть ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , настала внаслідок крововиливу під оболонки головного мозку, дифузної травми головного мозку, внутрішньочерепної травми, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом, намір невизначений.
Висновками судово-медичних експертиз під №1689/24-Е від 20.01.2020 (т.1 а.п.94-99), № 1689/28-Е від 23.01.2020 (т.1, а.п. 104-109), висновком судово-медичної експертизи трупа під №1689/97-Е від 19.02.2020 (т.1 а.п. 138-143) відповідно до яких встановлено, що згідно з медичною карткою стаціонарного хворого № Э5709 КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», виданої на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомо: «27.08.19 09:30 - 10:00 стан хворого з різко негативною динамікою. У хворого настала зупинка серцевої діяльності на тлі ПІВЛ. Пульс на центральних і периферичних судинах не визначається. Діагностовано клінічна смерть. Негайно розпочаті реанімаційні заходи відповідно до протоколу. Незважаючи на проведення реанімаційних заходів у повному обсязі протягом 30 хв, серцеву діяльність відновити не вдалося. У 10:00 год. констатована смерть хворого».

Смерть його настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, клінічний перебіг якої ускладнився розвитком гнійного енцефаліту, набряку оболонок та речовини головного мозку, розповсюдженої зливної пневмонії, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупу та даними судово-гістологічного дослідження.

При експертизі трупа виявлено: Внутрішньочерепна травма - синець на верхній повіці правого ока; крововилив в товщі сполучнотканинної оболонки в проекції зовнішнього кута правої орбіти; крововилив під твердою мозковою оболонкою в правій тім`яно-скронево-потиличній ділянці з гемолізованих та частково змінених та незмінених еритроцитів, з вираженою макрофагально-лейкоцитарною реакцією, вираженим внутрішньо та позаклітинним гемосидерозом, вираженою продуктивною реакцією на межі крововиливу та оболонки, явищами гнійного запалення на окремих ділянках, виражений набряк твердої мозкової оболонки; великовогнищевий крововилив під м`якою мозковою оболонкою на випуклій поверхні правої півкулі головного мозку з розповсюдженням на базальну поверхню правої лобної частки з вираженою макрофагально-лейкоцитарною реакцією, вираженим внутрішньо та позаклітинним гемосидерозом м`якої оболонки головного мозку; ділянки м`якої оболонки головного мозку з фїбриновими тромбами у просвіті її судин, гнійно- некротичними змінами оболонки та нашаруванням брунатних гомогенних мас на її поверхні; ділянки некроза у речовині головного мозку, зокрема у субпіальних зонах, подекуди з вираженою макрофагальною та гліо-мезенхімальною реакцією, гемосидерозом, подекуди, з вираженими явищами гнійного енцефаліти; набряк оболонок та речовини головного мозку.

Синці на тильній поверхні лівої кисті, на передньо-внутрішній поверхні правої гомілки; садно на тильній поверхні правої кисті.

Виявлені при експертизі трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли задовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі). Внутрішньочерепна травма відноситься до Тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до настання смерті (згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 р.). Синці на тильній поверхні лівої кисті, на передньо-внутрішній поверхні правої гомілки та садно на тильній поверхні правої кисті, стосовно до живих осіб, відносяться до Легких тілесних ушкоджень та у зв`язку з настання смерті не знаходяться (згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 р.).

Враховуючи характер тілесних ушкоджень та вираженість реактивних явищ (згідно судово-гістологічного дослідження), всі вони виникли задовго до настання смерті, ознак різночасового різночасового їх виникнення немає, тому встановити послідовність їх спричинення неможливо.

Смерть його настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, клінічний перебіг якої ускладнився розвитком гнійного енцефаліту, набряку оболонок та речовини головного мозку, розповсюдженої зливної пневмонії, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупу та даними судово-гістологічного дослідження.

Враховуючи причину смерті, після спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, він міг здійснювати активні дії до моменту втрати свідомості. Експертних даних, щоб встановити їх характер, об`єм, цілеспрямованість та довжину періоду, немає.

Експертних даних, які б вказували на наявність тілесних ушкоджень, характерних для боротьби або самозахисту, при експертизі трупа не встановлено.

Виявлені при експертизі трупа всі вищеописані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі). З урахуванням характеру тілесних ушкоджень, в даному випадку тупі тверді предмети, від яких утворилися ушкодження, носять загальний характер тупих твердих предметів, якими могли бути рука людини зжата в кулак, нога взута у взуття чи інші тупі тверді предмети та не виключено, що частина з них могла утворитися і при падіння тіла з висоти власного зросту.

Враховуючи характер, локалізацію та механізм утворення внутрішньочерепної травми, а саме, яка виникла від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі), можливо, що вона утворилася при обставинах вказаних в протоколі проведення слідчого експерименту за участю свідка від 15.01.2020 року.

Враховуючи характер, локалізацію та механізм утворенню внутрішньочерепної травми, а саме, яка виникла від дії тупого твердого предмет; (предметів), або при ударі об такий (такі), можливо, що вона утворилася при обставин вказаних в протоколі проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 від 11.02.2020.
Тілесні ушкодження, встановлені при експертизі трупа, знаходяться в анатомічних областях, які доступні для дії власноруч.

Доказів порушень вимог ст. ст. 104, 223, 240 КПК України не встановлено.

В силу вимог ст. ст. 370, 373 КПК України суд обґрунтовує вирок лише на доказах, які були розглянуті у судовому засіданні і обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 26 Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2013 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», у випадках, коли особа, яка позбавила життя потерпілого не передбачала можливість настання таких наслідків, хоча і повинна була їх усвідомлювати (злочинна недбалість), її дії слід розцінювати як вбивство через необережність, і кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України. Зокрема, неможливо розглядати як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть, випадки, коли смерть потерпілого настала від ушкодження, одержаного від падіння внаслідок поштовху чи удару, якщо винний не бажав або свідомо не припускав настання таких наслідків.

Таким чином, аналіз належних і допустимих доказів в їх сукупності дає суду підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України, тобто вбивство вчинене через необережність.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вчинений ОСОБА_3 злочин відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до злочинів середньої тяжкості, обставини його вчинення, а також досліджені судом дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває (т.1 а.п.47,49), за місцем мешкання характеризується позитивно (т. 1 а.п. 50).

За вказаних обставин, суд вважає, що з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції статті, у виді позбавлення волі, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, і саме таке покарання буде необхідним і достатнім, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

При цьому враховуючи, що наслідком злочину стала загибель людини, суд не вбачає достатніх підстав для застосування ст.ст. 69,69-1,75 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, адже наслідки вказаного злочину є непоправними, а об`єктом злочину є найвища соціальна цінність життя людини , яка охороняється державою.
Вирішуючи питання про цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 15046,82 гривень, моральної шкоди в розмірі 100 000,00 гривень, а також судових витрат у розмірі 1000,00 гривень, який обвинуваченим визнано в повному обсязі, суд приходить до висновку про задоволення позивних вимог потерпілої ОСОБА_6 в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Так, згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК. Водночас, за змістом ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Цей же принцип змагальності сторін, що передбачає самостійне обстоювання сторонами кримінального провадження їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості закріплений і в ст. 50 КПК України. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір заявлених до ОСОБА_3 позивних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди під час судового розгляду був обґрунтований потерпілою ОСОБА_6 , наступним, а саме: витратами пов`язаними із наданням її сину ОСОБА_8 необхідної медичної допомоги та придбанням ліків для відновлення його стану здоров`я та врятуванням його життя, всього на загальну суму 15046,82 гривень. Для підтвердження завданої матеріальної шкоди ОСОБА_6 надала товарні чеки на придбання нею лікарських засобів для лікування її сина ОСОБА_8 на вищевказану суму.

Щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обґрунтовуючи свої вимоги щодо стягнення моральної шкоди потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що у зв`язку із втратою її єдиної дитини ОСОБА_8 , якою вона жила та яка була її життям, для неї як для матері ця втрата є настільки душевно болісною, що кожна думка та спогад про ту страшну трагедію та смерть її сина викликає в неї почуття душевного болю та стресу, що супроводжується постійним головним болем, роздратованістю та замкнутістю в собі з думкою про втрату сина.
Як роз`яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відповідно до роз`яснення, які містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших змін. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
Виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, а також з урахуванням обставин справи, душевного переживання та страждання потерпілої ОСОБА_6 , перенесення останньою душевного болю, суд вважає визначений потерпілою розмір моральної шкоди у сумі 100 000,00 гривен підлягає задоволенню, та стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_6 .
Крім цього, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 , понесені нею судові витрати у розмірі 1000,00 гривень.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні, відсутні. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 100 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_1 ) на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином 15046 (п`ятнадцять тисяч сорок шість) гривень 82 (вісімдесят дві) копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_1 ) на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 100 000,00 (сто тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_1 ), понесені останньою судові витрати у розмірі 1000,00 (одна тисяча ) гривень.

Речові докази:

- упаковані та опечатані до поліетиленового пакету, майку, кепку, капці у спеціальному пакеті № 0011885, які визнано речовим доказам відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 10.02.2020 (т. 1 а.п. 123) яка передані відповідно до зберігальної розписки на відповідальне зберігання ОСОБА_3 (т.1 а.п.123а) повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за належністю;

- компакт-диск DVD-R вкритий речовиною білого кольору, з написами «Nanotex 16x4.7 Gb 120 min» червоного кольору, на який скопійований відеозапис зі слідчого експерименту від 15.01.2020 за участю свідка ОСОБА_9 , компакт-диск DVD-R з файлом відеозапису вкритий речовиною білого кольору, з написами «Nanotex 16x4.7 Gb 120 min» червоного кольору, на якій скопійований відеозапис зі слідчого експерименту від 11.02.2020 за участю підозрюваного ОСОБА_13 , які визнано речовим доказам відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 11.02.2020 (т. 1 а.п. 132) - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000812.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1