Справа № 477/2666/19
Провадження № 1-кп/477/5/20
УХВАЛА

(повний текст)

24 січня 2020 року м.Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві об`єднаного кримінального провадження, номер об`єднаної справи № 477/2666/19, (судове провадження № 1-кп/477/5/20), по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2020 року під час судового засідання прокурором було подане клопотання щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , до якого відповідно до ухвали Ленінського районного суду м.Миколаєва застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого спливає 03.02.2020 року.
Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ризики та підстави застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є актуальними та не зменшились. Вважає, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки вчинив тяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, не має соціальних зв`язків, вчинив злочин в період іспитового строку. Крім цього, може знищити, сховати або спотворити будь-які з речей, які мають суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, оскільки місцезнаходження викраденого майна невідоме. Також може незаконно вплинути на свідків та потерпілих з метою зміни свідчень останніх, щоб уникнути покарання, оскільки обвинуваченому відоме їх місце проживання. Та вчинити іншу кримінальне правопорушення, оскільки не має офіційних джерел прибутку, сталих соціальних зв`язків, раніше був судимий за вчинення корисливих злочинів та на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності. Запобігти настанню вказаних ризиків неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних заходів. Також зазначав, що у разі визначення обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у виді застави, розмір застави встановити не менше трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покласти обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України.
Обвинувачений заперечував щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем реєстрації.
Захисник ОСОБА_5 зарепетував щодо задоволення клопотання прокурора, просив застосувати до обвинуваченого більш м`який вид запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем його постійного проживання.
Вислухавши думку прокурора, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини 2 статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку встановлених законом.

Зазначена норма Основного Закону кореспондується зі статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 жовтня 1950 року, згідно з якою обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачуваних законом випадках за встановленою законом процедурою.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 06 грудня 2019 року в ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03 лютого 2020 року включно.
В апеляційному порядку вказана ухвала не оскаржувалася.
Станом на 24 січня 2020 року кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, об`єктивно закінчити розгляд кримінального провадження та ухвалити рішення до закінчення строку дії запобіжного заходу неможливо.

В зв`язку з чим, відповідно до вимог статті 331 КПК України, під час судового засідання суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Як вбачається з досліджених матеріалів, підставою для обрання та продовження такого виду запобіжного заходу стала обґрунтована підозра обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі до 6 років, злочин, у вчиненні якого обвинувачується, був вчинений в період іспитового строку, обвинувачений має судимість, що свідчить про схильність особи до вчинення злочинів, в зв`язку з чим існує ризик вчинення нового злочину, продовження злочинної діяльності.

Обвинувачений не має сталих соціальних зв`язків, постійного місця роботи та легальних джерел для існування, постійного офіційного джерела доходів, був засуджений за вчинення корисливого злочину, в період іспитового строку вчинив новий корисний злочин. Вказане дає суду обґрунтовані підстави вважати, що з урахуванням тяжкості обвинувачення, перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилитись від суду та продовжити злочинну діяльність. Крім цього, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин в результаті якого заволодів майном потерпілого та місцезнаходження цього майна на сьогодні не відоме.

Тобто, ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу під час підготовчого судового засідання, не зменшилися і продовжують існувати.

Таким чином, оскільки існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим тяжкого злочину, обвинувачений є особою схильною до вчинення злочинів, може ухилитися від суду та вплинути на свідків, потерпілих, то за таких обставин, суд приходить до висновку щодо доцільності продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Частиною 3 статті 183 КПК України визначено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті

Відповідно до частини 1 статті 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
Частиною 4 вказаної статті передбачено, що розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, може бути визначений - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В силу частини 4 статті 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Тобто, з моменту внесення застави, підозрюваний є особою відносно якої у кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Враховуючи викладене, з урахуванням положень частини з статті 183 КПК України, суд вважає необхідним обвинуваченому ОСОБА_4 визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави з урахуванням вимог пункту 2 частини 5 статті 182 КПК України - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. А також, у разі внесення застави, покласти обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України.
Клопотання обвинуваченого щодо обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту не підлягає задоволенню в зв`язку з його необґрунтованістю та з зазначених вище підстав.

Керуючись 331 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в СІЗО м.Миколаєва строком на шістдесят днів.

Строк дії ухвали по 23 березня 2019 року включно.

Відповідно до статті 182 КПК України визначити розмір застави в розмірі 50 п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 105 100 (сто п`ять тисяч сто) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого, після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду, протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави. На підставі ч.5 статті 194 КПК України покласти на обвинуваченого у разі внесення застави наступні обов`язки:
прибувати до суду за першою вимогою;
не відлучатись з населеного пункту, де він проживає без дозволу суду;
утримуватись від спілкування з свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з під варти внаслідок внесення застави, визначеної у цій ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для виконання.

У задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з дня складення повного тексту ухвали, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з дня вручення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений та підписаний 27 січня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1