Справа №487/900/20
Провадження №1-кс/487/4146/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2020 року

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 від 24.12.2019 року про закриття кримінального провадження №0000042,

ВСТАНОВИВ:

25.06.2020 до Заводського районного суду м. Миколаєва з Херсонського апеляційного суду надійшла скарга представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 від 24.12.2019 року про закриття кримінального провадження №0000042 від 14.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

В своїй скарзі заявник просив суд скасувати вищезазначену постанову, оскільки вважає її незаконною, безпідставною та передчасною, оскільки слідчим розслідування проведено формально, поверхнево, без всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Слідчий Першого СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_4 в судовому засіданні проти скарги заперечував, просив слідчого суддю відмовити в її задоволенні.

Вислухавши учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що Першим СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000042 від 14.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

З поданої скарги вбачається, що 15.01.2016 близько 01:15 год. ОСОБА_5 був запрошений патрульними поліцейськими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в якості свідка під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно водія транспортного засобу Nissan X-Trail, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 .

Так, з оглянутих в ході судового розгляду, матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час складання вищезазначеного адміністративного протоколу між працівниками патрульної поліції та ОСОБА_5 виник конфлікт, оскільки останній відмовився надати їм наявний у нього предмет схожий на пістолет, почав вести себе агресивно та погрожувати ОСОБА_6 фізичною розправою, на вимоги співробітника поліції заспокоїтися ОСОБА_9 не реагував.

В результаті виниклого конфлікту, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 удари, якими спричинив останньому легкі тілесні ушкодження. Тому, до останнього працівниками патрульної поліції було застосовано заходи фізичного впливу, кайданки та доставлено до чергової частини Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, де за вказаним фактом внесено відомості за №0000251 ЄРДР.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України.

Однак, вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.12.2018 ОСОБА_5 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та виправдано за недоведеністю винуватості у вчиненні ним цього кримінального правопорушення.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 31.07.2019 зазначений вирок місцевого суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 10.06.2020 ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 31.07.2019 залишено без змін.

Крім того, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_10 від 14.03.2016 зобов`язано керівника Миколаївської місцевої прокуратури №2 внести відомості викладені в заяві ОСОБА_5 від 01.03.2016 про його незаконне затримання працівниками поліції 15.01.2016.

Згідно витягу з кримінального провадження відомості викладені в заяві ОСОБА_5 внесені до ЄРДР 14.03.2016 за №0000042 за ч. 2 ст. 365 КК України.

Так, допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 пояснив, що він допускає, що за зазначених вище обставин міг заподіяти ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді подряпин обличчя, проте умисно ніяких ушкоджень не наносив. Натомість ОСОБА_6 та два інших працівники УПП, які були на місці події, повалили його на землю, одягнули на нього кайданки та близько 02:00 год. 15.01.2016 відвезли до Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області. Після чого, ОСОБА_5 доставили Миколаївського обласного наркологічного диспансеру для проходження медичного огляду на стан сп`яніння. В подальшому, останнього знову доставили до Інгульського ВП де тільки о 06:30 год. з нього зняли кайданки.

У ході досудового розслідування кримінального провадження №0000042 від 14.03.2016 слідчим Першого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 вчинено ряд слідчих дій, серед яких запити до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Миколаївській області, МОНД, Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, УПП в Миколаївській області та інші.

В подальшому, 24.12.2019 слідчим Першого СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_4 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 від 14.03.2016 у зв`язку з встановленою відсутністю в діях працівників Управління патрульної поліції в Миколаївської області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України закрито.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч. 1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим в повному обсязі не виконані.

Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим належним чином не надано оцінки правомірності застосованої поліцейськими до ОСОБА_5 фізичної сили, кайданків, а також такого значного терміну безперервного утримування останнього в кайданках, враховуючи те, що згідно вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.12.2018, залишеного в апеляційні та касаційній інстанціях в силі, ОСОБА_5 визнано невинуватим у нанесенні легких тілесних ушкоджень працівнику УПП ОСОБА_6 .

Таким чином, вищезазначене свідчить про те, що слідчим не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, що є підставою для задоволення скарги.

Керуючись статтями 303-307 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 24.12.2019 року про закриття кримінального провадження №0000042 скасувати.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1