Номер провадження: 11-сс/813/343/20
Номер справи місцевого суду: 521/2371/20 1-кс/521/1041/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2020 р., якою відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, громадянина України, розлученого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючого на підставі договору оренди за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України в рамках кримінального провадження №0000447, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» із визначенням застави у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає - 168 160 гривень.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 діб та обчислюється з моменту фактичного затримання підозрюваного, та припиняє свою дію 15.04.2020 р.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, підтверджена матеріалами, доданими до клопотання слідчого, при цьому врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим, відсутність офіційного працевлаштування, а отже не маючого законних засобів до існування, розлученого, що свідчить відсутність соціальних зв`язків, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини свідчить про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вдатися до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Обмежень щодо застосування найбільш сурового запобіжного заходу у вигляді тримання вартою передбачених ч.2 ст. 183 КПК України слідчим суддею під час судового розгляду не встановлено.
Враховуючи положення ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя призначив підозрюваному ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в межах, що встановлені в ч.5 ст. 182 КПК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї, захисник ОСОБА_7 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1) органом досудового розслідування підозра, пред`явлена ОСОБА_8 є необґрунтованою, до клопотання не додано жодного доказу на її підтвердження, а слідчим суддею в судовому засіданні не надана оцінка кожному доказу окремо, який покладений в основу підозри;
2) ні слідчий, ні прокурор не навели обставини, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а зазначені у клопотанні слідчого ризики є лише його припущеннями;
3) слідчий суддя не надав належної оцінки показанням потерпілого ОСОБА_10 щодо обставин справи, а також про те, що саме його шахрайські дії потерпілого відносно ОСОБА_8 призвели до того, що підозрюваний вимушений був вчинити певні дії з метою повернення належних йому грошових коштів;
4) визначений слідчим суддею розмір застави нічим не обґрунтований та є непомірним для підозрюваного, на підставі чого не може вважатись альтернативним запобіжним заходом;
5) при застосуванні найсуворішого запобіжного заходу, слідчим суддею не враховані дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , його майновий стан.

Посилаючись на наведені доводи, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою визначити підозрюваному ОСОБА_8 заставу в розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги із доповненнями та просив її задовольнити, прокурор заперечував проти її задоволення та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 р., заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

З матеріалів провадження видно, що 14.02.2019 р. ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч.2 ст. 146 КК України, а саме у тому, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місті, ОСОБА_8 з метою незаконної вимоги грошових коштів від ОСОБА_11 , вступив в попередню змову з іншими особами, з якими домовились про спільне вчинення злочину відносно ОСОБА_11 , який полягав у викраденні останнього, для чого ОСОБА_8 отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи відомості про його фактичне місцезнаходження, після чого як співучасники розподілили свої ролі у спільному злочинному умислі наступним чином.

Так, 13.02.2020 приблизно о 10 годині 10 хвилин, ОСОБА_8 та інші особи відповідно до їх ролі у спільному злочинному умислі, прибули на автомобілі марки «Daewoo Nexia» д/н НОМЕР_1 та автомобілі марки «Ford Fusion» д/н НОМЕР_2 до місця фактичного перебування ОСОБА_11 , а саме до будинку АДРЕСА_3 , де, дочекавшись появи останнього, підійшли до ОСОБА_11 та почали завдавати останньому тілесні ушкодження, які виразились у нанесенні ударів руками по тулубу, шиї та голові, з метою обмеження можливості чинити їм опір після чого незаконно викрали ОСОБА_11 , примусово посадивши його до салону автомобіля марки «Ford Fusion» д/н НОМЕР_2 , на заднє пасажирське сидіння, здійснюючи при цьому психологічний та фізичний вплив на останнього з метою пригнічення його волі.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, того ж дня, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 спільно з іншими особами вивезли ОСОБА_11 всупереч його волі на вказаних автомобілях з міста Києва та направились до м. Одеси по авто дорозі Київ-Одеса М-05, здійснюючи при цьому, фізичний та психологічний вплив на нього, що виразився у погрозах застосування до нього тяжких тілесних ушкоджень

Надалі, вони, рухаючись по вказаній автодорозі здійснили зупинку на автозаправці «SOCAR», яка розташована на автодорозі Київ- Одеса М-05, поблизу м. Умань Черкаської області, де продовжуючи реалізацію злочинного умислу незаконної вимоги грошових коштів в розмірі 1800 доларів США від ОСОБА_11 , продовжили спільно здійснювати фізичний та психологічний вплив на нього, що виразився у погрозах застосування насильства його родинні, а також у заподіянні йому смерті та відрізанням різних частин тіла.

В подальшому, приблизно о 14 год., ОСОБА_8 , спільно з іншими особами всупереч волі ОСОБА_11 , якого пересадили до автомобіля марки «Daewoo Nexia» д/н НОМЕР_1 , продовжили рух на вказаних автомобілях до м. Одеси, з метою отримання примусового обумовлених, з точки зору потерпілого, грошових коштів при цьому продовжуючи спільно здійснювати фізичний та психологічний вплив на нього останнього.

Надалі, приблизно о 20 год., більш точний час досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , та інші особи для отримання примусово обумовлених грошових коштів від батька ОСОБА_11 , перебуваючи разом з потерпілим, прибули до будинку АДРЕСА_4 , де були затримані працівниками правоохоронних органів за вчинення злочинів.

Мотивуючі обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів, слідчий суддя послався в ухвалі на матеріали досудового розслідування кримінального провадження, копії яких долучені до клопотання.

Тобто, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч.2 ст. 146 КК України, підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 14.02.2020 року, протоколами огляду місця події від 13.02.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 14.02.2020 року, іншими матеріалами кримінального провадження.

На даній стадії досудового розслідування вказані докази є достатніми для відповідних висновків по суті клопотання слідчого, тому апеляційний суд наголошує, що на даній стадії провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність вказаних вище ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу підозрюваному.

З огляду на це, доводи захисника про необґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_8 не знайшла свого підтвердження під час апеляційного розгляду скарги. Окрім того, колегія суддів, наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки триває досудове розслідування, а відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів, буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Зі змісту мотивувальної частини ухвали видно, що слідчий суддя дотримався приписів зазначених вище норм кримінального процесуального закону та врахував їх при постановленні ухвали, зазначивши, що на даній стадії досудового розслідування є реальним ризик, що підозрюваний, без стійких соціальних зв`язків, сім`ї чи постійного місця роботи, може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, а, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, в тому числі спільно з іншими особами, зважаючи на суспільний інтерес у забезпечені швидкого, ефективного та об`єктивного кримінального провадження щодо злочинів проти життя і здоров`я, вважає реальним ризик передбачений в п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді, що існує також ризик впливу з боку ОСОБА_8 на потерпілого та свідків, які безпосередньо судом не допитані.

Щодо доводів захисника з приводу неврахування слідчим суддею обставин, визначених ст. 178 КПК України, колегія суддів звертає увагу на те, що слідчим суддею надана оцінка всім обставинам, а саме обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим, відсутність офіційного працевлаштування, а отже не маючого законних засобів до існування, розлученого, що свідчить відсутність соціальних зв`язків, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, враховуючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України прийшов до обґрунтованого висновку, що виключно тримання під вартою здатне забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з чим погоджується і колегія суддів.

Враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину, а також усі обставини справи, апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам.

Разом з тим, при розгляді апеляційної скарги захисника, апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді та прийняття апеляційним судом нової ухвали.

Так, відповідно до вимог ст. 176 КПК України, запобіжний захід це захід забезпечення кримінального провадження, який застосовується у відповідній стадії кримінального провадження.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України визначено, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчинені злочину.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, тобто слідчий суддя вправі визначити будь-який строк, який на його переконання буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 зазначив, що строк дії ухвали становить 60 днів і обчислюється з моменту постановлення ухвали, а саме з 15.02.2020 року та припиняє свою дію 15.04.2020 р.

Разом з тим, таке обрахування строку тримання під вартою є помилковим, оскільки ОСОБА_8 був фактично затриманий 14.02.2020 року, що підтверджується протоколом затримання (а.п. 31), та в цей же день йому повідомлено про підозру (а.п. 38), у зв`язку з чим саме з цього дня необхідно відраховувати строк дії запобіжного заходу.

З огляду на зазначені обставини, ухвала слідчого судді щодо строку дії запобіжного заходу не відповідає вимогам закону та підлягає безумовному скасуванню, з прийняттям апеляційним судом нової ухвали та обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог закону.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Санкцією ч. 2 ст. 189 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, тому, у такому випадку, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З оскаржуваної ухвали випливає, що слідчий судді визначив заставу в максимальному розмірі - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 гривень, однак такий висновок є помилковим, у зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що її розмір визначений з порушенням вимог КПК України.

Так, приймаючи рішення щодо застосування такого розміру застави до підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя послався на п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, не посилаючись на конкретні докази застосування саме такого її розміру.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на п. 3 ст. 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

При цьому, апеляційний суд враховує обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та ризики, передбачених ст. 177 цього Кодексу та приходить до висновку, що розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, з огляду на тяжкість вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, достатньою мірою зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання апеляційного суду саме такий розмір застави у сукупності з покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, дозволить контролювати його місце перебування під час досудового розслідування, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При цьому п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно із ч.1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування із визначенням розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам та не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 219, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2020 р., якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 ..
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, а саме строком на 60 днів, до 14.04.2020 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 63060 (шістдесят три тисячі шістдесят) гривень.

Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок: Банківські реквізити; Депозитний рахунок для зарахування заставних сум

Отримувач: Одеський апеляційний суд,

Рахунок отримувача UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ, код банку 820172. Призначення платежу: згідно ухвали суду від 03.03.2020 р., заставна сума за ОСОБА_8 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_8 звільняється з-під варти негайно після внесення застави у вказаному розмірі.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 строком до 14.04.2020 року, в межах строку досудового розслідування, наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися за межі міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4