Справа № 286/827/20
У Х В А Л А

25 березня 2020 року м. Овруч

Слідчий суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

розглянувши клопотання прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, внесене в кримінальному провадженні №0000049 від 17.12.2019 року та додані до клопотання матеріали , -

ВСТАНОВИВ :

24 березня 2020 року прокурор звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуків.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Частиною 1 статті 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, а також цивільного позивача з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Матеріали клопотання не містять відомостей щодо осіб, які набули статусу підозрюваної особи.

Слідчим суддею встановлено, що прокурор просить накласти арешт на майно, вилучене при проведенні обшуку, які відповідно до положень ч. 1 ст. 168 КПК України є тимчасово вилученим майном.

Однак, в клопотанні не визначено процесуальний статус особи, на майно якої слідчий просить накласти арешт.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в кримінальному провадженні №0000049 підозра жодній особі не повідомлена, відомості щодо юридичних осіб, щодо яких здійснюється це кримінальне провадження до клопотання не долучено. Копія повідомлення про підозру до клопотання не додана.

Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді відсутні підозрювані та дані юридичних осіб, щодо яких здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Всупереч вказаній нормі закону в клопотанні про арешт майна відсутні документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Слідчий суддя не наділений процесуальними повноваженнями самостійно визначати коло осіб, що володіють майном яке підлягає арешту на праві власності, володіння, користування чи розпоряджання.

Крім того, згідно вимог ст.172 ч.1 КПК України клопотання про арешт майна розглядається за участю, крім інших, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Враховуючи, що про судовий розгляд клопотання про арешт майна мають бути повідомлені вказані особи, клопотання має містити дані про таких осіб, в тому числі і про місце його знаходження або іншу контактну інформацію, що дозволяє здійснити повідомлення такої особи про судовий розгляд. Внесене клопотання не містить таких даних, що унеможливлює їх повідомлення про судовий розгляд.

Відповідно до частини третьої статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя повертає клопотання прокурору для усунення недоліків на підставі статті 172 КПК України.

Керуючись ст. ст. 168, 169, 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, внесене в кримінальному провадженні №0000049 від 17.12.2019 року та додані до клопотання матеріали, повернути прокурору для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення зазначених недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1