Справа № 522/7781/20
Провадження №522/1549/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

здійснивши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000741 від 25.04.2020 рокуза обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 27.12.1999 Суворовським районним судом м. Одеси за ч.3 ст.140 КК України до 3 років п/в з конфіскацією майна; 11.02.2002 Центральним районним судом м. Одеси за ч.1ст.121 КК України до 5 років п/в; 08.06.2007 Приморським р/с м. Одеси за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців п/в; 28.01.2011 Суворовським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.2 ст.309, ч.2 ст.263, ст.70, ст.72 КК України до 3 років п/в; 26.12.2013 Малиновським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 309, ст.71 КК України до 3 років 1 дня п/в; 25.10.2017 Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185, ст.70, ст.72 КК України до 1 року п/в; 05.07.2018 Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року п/в, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:

прокурор- ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_3

захисник- ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

Будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, маючи не зняту та не погашену судимість, ОСОБА_6 повторно вчинив злочин за наступних обставин.
25.04.2020 року у ОСОБА_3 , який в денний час перебував у приміщенні магазину «ЄВА», розташованого за адресою: місто Одеса, вулиця Ніжинська, 33, з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 25.04.2020 року приблизно о 12 годині 04 хвилині ОСОБА_3 перебуваючи у приміщенні магазину «ЄВА», який належить ТОВ «РУШ», за вказаною адресою, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, умисно, повторно та з корисливих мотивів, викрав з стелажу магазину чоловічій парфум торгової марки «Dilis Parfum», об`ємом 100 мл., вартістю 500 гривень, та жіночий парфум торгової марки «La Rive», об`ємом 100 мл., вартістю 399 гривень, а всього майна на загальну суму 899 гривень.
Таємно викравши майно ТОВ «РУШ» в розмірі 899 гривень, ОСОБА_3 намагався покинути місце скоєного ним кримінального правопорушення, але довести свої протиправні дії до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий працівниками магазину.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15,ч.2 ст.185 КК України за ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно за вказаних обставин протиправно намагався заволодіти майном ТОВ «РУШ».
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення.
При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.
Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.
Згідно із Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК) а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо. Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, є злочином середньої тяжкості.
ОСОБА_3 українець, з середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований. Згідно довідки Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» №792/47/-ОД від 22.06.2020 року, ОСОБА_3 перебуває у стані після перенесеного ГПМК за ішемічним типом у вигляді часткової дизартрії та лівобічного геміпарезу (інсульт). Обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в останній раз 05.07.2018 Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. Покарання за вказаним вироком обвинуваченим відбуто.
Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині. У майбутньому обіцяє не скоювати нових злочинів, просить його суворо не карати.

Викрадене майно повернуто потерпілій стороні, претензій майнового характер у від представників ТОВ «Руш» обвинувачений не має.

Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та нарколога, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 - є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання, є рецидив злочинів.

З огляду на викладене, зазначені пом`якшуючі обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого, відсутність тяжких наслідків, вартість викраденого майна, яка є не значною, враховуючи стан здоров`я, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому за вчинений ним злочин покарання у вигляді позбавлення волі в межах нижньої межі санкції ч.2 ст.185 ККУ, оскільки на думку суду його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 1-379 КПК України, ст.ст.1-90 КК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати із 07.05.2020 р..

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати встрок покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період із 07.05.2020 року включно по день набрання вироком законної сили, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили - залишити у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі:
-CD- диск з відеозаписом скоєного злочину - зберігати в матеріалах кримінального провадження ;

-чоловічій парфум торгової марки «Dilis Parfum», об`ємом 100 мл., вартістю 500 гривень, та жіночий парфум торгової марки «La Rive», об`ємом 100 мл., вартістю 399 гривень, а всього майна на загальну суму 899 гривень вважати повернутим за належністю ТОВ «РУШ».

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя:

19.06.2020