Справа №: 343/878/20
Провадження №: 1-кп/0343/115/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Долина Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 27.05.2020 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, із середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, депутатом не обирався, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,
за участю: прокурора Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом.
Кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин:
ОСОБА_3 , 13.05.2020 близько 02.00 год., перебуваючи біля будинку №7 по вул. Пушкіна, що в м. Долина, побачив автомобіль марки ВАЗ 21061, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 1988 року випуску, належний державній установі «Долинський виправний центр №118», який знаходився на проїзній частині дороги, де в цей час у нього виник протиправний умисел незаконно заволодіти даним транспортним засобом.
Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки ВАЗ 21061, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 1988 року випуску, законним користувачем якого являється ОСОБА_5 , скориставшись темною порою доби, відсутністю стороннього нагляду, відчинив вищевказаний транспортний засіб та всупереч волі користувача транспортного засобу, сів за кермо автомобіля марки ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 , запустив його двигун шляхом з`єднання дротів електропроводки у замку запалювання та, ігноруючи волю володільця, розпочав рух автомобілем в напрямку вул. Пушкіна, що в м.Долина Івано-Франківської області, чим здійснив незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом.
В подальшому, рухаючись на вказаному автомобілі та об`їжджаючи вибоїну на проїзній частині дороги, ОСОБА_3 , не впоравшись з керування, в`їхав у бордюру, чим зупинив рух транспортного засобу, та втік з місця події.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, зокрема зазначив, що він того дня ввечері, будучи випившим, проходив по вулиці Пушкіна, що в м. Долина, де побачив автомобіль ВАЗ 21061, білого кольору, з привідкритою дверкою. Тоді в нього виник умисел заволодіти ним та проїхатись. Шляхом з`яднання проводів, які були ззовні, він завів двигун та поїхав, однак не справився з керуванням та заїхав в бордюр, після чого залишив автомобіль і втік. Усвідомлює, що неправомірно заволодівши чужим транспортним засобом, вчинив умисний злочин. Просить суд його суворо не карати, у вчиненому щиро розкаюється та обіцяє стати на шлях виправлення. Запевнив суд, що подібного більше не повторить.

Оскільки він повністю визнає вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, просить суд не допитувати представника потерпілого, свідків по даному провадженню та не досліджувати інші докази, його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку суду він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що претензій до обвинуваченого не має, відносно призначення покарання йому покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.289 КК України, оскільки він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом.
Призначаючи покарання, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше несудимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінеті Долинської ЦРЛ не знаходиться, зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1 у квартирі баби та діда, позитивно характеризується за місцем проживання.

Судом встановлено, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.
Згідно з досудовою доповіддю Долинського МРС філії Державної установи "Центр пробації" в Івано-Франківській області про обвинуваченого у кримінальному провадженні, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання в громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Тому, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно з якими досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України,якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" роз`яснює, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й, зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Таким чином, враховуючи мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні кримінального правопорушення, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, зокрема, визнання своєї винуватості та активне сприяння в розкритті кримінальних правопорушень, його щире каяття, відсутність як матеріальних, так і моральних претензій зі сторони потерпілого, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, враховуючи відсутність обтяжуючих та наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції ч.1 ст. 289 КК України - у виді штрафу, що буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Саме таке покарання буде відповідати тяжкості злочину, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід не обирався та клопотань про його обрання не поступало.
Під час досудового розслідування понесено процесуальні витрати на залучення експертів згідно з довідок Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України про витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи в кримінальному провадженні (висновок експерта № СЕ-19/109/8/5-381Д/20 від 29.04.2020) на суму 980,70 грн, які відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.289 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумім доходів громадян, що становить 17000 (сімнадяцять тисяч) гривень.
Після набрання вироком законної сили речові докази: три сліди пальця рук та диск СD-R з записом з камер віденагляду з КС "Тайстра", залишити при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за залучення експертів та проведення судової експертизи № СЕ-19/109/8/5-381Д/20 від 29.04.2020 в розмірі 980 (дев"ятсот вісімдесят гривень) 70 копійок.
Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з часу його проголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1