Справа № 638/5195/20
Провадження № 1-кс/638/1113/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження № 0000895 від 03.03.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про арешт майна, -

встановив:

до суду звернувся слідчий Шевченківського ВП ГУНП України в Харківській області з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначає, що у провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000895 від 03.03.2020 за ч. 1 ст. 289 КК України.
03.03.2020 до чергової частини Шевченківського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи заволоділи транспортним засобом, а саме автомобілем Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_1 , 1/2 якого відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.08.2018 (Справа 638/20596/16, Провадження 2/638/589/1).
За вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР за № 0000895 за ч. 1 ст. 289 КК України.
З матеріалів досудового розслідування вбачається, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль Toyota Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 .
Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.08.2018 задоволено позов ОСОБА_5 та встановлено факт сумісного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у період з травня 2011 по 22.07.2016.
Вказаним рішенням за ОСОБА_5 визнано право власності на частку легкового автомобіля Toyota Avensis, р.н. НОМЕР_1 .
Постановою Харківського апеляційного суду від 27.12.2018 зазначене рішення у частині встановлення факту сумісного проживання сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частку легкового автомобіля Toyota Avensis, р.н. НОМЕР_1 , залишено без змін.
Під час проведення досудового розслідування як потерпілу допитано ОСОБА_5 , яка повідомила, що автомобіль належав ОСОБА_6 , із яким вона перебувала у фактичному шлюбі, доки 2016 року останній не помер. З того моменту автомобіль перебував у гаражі № НОМЕР_4 , гаражного кооперативу «Ветеран», що розташований у м. Харкові по вул. Тобольській, до моменту пожежі навесні 2018 року, а ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу знаходились у матері ОСОБА_7 . Після пожежі в гаражі автомобіль без відому ОСОБА_5 вивезено евакуатором у невідомому напрямку. Також потерпіла повідомила, що після цього, 19.12.2019 вона особисто побачила, що зазначеним автомобілем користується раніше невідомий їй чоловік.
Постановою слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ст. лейтенанта поліції від 03.03.2020 автомобіль Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_1 оголошено у розшук.
06.03.2020 проведено огляд місця події за адресою: м. Харків, вул. Тобольська, у гаражному кооперативі «Ветеран», під час якого встановлено, що в гаражі № НОМЕР_4 вказаний автомобіль відсутній. Крім того, в порядку ст. 40 КПК України надано доручення оперативному підрозділу Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області з метою встановлення місця знаходження автомобілю Toyota Avensis, р.н. НОМЕР_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Статтею 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
У відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи наявність достатніх доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, накладення арешту на зазначене майно необхідне з метою забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, проведення та дослідження всіх наявних, та встановлених дій, пов`язаних з укладенням договорів, встановлення всіх осіб, які причетні до вчиненого правопорушення.
Крім того, накладення арешту на вказане нерухоме майно необхідне для унеможливлення здійснення дій, пов`язаних із здійсненням продажу, переоформленням, передачею в заставу, найм, дарування, або відчуження майна іншим способом, з метою прийняття законних процесуальних рішень, притягнення винних осіб до відповідальності та збереження речових доказів.

В судове засіданняпрокурор та слідчий не з`явилися, слідчим надано заву до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав.

У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття учасників кримінального провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступного.

В провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП України в Харківській області знаходиться кримінальне провадження № 0000864 від 29.02.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Згідно частини 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час досудового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині 2 ст. 167 цього Кодексу, тобто підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на яке було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно до вимог ст. 170 КПК України арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.
Відповідно до ст.ст. 168, ч.2, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч. 1 ст. 167 КПК України), а й іншим особам.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, склад майна, на яке слідчий просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, приймаючи до уваги, що незастосування арешту саме в такий спосіб, про який просить слідчий, може призвести до знищення, втрати або пошкодження майна, щодо якого ставиться питання про накладення на нього арешту, впевнившись, що слідчим надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження № 0000895 від 03.03.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про арешт майна, - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_1 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1