Справа № 573/869/20
Номер провадження 1-кп/573/131/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2020 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 04 лютого 2020 року за №0000091 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Родникове Старобешівського району Донецької області, з повною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1.16.04.2010 Старобешівським районним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

2.02.12.2011 Старобешівським районним судом Донецької області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, вироки виконувалися окремо;

3.02.10.2018 Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 260 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений з виправної колонії 26.11.2018 по відбуттю покарання,

- за ч. 1 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Наприкінці серпня 2019 року, в точно невстановлений день, ОСОБА_4 біля сміттєзвалища в кінці городу свого домоволодіння по АДРЕСА_2 побачив дикорослу рослину коноплі та зірвав з неї декілька гілок з листям для особистого вживання без мети збуту, які переніс до свого місця проживання за вказаною вище адресою. Гілки з верхівками з рослини коноплі для висихання поклав до сараю.

У точно невстановлений день на початку вересня 2019 року ОСОБА_4 перевірив гілки з верхівками коноплі і виявив, що вони вже висохли, а тому частину з них переніс до будинку і став там її зберігати, а іншу продовжив зберігати і надалі у сараї.

27 лютого 2020 року під час проведення обшуку в домоволодінні ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 працівниками поліції у будинку та сараї виявлений та вилучений особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальна маса якого у перерахунку на висушену речовину становить 10,69 г.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Отже, зазначеними умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Під час досудового розслідування 15 травня 2020 року між прокурором Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
20 травня 2020 року до Білопільського районного суду надійшов обвинувальний акт з зазначеною угодою по визнання винуватості.
Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні в обсязі підозри. Також угодою визначено покарання, яке повинен він понести, а саме: у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, обставини вчинення злочину, викладені в угоді та обвинувальному акті, не заперечував, просив затвердити угоду.

Прокурор ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 теж просили затвердити зазначену вище угоду.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості, виходячи із такого.
Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Частиною 1 статті 475 КПК України передбачено, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З урахуванням особи обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, обставин, що пом`якшують його покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувався.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому з обвинуваченого підлягають стягненню в доход держави процесуальні витрати в сумі 1413,09 грн. за залучення експертів.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 468, 469, 473 - 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15 травня 2020 року між прокурором Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в доход держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становлять 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 1413 грн. 09 коп. в доход держави процесуальних витрат.

Речові докази верхню частину пляшки пластикової, корк з наперстком та предмет з нашаруванням екстрату канабісу, канабіс загальною масою 10,69 г, плоди коноплі, що зберігаються в камері схову речових доказів Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя