Справа №: 389/2951/18
провадження №: 1-кп/398/132/20
УХВАЛА
Іменем України

"04" березня 2020 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника органу опіки - ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засідання кримінальне провадження №0001463 від 01 серпня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Дане клопотання обґрунтоване тим, що продовжують існувати ризики, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою і на даний час не зменшилися, так як останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Обвинувачений його захисник та законний представник зауважили на відсутність підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати більш м який запобіжний захід, зокрема домашній арешт.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявленого клопотання, дійшла наступного висновку.

Відповідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегією суддів враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у даному кримінальному правопорушенні, його вік та стан здоров`я, сімейний стан, рід занять, майновий стан, особу обвинуваченого.

Більш того, кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_9 є особливо тяжким, обвинувачений не одружений, не працює, тобто не має стійких соціальних зв`язків, тому у суду є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилятись від суду, перешкоджати подальшому кримінальному провадженню.

На даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено.

Обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_9 злочину, у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість у продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою останнього.

Хоча тяжкість покарання і не є визначеним елементом при продовженні щодо особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, разом з цим, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від суду, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Вищевикладені обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, тому наявні підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. 32, 34, 331 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів: з 04 березня 2020 року до 02 травня 2020 року включно.

У судове засідання етапувати обвинуваченого, викликати учасників судового провадження та свідків.

Копію ухвали направити начальнику державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

ГОЛОВУЮЧА - СУДДЯ: ОСОБА_10 НЕРОДА

СУДДЯ: ОСОБА_11

ОСОБА_12