Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/3668/17
Провадження № 1-кп/490/633/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його законного представника

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, виконує роботу повара, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. 10 лютого 2017 року близько 18:00 години ОСОБА_4 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження /надалі - співучасник/, перебуваючи біля житлового будинку АДРЕСА_2 , побачили неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 /надалі - потерпілих/, які йшли попереду, та вирішили заволодіти їх майном.

Реалізуючи цей намір, ОСОБА_4 та співучасник прослідували потерпілими.
ОСОБА_4 випередив співучасника та в районі ІІ під`їзду будинку АДРЕСА_3 наздогнав потерпілих та зажадав від них матеріальні цінності. До них приєднався співучасник.

Потерпілі спочатку віддати майно відмовились, на що ОСОБА_4 заявив, що він та співучасник заберуть в потерпілих майно самостійно.

Тоді ОСОБА_7 попросив ОСОБА_4 та співучасника не бити їх та віддав ОСОБА_4 належний йому мобільний телефон марки "Iphone5" моделі "16Gb Black" вартістю 5.500 грн.

Після цього, утримуючи отриманий у такий спосіб мобільний телефон, з місця вчинення злочину ОСОБА_4 та співучасник зникли, заподіявши ОСОБА_7 матеріальну шкоду у загальному розмірі 5.500 грн.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

2. Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

3. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений свою вину у вчиненні злочину за вказаних вище обставин визнав, у содіяному покаявся.
Він, зокрема, засвідчив, що 10 лютого 2017 року разом із ОСОБА_9 та їх товаришами та подругами гуляли
АДРЕСА_2 вони побачили двох підлітків (як з`ясувалось згодом - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ), та вони з ОСОБА_9 вирішили щось в них забрати, чим, зокрема, вразити інших.
За такого вони з ОСОБА_9 пішли за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а їх товариші залишились окремо.
Коли вони наздоганяли підлітків, він / ОСОБА_4 / йшов попереду ОСОБА_9 , в районі ІІ під`їзду будинку 50 по вулиці 3 Слобіській підлітків він наздогнав та наказав їм віддати цінні речі.
Ті відповіли, що в них нічого не має.
Тим часом до них підійшов ОСОБА_9 .
Тоді він / ОСОБА_4 / сказав, що раз в них "нічого немає", то вони /він й ОСОБА_9 / зараз знайдуть.
На це один з підлітків - ОСОБА_7 - попросив не бити їх та віддав йому / ОСОБА_4 / мобільний телефон.
Взявши мобільний телефон, вони повернулись до інших.
Всі разом вони вирішили віддати телефон на зберігання, але зробити такого не встигли, адже були затримані.

5. Такі ж покази ОСОБА_4 надав під час судового засідання 27 листопада 2017 року, а також - під час проведеного 12 квітня 2017 року за його участі слідчого експерименту, в ході якого відтворив їх на місці /а.с. 68 - 75/.

Отже покази обвинуваченого є послідовними.

6. До того ж, наведені покази обвинуваченого не не суперечать відомостям, що містяться у наданих суду на цій стадії кримінального процесу документах, а саме:

-протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) /а.с. 55 - 56/;

-схороній розписці ОСОБА_10 від 22 лютого 2017 року /а.с. 57/.

7. Доказів же на спростування цих показів матеріали справи не містять та сторона захисту на наявність таких доказів не посилається.

8. Вартість вилученого за таких обставин майна сторонами кримінального, зокрема, захистом, також не оспорюється та підтверджується довідкою, виданою суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_11 /а.с. 59/.

З огляду на наведене суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставин доведеною.

Мотиви неврахування окремих доказів.

9. На підтвердження обставин вчинення кримінального правопорушення органи досудового розслідування надали суду:
-протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_12 /а.с. 60 - 66/;

-протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_13 /а.с. 76 - 87/;

-протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_14 /а.с. 88 - 101/.

Але відомості, що містяться у вказаних документах, у суді є недопустимими доказами з огляду на таке.

Зі змісту кожного з вказаних протоколів вбачається, що у них фактично відображені покази відомості, що були повідомлені цими особами під час досудового розслідування /тобто - показання цих осіб/; жодних додаткових відомостей жоден з цих протоколів не містить.

При цьому жодна з вказаних осіб під час судового розгляду не допитувалась, про допит будь-кого з них сторони під час судового розгляду клопотань не заявляли.

Між цим, відповідно до статті 23 Кримінального Процесуального Кодексу України показання осіб суд досліджує під час судового розгляду кримінального провадження безпосередньо та, відповідно до частини 4 статті 95 Кримінального Процесуального Кодексу України, не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Обставини, які пом`якшують покарання

10. Як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує:
-його щире каяття, визнання ним своєї винуватості та сприяння ним у досудовому розслідуванні вчиненого ним злочину та судовому розгляді кримінального провадження;
-вчинення ним злочину у неповнолітньому віці.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись статтями 65, 103 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 2 статті 186 Кримінального Кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також - умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку, інші обставини, що характеризують його особу, а також - обставини, що пом`якшують його покарання.

В зв`язку із цим суд відзначає наступне.

11. Оцінюючи характер та ступінь тяжкості злочину, суд відзначає, що вчинений ним злочин є тяжким.

В той же час суд відзначає, що, вчиняючи злочин, обвинувачений діяв не тільки з корисливим мотивом, але - з мотивом отримання "першості" серед групи підлітків, у якій перебував. З огляду на таке суд вважає, що вчинений злочин є таким, що межує з дитячими пустощами.

12. Вивченням відомостей про особу ОСОБА_4 встановлено, що він є чесним, компромісним, тактовним, вихованим, доброзичливим у спілкуванні, вміє слухати інших та поважає дорослих, за місцем проживання характеризується позитивно, наразі отримав середню спеціальну освіту та є працевлаштованим, має довірливі відносини з батьками та допомагає їм.

Також ОСОБА_4 раніше не вчиняв злочинів та не судився, на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Наведене доводить, що вчинення злочинів цим обвинуваченим не є наслідком обраного ним способу життя, але - наслідком помилки, якої він допустився через свій неповнолітній вік та пов`язані із цим особливості адаптації у суспільстві.

Призначення покарання

13. Санкція частини 2 статті 186 Кримінального Кодексу України передбачає один вид основного покарання - позбавлення волі - строком від 4 до 6 років.

14. Але наведені вище обставини у їх сукупності, а саме

-вказані вище відомості про характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме - те, що він межує із дитячими пустощами;

-вказані вище відомості про особу обвинуваченого, а саме - те, що вчинення ним злочину є наслідком помилки;

-наявність встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , зокрема, те, що:

1.обвинувачений вчинив злочину у неповнолітньому віці;

2.у вчиненому злочині щиро покаявся та сприяв кримінальному провадженню.

свідчать про істотне зниження суспільної небезпеки особи обвинуваченого та вчиненого ним злочину.

У своїй сукупності ці обставини дозволяють на підставі частини 1 статті 69 Кримінального Кодексу України призначити ОСОБА_4 більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції частини 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - у вигляді арешту строком на 30 діб.

15. При цьому враховуючи, що обвинувачений злочинну діяльність припинив внаслідок самого по собі факту притягнення його до кримінальної відповідальності та в подальшому протягом тривалого строку нових злочинів не вчиняв, суд , з урахуванням висновків органу пробації про доцільність такого, вважає, що його виправлення та перевиховання є можливим без застосування відносно нього покарання за умови належного контролю за його поведінкою, в зв`язку з чим вважає за можливе на підставі статті 104 Кримінального Кодексу України звільнити його від відбуття покарання з випробуванням.

Доля речових доказів має бути вирішена за наслідками судового розгляду кримінального провадження відносно співучасника.

Судові витрат у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України у вигляді арешту строком на 30 /тридцять/ діб.
На підставі статті 104 Кримінального Кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_15 =

24.02.2020