Справа № 308/714/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2020 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000322, відомості про яке 20.04.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000322, відомості про яке 20.04.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000322, відомості про яке внесено до ЄРДР 20.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

В ході досудового розслідування даного кримінального правопорушення встановлено факт протиправної перереєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: будівлі туристично-оздоровчого комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташовано за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, смт. Ясіня, полонина «Драгобрат», загальною площею 398,71 м.кв.; земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0642, розташованої за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, полонина «Драгобрат»; земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0643, розташованої за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, полонина «Драгобрат», на користь ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та яке на праві приватної власності належало ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Слідчий зазначає, що безпосередньо в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 22.02.2018 року старшим державним виконавцем Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_7 , при примусовому виконанні виконавчого листа № 569/4362/15-ц, виданого 25.01.2018 року Рівненським міськрайонним судом Рівненської області було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_6 , про що внесено відповідні відомості в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр Іпотек та Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

В подальшому у період з 28.03.2019 року по 29.03.2019 року реєстратором Велятинської сільської ради ОСОБА_8 при наявності заборони відчуження припинено право власності та здійснено реєстрацію переходу права власності повне відчуження вищеперерахованого майна ОСОБА_6 .

Таким чином, за твердженням слідчого, державний реєстратор ОСОБА_8 діючи в інтересах ОСОБА_6 , всупереч вимог ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», незаконно здійснив реалізацію прав власності на нерухоме майно, чим спричинив тяжкі наслідки у вигляді вибуття з власності майна, яке було предметом позовних вимог.

22.01.2019 року вищезазначене нерухоме майно, а саме дві земельні ділянки та будівля туристично-оздоровчого комплексу «Зелена дача» було визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000322 від 20.04.2019 року. Вищезазначене нерухоме майно є речовим доказом у кримінальному провадженні та відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки являється об`єктом вчиненого злочину та набуте кримінально протиправним шляхом, у зв`язку з чим до них може застосовуватись дія ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Відповідно до інформаційних довідок з ДРРПнНМ від 23.01.2020 року будівля туристично-оздоровчого комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », РНОНМ 36, Закарпатська область, Рахівський район, смт. Ясіня, полонина «Драгобрат», загальною площею 398,71 м.кв., земельна ділянки з кадастровим номером :08:001:0642, РНОНМ 236, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, полонина «Драгобрат, та земельна ділянка з кадастровим номером :08:001:0643, РНОНМ 236, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, полонина «Драгобрат», перебувають у власності ОСОБА_9 .

Слідчий вказує, що необхідність накладення арешту на вищезазначену будівлю та земельні ділянки викликана тим, що відсутність такого арешту надає можливість подальшого розпорядження ними, шляхом укладення відповідних нотаріально-посвідчених правочинів, спрямованих як на зміну власника, так і на незаконне отримання прибутку за рахунок її реалізації, що ускладнить або взагалі унеможливить повернення зазначеної будівлі у користування законного власника.

Враховуючи обставини вчинення даного кримінального правопорушення сторона обвинувачення вважає за необхідне здійснювати розгляд клопотання про арешт майна без виклику його власників, з метою запобігання подальшого незаконного перепродажу даних будівель та землі або вчинення інших правочинів спрямованих на зміну їхнього власника або отримання прибутку шахрайським шляхом.

На підставі викладеного, з метою збереження речових доказів та позбавлення можливості розпоряджатись вищезазначеним нерухомим майном, шляхом подальшого укладення нотаріально-завірених правочинів та вчинення шахрайських дій, що ускладнить або взагалі унеможливить повернення зазначеного майна законним володільцям, слідчий просить накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на об`єкти нерухомого майна, які згідно із відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебувають у власності ОСОБА_9 , а саме на: будівлю туристично-оздоровчого комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », РНОНМ 36, що розташовано за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, смт. Ясіня, полонина «Драгобрат», загальною площею 398,71 м.кв; земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0642, РНОНМ 236, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, полонина «Драгобрат»; земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0643, РНОНМ 236, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, полонина «Драгобрат».

Розглянувши подане клопотання про арешт майна та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з доданим до клопотання витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000322, сформованим станом на 14.04.2020 року, органом досудового розслідування Головним управлінням Національної поліції в Закарпатської області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено на підставі заяви про злочин ОСОБА_10 за наступною фабулою викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 29.03.2019 року реєстратор Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області, діючи в інтересах третіх осіб, всупереч порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, при наявній забороні на відчуження майна ОСОБА_6 , у зв`язку з накладенням арешту на все нерухоме майно останнього, здійснив перереєстрацію вказаного майна за ОСОБА_11 .

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Крім того, до клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання (ч. 6 ст. 132 КПК України).

Як вбачається зі змісту клопотання, слідчий вказує, що СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000322, відомості про яке внесено до ЄРДР 20.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

Однак, в рамках поданого клопотання додано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, згідно з яким відомості до нього внесено 20.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, а не кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

В обґрунтування доводів клопотання слідчий зазначає, що метою арешту нерухомого майна, зазначеного в клопотанні, є збереження речових доказів та позбавлення можливості розпоряджатися зазначеним нерухомим майном, шляхом подальшого укладення нотаріально-завірених правочинів та вчинення шахрайських дій, що ускладнить або взагалі унеможливить повернення зазначеного майна законним володільцям.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен враховувати, серед іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з клопотанням арештувати майно, оскільки згідно зі статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, вищезазначених вимог закону слідчий при зверненні до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна не дотримався, а саме усупереч імперативним вимогам п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого не зазначено підстави відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Слідчим у клопотанні не наведено обґрунтування щодо можливості використання нерухомого майна (будівлі туристично-оздоровчого комплексу та двох земельних ділянок), як доказу в кримінальному провадженні № 0000322, у рамках якого проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України (згідно з доданим витягом з ЄРДР), а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 365-2 КК України передбачено кримінальну відповідальність за зловживання своїми повноваженнями аудитором, нотаріусом, оцінювачем, уповноваженою особою або службовою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, іншою особою, яка не є державним службовцем, посадовою особою місцевого самоврядування, але здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, у тому числі послуг експерта, арбітражного керуючого, приватного виконавця, незалежного посередника, члена трудового арбітражу, третейського судді (під час виконання цих функцій), або державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, державним виконавцем, приватним виконавцем з метою отримання неправомірної вигоди, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб.
Відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 365-2 КК України передбачено відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.
Основним безпосереднім об`єктом цього злочину є суспільні відносини, що забезпечують установлений організаційно-правовий порядок надання публічних послуг, а додатковими обов`язковими охоронювані законом права та інтереси окремих громадян, або державні чи громадські інтереси, або інтереси юридичних осіб.

Тобто, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000322 розпочато за фактом здійснення державним реєстратором неправомірних реєстраційних дій.

Разом із тим, відповідно до диспозиції вказаної статті одним із елементів складу кримінального правопорушення є мета отримання неправомірної вигоди. Про цей елемент складу кримінального правопорушення у фабулі ЄРДР не зазначається, а також не йдеться про цей елемент і у фабулі клопотання. На переконання слідчого судді, слідчий, звертаючись з клопотанням про арешт майна, повинен був зібрати і надати слідчому судді відповідні докази про те, що дії державного реєстратора мали ознаки неправомірних.

Таким чином, виходячи з диспозиції ч. 3 ст. 365-2 КК України (згідно з доданим витягом з ЄРДР), за якою здійснюється досудове розслідування, клопотання слідчого не містить відповідного обґрунтування необхідності арешту майна у рамках даного кримінального провадження.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України при розгляді питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

З системного аналізу вищевказаних норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

У даному випадку клопотання не містить виклад обставин та до нього не долучено доказів на підтвердження того, що майно, яке за твердженням слідчого належить арештувати, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Водночас до клопотання про арешт майна додано копії документів, які належним чином не засвідчені, що позбавляє слідчого суддю можливості пересвідчитися в ідентичності цих документів, в той час, як інформація, що в них міститься, має суттєве значення під час розгляду клопотання цієї категорії та може істотно вплинути на висновки слідчого судді.

Оскільки встановлено, що погоджене прокурором клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає не можливим розглянути його, як про це просить в клопотанні слідчий.

Разом з тим, слідчий суддя наголошує, що 24.01.2020 року старший слідчий в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звертався до слідчого судді з аналогічним клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000322, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2020 року клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000322, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, постановлено повернути прокурору відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 для усунення недоліків, та встановлено строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Однак, без усунення недоліків, зазначених в ухвалі слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2020 року, слідчий повторно звернувся до слідчого судді з клопотанням про вжиття заходів кримінального провадження (арешт майна).

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням викладених обставин слідчий суддя вважає, що відповідно до наведених вимог кримінального процесуального закону клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, який його погодив, а для усунення недоліків клопотання слід встановити строк в сімдесят дві години, початок обчислення якого рахувати з моменту фактичного отримання вказаного клопотання прокурором.

Керуючись ст. ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000322, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України повернути прокурору відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 для усунення недоліків.

Встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Роз`яснити, що повернення клопотання не є перешкодою для повторного звернення до слідчого судді з клопотанням про вжиття заходів кримінального провадження (арешт майна).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1