Провадження № 1-кс/947/6008/20
УХВАЛА
20.05.2020 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши скаргу ОСОБА_6 на повідомлення про підозру,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_6 щодо скасування повідомлення про підозру від 10.03.2020 року ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України в рамках кримінального провадження № 000095 від 14.03.2019 року та визнання доказів недопустимими.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні наполягали на задоволенні скарги в повному обсязі, посилаючись на викладені в скарзі доводи.

Прокурор заперечував на задоволенні скарги.

Вислухавши думку захисника, підозрюваного та прокурора, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного.
Як вбачається зі змісту скарги, в своїй скарзі ОСОБА_6 фактично не погоджується з рішенням досудового розслідування про повідомлення його про підозру,вважаючи це рішення безпідставним та винесеним в порушення вимог КПК України. В скарзі заявник посилається на те, що у органу досудового розслідування відсутні докази для повідомлення ОСОБА_6 про підозру, органами досудового розслідування не встановлено обставин, які свідчать про скоєння ним відповідного кримінального правопорушення та сама підозра не ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та відповідній оцінці зібраних доказів. Крім того заявником ставиться питання щодо визнання доказів в кримінальному провадженні неналежними та недопустимими.
Тобто заявником фактично ставиться питання щодо не обґрунтованості підозри, а також про те, що органами досудового розслідування не встановлено обставин, які свідчать про скоєння ним відповідного кримінального правопорушення, а також визнання доказів неналежними і недопустимими.
В зв`язку з викладеним ОСОБА_7 просить скасувати повідомлення йому про підозру.
Як вбачається з системного аналізу діючого кримінального процесуального законодавства, вирішення питання про правильність і повноту встановлення обставин, які мають значення для кримінального провадження на стадії досудового слідства, знаходиться в виключній компетенції відповідних компетентних осіб органу досудового слідства і процесуального керівника, які, після встановлення таких обставин, на цій підставі приймають рішення про повідомлення про підозру чи закриття провадження по справі.

Оцінка правильності і повноти встановлення досудовим слідством таких обставин і висновків належить до компетенції суду лише виключно при розгляді справи по суті, шляхом дослідження і оцінки в судовому засіданні доказів. Після чого суд вправі, виключно в передбаченому законом порядку, вирішити питання про однобічність і неправильність проведення досудового слідства.
Розгляд і вирішення цього питання слідчим суддею, тобто фактичне дослідження доказів по справі слідчим суддею, не передбачено і суперечить КПК України і не може бути предметом розгляду слідчим суддею під час проведення досудового слідства, оскільки це є виключною компетенцією органу досудового розслідування.

На стадії досудового розслідування, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011)), слідчий суддя може оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру,

Питання щодо обґрунтованості підозри вже було предметом розгляду слідчого судді при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного, а також колегії суддів апеляційної інстанції під час розгляду скарги на рішення слідчого судді, які, в межах наданих їм повноважень в рамках вирішення зазначених питань, визнали відповідно наявність обґрунтованості підозри. Як вбачається з ухвали Одеського апеляційного суду від 16.04.2020 року (справа № 947/5735/20, провадження 1-кс/947/3145/20), апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 5ст. 191 КК України, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується зібраними по справі доказами, які долучені до матеріалів клопотання.
Щодо порушення визнання доказів в кримінальному провадженні неналежними і недопустимим слід зазначити наступне.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри, з врахуванням положень ст. 17 КПК України, не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування, зокрема, при розгляді скарги, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри, в рамках розгляду зазначеної скарги, неможливий.

Як зазначається у вказаній ухвалі Одеського апеляційного суду від 16.04.2020 року (справа № 947/5735/20, провадження 1-кс/947/3145/20), апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом вирішується лише питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.
Таким чином, слід зробити висновок, що на стадії досудового розслідування, слідчий суддя не вправі давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки вказане питання підлягає вирішенню при розгляді судом по суті пред`явленого обвинувачення.
В зв`язку з викладеним в задоволенні скарги належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.303, 304 і 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала, відповідно до ч.2 ст.309 КПК України, може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1