Справа №127/9378/20
Провадження №1-в/127/226/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у режимі відеоконференції з Державною установою "Вінницька установа виконання покарань (№1)" клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього Закону України від 26.11.2015 року № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», -

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього Закону України від 26.11.2015 року № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Засуджений ОСОБА_3 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, пояснив, що на даний час відбуває покарання згідно вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 04.08.2015 року. Уточнив свої вимоги та просив суд зарахувати у строк покарання строк його перебування в СІЗО в м. Києві з 04.08.2015 року по 02.12.2015 року та з 24.07.2019 року по даний час з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Прокурор ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання. Зазначив, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі згідно вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 04.08.2015 року. Згідно якого, ОСОБА_3 зараховано у строк відбування покарання строк перебування під вартою з 12.01.2015 року по 23.01.2015 року. Вирок набрав законної сили 02.12.2015 року. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 25.02.2016 року встановлено, що засуджений ОСОБА_3 перебував під вартою з 12.01.2015 року по 23.01.2015 року, та з 04.08.2015 року по 02.12.2015 року та постановлено засудженому ОСОБА_3 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання строк перебування під вартою, а саме 4 місяці 9 днів. З часу набрання вироком законної сили строк попереднього ув`язнення припиняється і засуджений починає відбувати призначене судом покарання, а тому в задоволенні клопотання просить відмовити. Що стосується строку з 24.07.2019 року дане питання буде вирішуватися іншим судом під час винесення вироку.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали заяви та матеріали особової справи засудженого, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції згідно Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону зазначено, що цей закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Згідно п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону цей Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Статтею 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено, що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень розділу І Закону України від 26.11.2015 року № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» у строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Верховний Суд у постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 зробив правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), зокрема вказав, що положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України. Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII). Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 04.08.2015 року ОСОБА_3 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання призначеного даним вироком, невідбутої частини покарання призначеного вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 21.07.2014 року, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 у вигляді застави, до набрання вироком законної сили, змінено на тримання під вартою та взято його під-варту в залі суду. Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислюється з моменту затримання, тобто з 04.08.2015 року, зараховано у строк відбування покарання строк перебування під вартою з 12.01.2015 року по 23.01.2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.12.2015 року вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 04.08.2015 року залишено без змін.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 04.08.2015 року набрав законної сили 02.12.2015 року та звернутий до виконання.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 25.02.2016 року встановлено, що засуджений ОСОБА_3 перебував під вартою з 12.01.2015 року по 23.01.2015 року, та з 04.08.2015 року по 02.12.2015 року та постановлено засудженому ОСОБА_3 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання строк перебування під вартою, а саме 4 місяці 9 днів.

Засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 04.08.2015 року в Державній установі "Літинська виправна колонія (№123)".

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 26.06.2019 року засудженого ОСОБА_3 тимчасово переведено із Державної установи "Літинська виправна колонія (№123)" до слідчого ізолятора Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" на час розгляду кримінального провадження № 0000065 від 09.11.2018 р. за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, у Калинівському районному суді Вінницької області.

Засуджений ОСОБА_3 просить суд зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 04.08.2015 року по 02.12.2015 року та з 24.07.2019 року по даний час з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Однак, ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 25.02.2016 року встановлено, що засуджений ОСОБА_3 перебував під вартою з 12.01.2015 року по 23.01.2015 року, та з 04.08.2015 року по 02.12.2015 року та постановлено засудженому ОСОБА_3 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання строк перебування під вартою, а саме 4 місяці 9 днів.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що запобіжний захід щодо ОСОБА_3 - тримання під вартою, діяв з 12.01.2015 року по 23.01.2015 року, з 04.08.2015 року по 02.12.2015 року та дані строки попереднього ув`язнення зараховані судом у строк покарання, призначеного ОСОБА_3 за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 04.08.2015 року.

Суд зазначає, що з часу набрання вироком законної сили засуджений починає відбувати призначене судом покарання.

Враховуючи викладене, строк з 24.07.2019 року до дня ухвалення рішення по даному клопотанню не підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання, однак тимчасово переведений із Державної установи "Літинська виправна колонія (№123)", де він відбуває покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 04.08.2015 року, до слідчого ізолятора Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" на час розгляду кримінального провадження № 0000065 від 09.11.2018 р. за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України у Калинівському районному суді Вінницької області, на виконання ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 26.06.2019 року.

Отже, що стосується строку з 24.07.2019 року дане питання буде вирішуватися іншим судом під час винесення вироку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 5, 72 КК України, ст. ст. 8, 369-372, 376, 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього Закону України від 26.11.2015 року № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя