Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/440/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 263 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2020 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 грудня 2019 року, якою заяву засудженого про перегляд вироку за нововиявленими обставинами залишено без задоволення,

за участі сторін кримінального провадження:
- прокурора ОСОБА_8 ,

- засудженого ОСОБА_6 ,

- адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.08.2016 за нововиявленими обставинами, яку він обґрунтовував тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі провів судовий розгляд, обвинувачення ґрунтується лише на його показаннях та доказах, які здобуті незаконним шляхом, а саме із застосуванням фізичного та психологічного тиску з боку працівників правоохоронних органів. Крім того, засуджений просив допитати свідка, показання кого спростують висунуте йому обвинувачення.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 грудня 2019 року, заяву засудженого про перегляд вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.08.2016 за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що обставини, на які посилається засуджений ОСОБА_6 , фактично зводяться до незгоди з вироком, яким його визнано винуватим, тобто він просить проводити повний судовий розгляд, що не узгоджується з правилами здійсненого судового розгляду за ч.3 ст. 349 КПК України під час розгляду кримінального провадження по суті, а також підстав перегляду за нововиявленими обставинами.
Крім того, суд звернув увагу, що свідок, показання якого він бажає використати в суді, був йому відомий ще під час судового розгляду, але про нього він не заявляв, так як погодився з призначеним покаранням та застосуванням положень ст. 75 КК України. Такі відомості дають підстави стверджувати, що показання певного свідка, про якого було відомо ще під час судового розгляду по суті, не є нововиявленими обставинами. Факти застосування недозволених методів як нововиявлені також не доводяться, так як ніяких звернень до належних органів від ОСОБА_6 з цього приводу не було, він не представив жодних доказів які прямо чи непрямо могли про це свідчити.

В апеляційних скаргах:
- захисникОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, переглянути вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.08.2016 за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про те, що його підзахисний ОСОБА_6 під час судового розгляду надав суду недостовірні показання щодо себе, а саме визнав свою вину у вчинені злочину, фактично розповів про ті обставини, до яких непричетний. Саме самообмовні показання ОСОБА_6 стали підставою для розгляду обвинувального акту в порядку ст.349 КПК України та покладені судом в основу вироку від 30.08.2016. Крім того зазначає, що вже після винесення вироку ОСОБА_6 стало відомо про наявність свідка, якого не було встановлено у кримінальному провадженні та який може повідомити обставини, які свідчать про непричетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому діяння.

- засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції посилаючись на обставини, зазначені в апеляційній скарзі свого адвоката, а також те, що суддя ОСОБА_1 не мав права розглядати його заяву за нововиявленими обставинами, так як суддя брав участь в ухваленні вироку про перегляд якого він порушує питання.

Також посилаючись на положення ч.5 ст.72 КК України, просить зарахувати в строк покарання час його перебування під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до вступу вироку в законну силу.

Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав подані апеляції, захисника, який підтримав апеляцію засудженого, а свою частково в частині скасування ухвали суду, висновок прокурора, яки заперечив щодо задоволення поданих апеляційних скарг, дослідивши матеріли кримінальної провадження та оцінивши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, а принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В численних рішеннях, зокрема, в рішенні у справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, 24 червня 2003 року) Європейський суд з прав людини зазначив, зокрема: «Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 § 1 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка… декларує верховенство права як спільну спадщину Договірних Держав. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає, серед іншого, щоб коли суди остаточно вирішили справу, їхні рішення не могли бути поставлені під сумнів.

Правова визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності (finality) судового рішення. Цей принцип передбачає, що жоден учасник процесу не вправі вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення, лише з метою повторного або нового розгляду справи. Повноваження вищих судів на перегляд справи мають використовуватися для виправлення судових помилок чи порушень у відправленні правосуддя, але не для нового розгляду справи. Перегляд не може використовуватися як повторна апеляція і сама по собі можливість існування двох різних поглядів на справу не може бути підставою для перегляду. Відступ від цього принципу є виправданим лише у випадку, якщо зумовлений обставинами суттєвого та вагомого характеру».

У главі 34 КПК України визначено порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами. При цьому зазначено підстави для здійснення такого провадження, строки звернення та вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Системне тлумачення цієї глави призводить до висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках і виступає як механізм, що доповнює звичайні заходи забезпечення правосудності судових рішень, що набрали законної сили. Цей механізм застосовується лише у випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

Відповідно положень ст.459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;
5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.
Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.
Зі змісту зазначеної статті випливає, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили, або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Відповідно до цього положення, нововиявлені обставини мають стосуватися лише вироку або судових рішень, що постановлені щодо цього вироку, тобто судового рішення по суті кримінального обвинувачення.

Як убачається з матеріалів судового провадження, вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.08.2016 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено його від відбування основного покарання, визначивши йому іспитовий строк три роки, та покладено на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України. Вирок набрав законної сили 30.09.2016. Судовий розгляд проводився з урахуванням положень ч.3 ст.349 КПК України, за якими суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. Вказаний вирок ОСОБА_6 в апеляційному порядку не оскаржував.

Проаналізувавши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів апеляційного суду встановила, що апелянти у якості основного свого аргументу, як на нововиявлені обставини посилаються на те, що ОСОБА_6 під час судового розгляду надав суду недостовірні показання щодо себе, а саме визнав свою вину, що фактично стало підставою для розгляду обвинувального акту в порядку ст.349 КПК України та покладено судом в основу вироку від 30.08.2016. Також посилаються на те, що вже після винесення вироку ОСОБА_6 стало відомо про наявність свідка, який може повідомити обставини, які свідчать про непричетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому діяння.

Колегія суддів погоджується з позицією місцевого суду про те, що обставини, на які посилаються апелянти, не є нововиявлені обставини, так як вони фактично зводяться до незгоди засудженого ОСОБА_6 з вироком, яким його визнано винуватим, за наступних обставин.
Як убачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_6 під час розгляду його заяви за нововиявленими обставинами в суді першої інстанції зазначив, що вину визнав, так як на нього був здійснений психологічний тиск з боку правоохоронних органів. Вважає, що вирок суду має бути переглянутий з повним дослідженням всіх доказів, які не перевірялись судом в силу того, що справа розглядалась за правилами ч.3 ст. 349 КПК України. На вирок суду апеляцію не подавав. Крім того, суду пояснив, що про свідка, якого він просить допитати в суді, знав ще під час судового розгляду кримінального провадження за ч.1 ст. 263 КК України. Під час судового розгляду не заявляв про його допит, так як при призначенні покарання були застосовані положення ст. 75 КК України та його звільнено від відбування покарання з визначенням іспитового строку. Оскаржувати вирок почав після того як йому скасували іспитовий термін і він був направлений для відбування призначеного покарання. До відповідних органів зі скаргою на неправомірні дії працівників поліції не звертався з наведених вище причин.
Також суд першої інстанції вірно зазначив про те, що факти застосування недозволених методів як нововиявлені не доводяться, так як ніяких звернень до належних органів від ОСОБА_6 з цього приводу не було, він не представив жодних доказів які прямо чи непрямо могли про це свідчити.
Крім того апеляційний суд відзначає, що відповідно до ч.3 ст.459 КПК України, лише вироком суду або, принаймні, матеріалами розслідування, має бути підтверджений будь-який факт зловживання слідчого, прокурора, суду під час кримінального провадження, для того, щоб такий факт міг бути прийнятий судом у якості нововиявленої обставини.
Посилання засудженого на те, що суддя ОСОБА_1 не мав права розглядати його заяву за нововиявленими обставинами, так як вже брав участь в ухваленні вироку про перегляд якого він порушує питання є безпідставними, оскільки розгляд заяви засудженого був здійснений відповідно до вимог ст. 464 КПК України з дотриманням положень ст.35 цього Кодексу щодо автоматизованої системи документообігу суду.

Також є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню вимоги засудженого про застосування щодо нього положень ч.5 ст.72 КК України, так як дані вимоги не були предметом розгляду судом першої інстанції при постановлені оскаржуваної ухвали, оскільки така вимога ОСОБА_6 суду не зазначалась.

Враховуючи зазначене апеляційним судом під час розгляду апеляційних скарг засудженого та його захисника підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому апеляційні скарги засудженого та його адвокатаслід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419, 459-463, 467 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 грудня 2019 року, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4