Єдиний унікальний номер 333/6466/19
Номер провадження 1-кп/333/228/20
ВИРОК
Іменем України
11 березня 2020 року місто Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пологи, Запорізької області, українця, громадянина України, який має середню - спеціальну освіту, не одружений, офіційно працевлаштований на посаді зварювальника у ТОВ «ЕК» Гранік», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 30 березня 2016 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 28.07.2015 року та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.

04.04.2019 року звільнено умовно достроково від відбування покарання, невідбутий строк 1 рік 3 місці 6 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи особою, раніше судимою за вчинення злочину пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв аналогічний злочин за наступних обставин.

Так, 04 жовтня 2019 року, в денний час доби, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та положення постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», маючи прямий умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, знаходячись по вул. Чумаченка, буд. 47 у м.Запоріжжі, діючи умисно, повторно, з метою задоволення особистих потреб, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав згорток в ізоляційній стрічці, що містить полімерний згорток з вмістом кристалічної речовини білого кольору, який поклав до кишені своїх джинсових брюк, тим самим незаконно зберігав при собі, де у той же день о 13 годині 00 хвилин, знаходячись поблизу вказаного будинку № 47 по вул.Чумаченка у м. Запоріжжі був зупинений працівниками поліції, які вилучили у нього вищевказаний згорток в ізоляційній стрічці, що містить полімерний згорток з вмістом кристалічної речовини білого кольору, яка згідно із висновком експерта за результатами проведення судово-хімічної експертизи №7-2110 від 21.10.2019 року містить у своєму складі наркотичний засіб МЕТАДОН, маса якого складає 0,1516 г в перерахунку на основу, який згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року віднесений до наркотичного засобу, обіг якого обмежено (Таблиця 2, Список № 1), який зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 визнав себе винуватим у повному обсязі у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та пояснив що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.

Дійсно, 04 жовтня 2019 року в денний час доби, він знаходячись поблизу будинку №47 по вул.Чумаченко в м.Запоріжжя, знайшов згорток в ізоляційній стрічці з вмістом наркотичного засобу МЕТАДОН, однак був зупинений працівниками поліції, які виявили та в подальшому вилучили вказаним наркотичним засіб. Наркотичний засіб він зберігав при собі без мети збуту для особистого вживання. У скоєному щиросердечно розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 та кваліфікує дії останнього за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.
Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є інвалідом), характеризуючи особистість обвинуваченого раніше судимий за злочини в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, має постійне місце проживання та реєстрацію, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується виключно позитивно.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та наявність обставин які пом`якшують покарання, та вимоги, зазначені в абз.2 п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі, тому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч.2 ст.50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин в період умово-дострокового звільнення від призначеного покарання за вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 30.03.2016 року, суд вважає остаточним призначити покарання за правилами ст.71 КК України.

Водночас суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досянення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
На переконання суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_4 такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримі нальному провадженні складають 628 грн. 04 коп. за залучення експертів на проведення судової хімічної експертизи.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження (довідкою про витрати на проведення експертиз №7-2110 від 21.10.2019 року), тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.366-368, 370-371, 376, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання приєднати частково невідбуте покарання за вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 30.03.2016 року і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 628 грн. 04 коп. за залучення експертів на проведення судової хімічної експертизи.

Речові докази: наркотичний засіб МЕТАДОН маса якого в перерахунку на основу складає 0,1516г (з урахуванням проведеної експертизи), який знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1