Єдиний унікальний номер 134/233/20
Номер провадження 1-кс/142/22/20
У Х В А Л А
іменем України

02 березня 2020 року смт.Піщанка

Слідчий суддя Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, майора поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Крижопільського відділу Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 14.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2019 року слідчим суддею Піщанського районного суду отримано з Вінницького апеляційного суду клопотання старшого слідчого СВ Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, майора поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Крижопільського відділу Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 14.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна, в якому слідчий просить накласти арешт на автомобіль «ГАЗ 3302» державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_1 , так як він являється речовим доказом по кримінальному провадженню №0000063, та передати його на зберігання до території Крижопільського ВП Бершадського В.П ГУНП у Вінницькій області до кінцевого рішення у кримінальному провадженні. Також слідчий просить накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу номер НОМЕР_2 на автомобіль «ГАЗ 3302» державний номер НОМЕР_1 , згідно якого власником автомобіля являється ОСОБА_4 , житель с. Шарапанівка Крижопільського району Вінницької області, та журнал із записами про прийом молока від населення, та зберігати їх біля матеріалів кримінального провадження до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.
В клопотанні слідчим зазначено, що вилучений автомобіль, журнал та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу являються речовими доказами по даному кримінальному провадженню та мають доказове значення у справі, тому в даному випадку є необхідним накладення арешту на вищевказане майно.
Дослідивши клопотання слідчого про арешт майна та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що воно не відповідає вимогам ст. 171 КПК України та підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК України, з наступних підстав.
Згідно ст. 16 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
В рішенні ЄСПЛ по справі «Ісмаілов проти Росії» від 06.11.2008 р. Судом наголошується, що при вирішенні питання про арешт майна необхідно дотримуватися ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична і юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Мету арешту майна як запобіжного заходу зазначено в ч. 2 ст. 170 КПК України, зокрема арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
В частині 3 ст. 170 КПК України вказано, що з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Частина 11 ст. 170 КУпАП вказує, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Разом з тим, зі змісту клопотання вбачається, що слідчий просить накласти арешт на автомобіль «ГАЗ 3302», державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_1 , так як він являється речовим доказом по кримінальному провадженні №0000063, та одночасно, всупереч вимогам ст. 170 КПК України, просить вирішити питання щодо передачі вказаного майна на зберігання до території Крижопільського ВП Бершадського В.П ГУНП у Вінницькій області до кінцевого рішення у кримінальному провадженні.
Крім того, перелік речей, на які просить накласти арешт слідчий, не відповідає характеристикам майна, визначеним в ч. 10 ст. 170 КПК України, що б давало змогу накласти на них арешт та застосувати заборону розпорядження вказаним майном, оскільки існування обставин, які підтверджують, що незастосування такої заборони призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, слідчим в клопотанні не доведено.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Згідно змісту ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Разом з тим, всупереч вимогам ст. 171 КПК України, в клопотанні не обґрунтовану мету та підстави накладення арешту на вказані речі. Не доведено слідчим також необхідність такого арешту з врахуванням наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Оскільки клопотання слідчого про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 КПК України, вважаю за необхідне повернути клопотання про арешт майна прокурору та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали, для усунення його недоліків, відповідно до вимог ч.3 ст.172 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст. 167-169, ст. ст. 170-173, ст.ст. 369372, 395 КПК України, -
У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, майора поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Крижопільського відділу Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 14.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна, повернути прокурору Крижопільського відділу Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , встановивши строк в сімдесят дві години з моменту утримання копії вказаної ухвали для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя :