Номер провадження: 11-кп/813/397/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 13.02.2019 у кримінальному провадженні №0004866, внесеному до ЄРДР 28.07.2018, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в с. Велика Снітинка Фастівського району Київської області, громадянку України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України та призначено покарання за:

- ч. 3 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;
- ч. 4 ст. 358 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнена з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 КК України ОСОБА_7 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вироком також вирішене питання стосовно речових доказів,-

встановив:
Зміст оскарженого судового рішення.
Вироком суду ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин:
27.07.2018, ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа вступили в злочину змову направлену на виготовлення підробленого документа, а саме паспорту громадянина України, з метою отримання ОСОБА_7 кредиту в банку.
Після цього, реалізуючи свій злочинний намір, в цей же день, більш точний час досудовим слідством встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 передала невстановленій слідством особі паспорт громадянина України на своє ім`я, після чого невстановлена слідством особа виконуючи відведену злочину роль виготовила підроблений документ, а саме паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області 05.09.2007 року, яке відобразилося у частковій фальсифікації змісту справжнього документа, а саме внесення запису щодо зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та подальшої поставки на облік реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Після чого, невстановлена слідством особа збула ОСОБА_7 вище зазначений завідомо підроблений документ.
Крім того, з метою реалізації свого злочинного наміру, 27.07.2018 року, в денний час, ОСОБА_7 прибула до відділення Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», , яке розташоване за адресою: місто Одеса, провулок Красний, 11 та, перебуваючи у приміщенні вказаного відділення, ОСОБА_7 завідомо знаючи, що інформація викладена в паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області 05.09.2007, не відповідає дійсності, однак вона має юридичне значення як підстава для прийняття позитивного рішення щодо надання їй кредиту, ОСОБА_7 надала працівнику банку завідомо підроблений документ.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 , не оспорюючи вирок суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікації дій обвинуваченої, вважає, що вказаний вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченої через м`якість покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що в порушення ч. 3 ст. 61 КК України, судом призначено покарання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі, тобто застосовано закон, який не підлягає застосуванню, оскільки обвинувачена ОСОБА_7 на утриманні має неповнолітню дитину, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 03.03.2019 року серії НОМЕР_2 .

Просить вирок відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити їй покарання:

-за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 3 місяців арешту.

У відповідності до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим, остаточно призначати ОСОБА_7 покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку обвинуваченої, яка не заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України, як підроблення іншого офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, який надає право, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, за попередньою змовою групою осіб, а також використання завідомо підробленого документа, є правильним та ніким не оскаржується.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом дотримано вимоги кримінального процесуального Закону та Конвенції, спрямованих на встановлення в даному кримінальному провадженні об`єктивної істини.
Разом з тим, апеляційний суд, вважає, що доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченої внаслідок м`якості, є слушними, та безумовними підставами для скасування вироку суду в частині призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
Як вбачається з оскарженого вироку та матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітню дитину, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 36, 54).
Суд першої інстанції при ухваленні вироку та призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 1 одного року обмеження волі допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме вимог ч. 3 ст. 61 КК України, відповідно до якої покарання у виді обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Статтею 414 КПК України передбачено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Санкцією ч. 3 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.
Ухвалюючи свій вирок та вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд, відповідно до положень ст. 65 КК України, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, а саме щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії невеликої та середньої тяжкості, даних про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та на диспансерному обліку не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, 2009 року народження, і за відсутності альтернативного більш м`якого виду покарання, яке могло бути призначено обвинуваченій, вважає, що достатнім та доцільним, з передбачених санкцією ч. 3 ст. 358 КК України, покарань, є призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі в мінімальному його розмірі.
Апеляційний суд враховує вищевикладені обставини, що мають значення для призначення покарання і вважає можливим виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нею нових злочинів при звільненні її від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час іспитового строку.

Враховуючи викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржений вирок Приморського районного суду м. Одеси від 13.02.2019 відносно ОСОБА_7 , на підставі п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413, 414 КПК України, підлягає скасуванню в частині призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , з ухваленням за правилами п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 420 КПК України апеляційним судом у цій частині свого вироку.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420, 424, 532, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 13.02.2019 у кримінальному провадженні №0004866, внесеному до ЄРДР 28.07.2018, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити покарання за:

- ч. 3 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- ч. 4 ст. 358 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Відповідно до вимог ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробування із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили і підлягає виконанню негайно після його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4