ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

та сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 60000268, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 квітня 2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Володимир-Волинський Волинської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що близько 20 години 16 квітня 2020 року в місті Володимир-Волинський Волинської області ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння в квартирі АДРЕСА_2 , під час побутового конфлікту, що виник в ході спільного вживання алкогольних напоїв, діючи з прямим умислом з метою спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень та завдання шкоди його здоров`ю, наніс йому один удар металевою поверхнею лопати по верхній частині голови, а саме ділянку тім`яної кістки, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови, відкритої черепно-мозкової травми, імпресійного багатоуламкового зламу тім`яної кістки зліва, забою головного мозку, котрі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України, що виразився в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Крім того, близько 22 години 16 квітня 2020 року в місті Володимир-Волинському Волинської області ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння у квартирі АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом та реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, таємно викрав ноутбук марки «Toshiba», моделі «Satellite L75-S7105» із зарядним пристроєм до нього, вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи № 293 від 24 квітня 2020 року становить 3983 гривень 33 копійок та комп`ютерний маніпулятор марки «Bravis», вартість якого згідно вищевказаного висновку становить 56 гривень 67 копійок, належні ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 4040 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю, щиро покаявся. Підтвердив фактичні обставини нанесення 16 квітня 2020 року потерпілому ОСОБА_6 удару металевою лопатою по голові, внаслідок якого останньому було заподіяне тяжке тілесне ушкодження. Вказав, що даний злочин вчинив під дією алкоголю, який вживав разом із потерпілим, в час конфлікту із ним. Крім того підтвердив, що через дві години після інциденту, разом із своїм товаришем ОСОБА_7 повернувся до квартири потерпілого з метою з`ясування стану здоров`я останнього. Тоді ж у нього виник раптовий умисел на заволодіння ноутбуком потерпілого, що знаходився в іншій кімнаті. Відтак, скориставшись розмовою ОСОБА_7 із потерпілим у іншій кімнаті, він таємно викрав ноутбук, який надалі приніс додому. Однак після приїзду працівників поліції він добровільно видав вказане викрадене майно. У вчиненому щиро покаявся.

Опитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтвердив показання ОСОБА_4 . Крім того зазначив, що з обвинуваченим примирився. Останній надав йому матеріальну допомогу за заподіяну шкоду та зобов`язався і надалі виплачувати гроші на лікування. Відтак, претензій до обвинуваченого не має, просив не позбавляти його волі.
Визнавальні показання обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджені поясненнями потерпілого, повністю з ними узгоджуються, тому їх показання суд визнає достовірними.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорювались. При цьому судом з`ясовано, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позиції у суду не виникло.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України.

При встановлених обставинах, оцінюючи наявні докази, суд вважає винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведеною повністю, а кваліфікацію його дій вірною.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України віднесений до категорії тяжких злочин, а передбачений ч.1 ст.185 КК України до категорії злочинів середньої тяжкості.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря - нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Не одружений, дітей не має. До кримінальної відповідальності притягується вперше. За місцем проживання характеризується посередньо.

За матеріалами складеної щодо обвинуваченого досудової доповіді у справі встановлено, що обвинувачений має житло. На даний момент не працює, хоча раніше працював в УВКГ на посаді контролера абонентського відділу та на заправній станції «Укр-Петроль» на посаді оператора. Є інвалідом третьої групи з діагнозом «ДЦП». Орган пробації прийшов до висновку, що в даному випадку виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе.

При встановленні розміру покарання обвинуваченому суд також враховує його суб`єктивне відношення до вчиненого, а саме те, що він покаявся, усвідомив наслідки вчиненого, попросив вибачення у потерпілого.

Відтак, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю вчиненого правопорушення.

Судом встановлено, що вчиняючи злочини, обвинувачений ОСОБА_4 , крім того, що перебував в стані алкогольного сп`яніння, чітко усвідомлював, що потерпілий є особою, яка в силу свого похилого віку, не зможе йому активно протидіяти.

Відтак, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, а також вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Виявом справедливості при призначенні покарання є питання його відповідності вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому балансі із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Враховуючи наведене та конкретні обставини вчинених злочинів, беручи за основу бажання потерпілого та думку публічного обвинувачення, зважаючи на дані про особу обвинуваченого, його молодий вік, стан здоров`я, зокрема його інвалідність з дитинства, відношення до вчиненого, а також враховуючи те, що вчинені ним злочини віднесені до категорії тяжкого та середньої тяжкості згідно ст.12 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.1 ст.121 та ч.1 ст.185 КК України, за відповідний вчинений злочин із звільненням від відбуття даного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, буде відповідати цілям покарання.
Остаточне покарання обвинуваченому слід визначити з урахуванням положень ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Речові докази слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України, накладений арешт на майно слід скасувати.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати у справі слід стягнути з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 370-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
- за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч.1 cт.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту, який було застосовано до ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 квітня 2020 року до вступу вироку в законну силу - залишити без змін.

Арешт майна, накладений у даному кримінальному провадженні ухвалами слідчого судді Володимир-Волинського міського суду від 24 квітня 2020 року - скасувати.

Речові докази:

- саперну лопату, ноутбук марки «Toshiba», моделі «Satellite L75-S7105» із зарядним пристроєм до нього та комп`ютерний маніпулятор марки «Bravis», а також покривало, 3 чашки, скляні стакан і стопку, які передано на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

- шмат тканини з речовиною бурого кольору, який передано на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області - знищити.

Процесуальні витрати на залучення експерта в зв`язку з проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривень 70 копійок - стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, скерувати потерпілому.

Головуючий: (підпис).

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1