ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/379/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2020 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0004469 від 19.05.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинськ, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.05.2018 року близько о 08 годин 20 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Бориспільська від вул. Поліської в напрямку вул. Старобориспільської в місті Києві, допустив порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме:
п. 13.1 ПДР України - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_4 виразилось в тому, що останній, керуючи вищевказаним транспортним засобом проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, рухаючись від вул. Поліської в напрямку вулиці Старобориспільської, проїзною частиною вул. Бориспільська, в районі буд. №27, ОСОБА_4 не забезпечивши безпечний рух, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, вчинив зіткнення в задню частину автомобіля «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом вул. Бориспільська,27, та надавав перевагу пішоходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок зіткнення автомобіля «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 з автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 останній в`їхав на дорожню розмітку 1.14.1 ПДР України, де відбулось зіткнення з пішоходом ОСОБА_5 та вона отримала тілесні ушкодження, після чого була доставлена до медичного закладу.
Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння пішоходу ОСОБА_5 тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, яке виразилось у вигляді закритої травми лівого передпліччя - уламковий перелом епіметадіафіза лівої променевої кістки зі зміщенням уламків, а також виразилось у закритій травмі лівої стопи - перелом дистальної фаланги першого пальця лівої стопи.
Таким чином, ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, яке заподіяло особі тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України визнав в повному обсязі та суду пояснив, що дійсно 18.05.2018 р. внаслідок порушень ПДР, які зазначені в обвинувальному акті, він, керуючи автомобілем «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції по відношенню до автомобіля «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 та скоїв зіткнення з останнім, від чого останній здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка зазнала середньої тяжкості тілесних ушкоджень внаслідок наїзду. У скоєному щиро покаявся.
Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.
Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також роз`яснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого,проти чого не заперечували учасники судового провадження.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочину невеликої тяжкості, скоєного з необережності.
Також суд враховує відомості про особу обвинуваченого, який характеризується задовільно, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому на підставі ст.66 КК України суд визнає його щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому на підставі ст.67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у вигляді обмеження волі

Разом з тим, беручи до уваги, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, враховуючи позицію потерпілої, яка не наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання та зазначила про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого, з урахуванням позиції прокурора, який просив звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням із застосуванням положень, передбачених ст. 75 КК України та покладанням на обвинуваченого обов`язків, визначених в ст. 76 КК України.

Обговорюючи доцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ст.286 ч.1 КК України у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та наслідки скоєного кримінального правопорушення, позицію прокурора, який не просив призначити обвинуваченому додаткове покарання, суд вважає за недоцільне призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Враховуючи положення ст. 128 КПК України та з огляду на наявність заяви потерпілої ОСОБА_5 про залишення цивільного позову без розгляду, суд вважає за необхідне залишити без розгляду цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Судові витрати по оплаті судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 /один/ рік без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі положень ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 / один/ рік.
На підставі вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати в сумі 4977 /чотири тисячі дев`ятсот сімдесят сім/ гривень 70 коп. на користь держави.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ТОВ «ТК «Сінергія», ПрАТ «СК «Провідна» «Про відшкодування матеріальної та моральної шкоди» - залишити без розгляду.

Речові докази:
-автомобіль марки «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 залишити у власності ТОВ «Сінергія»;

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1