Справа № 1-кп/593/79/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Бережанський районний суд Тернопільської області
"17" лютого 2020 р.

у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

з участю:

Прокурора - Лаби М..

Представника потерпілої особи - ОСОБА_3

Захисника (адвоката) - ОСОБА_4

Обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області кримінальне провадження №-0000017 від 23 січня 2020 року про обвинувачення: - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Бережани Тернопільської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , з професійною-технічною освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, інваліда 3-ї групи, непрацюючого, депутатом не обирався, раніше не судимого,- за ч.3 ст. 246 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
У обвинуваченого ОСОБА_5 , 23 січня 2020 року, близько 13 год 00 хв., який перебував за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел спрямований на незаконну порубку дерев у лісі, в кварталі №48, виділі №21 Козівського лісництва державного підприємства «Бережанського лісомисливського господарства» у природно-заповідному фонді загально зоологічного заказника місцевого значення «Звіринець», що поблизу м. Бережани, Тернопільської області.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку лісу, ОСОБА_5 23 січня 2020 року близько 13 години взяв з дому бензопилу марки «Foresta» та сокиру, і на власному автомобілі марки «Москвич» д.н.з. НОМЕР_1 , направився у лісовий масив, що знаходиться поблизу м. Бережани, Тернопільської області, а саме в квартал №48 виділ №21 державного підприємства «Бережанського лісомисливського господарства» у природно-заповідному фонді загально зоологічного заказника місцевого значення «Звіринець». Перебуваючи в вищевказаному кварталі, близько 13 години З0 хвилин в порушення ст.ст. 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України від 21 січня 1994 р., ст.ст. 5, 12 Закону України «Про охорону навколишнього природнього середовища», порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за допомогою бензопили марки «Foresta» шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання здійснив незаконну порубку дерева породи «Граб», діаметром пня у корі - 37 см.
Внаслідок зазначеного вище протиправного діяння відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №541 від 24.07.2013 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» ОСОБА_5 заподіяно матеріальну шкоду державі, в особі Державного підприємства «Бережанського лісомисливського господарства» на суму 1801 гривня.
Органом досудового розслідування вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерева на території природно-заповідного фонду.

05 лютого 2020 року в м. Бережани Тернопільської області між прокурором Бережанського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 з однієї сторони, з отриманням в порядку ч.4 ст. 469 КПК України письмової згоди представника потерпілої особи державного підприємства «Бережанське лісомисливське господарство» ОСОБА_3 на укладення такої угоди, та з іншої сторони обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно із умовами угоди, прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст. 246 КК України за вказаним в обвинувальними кримінальним правопорушенням.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення з врахуванням беззастережного визнання ним своєї винуватості у їх вчиненні, - за ч.3 ст. 246 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500,00 гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України та отримана згода ОСОБА_5 на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 246 КК України визнав повністю, не оспорює та визнає всі без винятку обставини вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті; також повідомив, що цілком розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити вказану угоду про визнання винуватості від 05 лютого 2020 року й призначити йому узгоджену міру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до укладеної угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні також просить затвердити дану угоду, розуміє надані їй та її підзахисному законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердив, що йому також зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Представник потерпілої юридичної особи Державного підприємства «Бережанське лісомисливське господарство» ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні підтвердив свою письмову згоду надану прокурору на укладення угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні, згоден на вид й термін покарання, яке визначено в умовах угоди, претензій будь-якого змісту до обвинуваченого не заявлено.

Відповідно до правил ст. 468, п.4 ч.4 ст.469 КПК України … укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 246 КК України у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України відноситься до середньої тяжкості кримінальних правопорушень.

Представник потерпілої особи у цьому кримінальному провадженні надав прокурору письмову згоду на укладення ним (прокурором) угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні й підтвердив таку згоду особисто у судовому засіданні.

В порядку ст.474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Прокурору і захиснику також відомі наслідки укладення та невиконання даної угоди.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної 05 лютого 2020 року у цьому кримінальному провадженні відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження вказаної угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним у судовому засіданні таке:

Обвинувачений ОСОБА_5 23 січня 2020 року близько 13 години, у кварталі №48 виділ №21 державного підприємства «Бережанського лісомисливського господарства» у природно-заповідному фонді загально зоологічного заказника місцевого значення «Звіринець», діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за допомогою бензопили марки «Foresta» шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання здійснив незаконну порубку дерева породи «Граб», діаметром пня у корі - 37 см,й тим самим заподіяв матеріальну шкоду державі, в особі Державного підприємства «Бережанського лісомисливського господарства» на суму 1801,00 гривень й тим самим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 246 КК України, - незаконну порубку дерев на території природно-заповідного фонду.

За таким кримінальним правопорушенням обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 05 лютого 2020 року.

Так, покарання, узгоджене сторонами угоди відповідає вимогам ст.ст. 50,65 КК України, санкції ч.3 ст.246 КК України.

При цьому суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдані збитки. Судом також враховується й тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, також приймається до уваги, що обвинувачений раніше не судимий, є інвалідом 3-ї групи, має на утриманні одну неповнолітню дитину, фактично позитивно характеризується за місцем проживання.
Обтяжуючих відповідальність обвинуваченого обставин у судовому засіданні не встановлено.

Зважаючи на такі обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів, є можливим без ізоляції обвинуваченого від суспільства і визначене сторонами угоди покарання у виді штрафу у запропонованому розмірі є обґрунтованим.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Про процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні суду не повідомлено.

У частині вирішення питання про долю речових доказів - бензопили та сокири, суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 100 КПК України визначено питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду.

Згідно зі ст. 96-1 Кримінального кодексу України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна за умови вчинення злочину у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу тощо.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Пунктом 1 ч. 9 ст. 100 КПК України визначено що гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.., конфіскуються, крім випадків, коли власник ( законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику.

Оскільки у судовому засіданні не встановлено того факту, що обвинувачений ОСОБА_5 не знав і не міг знати про незаконне використання ним за обставин, вказаних в обвинувальному акті сокири та бензопили при незаконній порубці дерев на території природно заповідного фонду, то й вказані знаряддя вчинення злочину, не можуть бути повернутими їх власнику, а підлягають конфіскації в дохід держави.

Згідно ж п.5 ч.9 ст. 100 КПК України, - гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення… конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Оскільки у судовому засіданні встановлено, що матеріальна шкода, заподіяна потерпілій особі державному підприємству «Бережанське лісомисливське господарство» відшкодована на стадії досудового розслідування, речові докази по справи, які є предметом злочинного посягання чотири колоди дерева породи граб, підлягають конфіскації і зверненню в дохід держави.

Про інші вжиті заходи забезпечення у даному кримінальному провадженні суду не повідомлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Бережанського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 з однієї сторони та з іншої сторони обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 , укладену 05 лютого 2020 року в м. Бережани Тернопільської області у кримінальному провадженні, внесеному 23 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 246 КК України за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 05 лютого 2020 року покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.

Речові докази по справі: колоду дерева породи «Граб», довжиною 1 метр; колоду дерева породи «Граб», довжиною 98 см; колоду дерева породи «Граб», довжиною 1,4 метра; колоду дерева породи «Граб», довжиною 2,46 метра, бензопилу марки «Foresta» та сокиру, які зберігаються на відповідальному зберіганні поліцейського з ОЗОРД СЛМТЗ Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 кофіскувати та звернути на користь держави.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Обвинуваченому також роз`яснюється його право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1