Справа № 631/2134/15-к
провадження № 1-кп/632/33/20

У Х В А Л А

27 лютого 2020 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі колегії суддів: головуючого - ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21 березня 2017 року змінено територіальну підсудність розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 289 КК України.

Зазначене кримінальне провадження направлено на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Харківської області.

22 листопада 2019 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 черговий раз надійшов до суду.

В судовому засіданні прокурор доповів про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, оскільки дане процесуальне рішення складено відповідно до вимог КПК України, територіальна підсудність визначена апеляційним судом, підстав для закриття провадження, його зупинення або повернення обвинувального акту прокуророві немає.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисники заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

При цьому захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, мотивуючи його тим, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 26 грудня 2018 року аналогічний обвинувальний акт по цьому ж кримінальному провадженню був повернутий прокурору для усунення недоліків.

У цьому рішенні суд зазначив, що обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, до того ж з обвинувачення було виключено посилання на висновок судово-медичної експертизи про неможливість встановлення причини смерті потерпілого, як про це було зазначено у попередньому обвинувальному акті.

Встановлені комісійною судово-медичною експертизою № 539-КЕ/2017 від 08 лютого 2018 року тілесні ушкодження належать до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Однак причина смерті ОСОБА_9 не встановлена, як не встановлений і причинний зв`язок між тілесними ушкодженнями та смертю останнього.

В експертизі лише припущено можливості настання смерті в результаті спричинення тупої травми голови.

Разом із цим, в обвинувальному акті, що надійшов до суду 22 листопада 2019 року, міститься посилання на зазначену комісійну експертизу, але її висновки спотворені, а саме: замість припущення можливості настання смерті в результаті спричинення тупої травми голови, прокурором зазначено у стверджувальній формі, що саме «…від отриманих тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер на місці. Причиною смерті ОСОБА_9 стала тупа травма голови. Між виявленими тілесними ушкодженнями та настанням смерті потерпілого є причинний зв`язок…».

Також захисник зазначив, що у даному обвинувальному акті, без проведення будь-яких додаткових експертиз та слідчих дій, висновки комісійної судово-медичної експертизи № 539-КЕ/2017 від 08 лютого 2018 року прокурором перекручені і не відповідають дійсності.

З урахуванням викладеного захисник вважає, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях, що порушує право обвинуваченого на захист, тобто обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Крім того, висунуте ОСОБА_6 обвинувачення в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині з корисливих мотивів є неконкретним, а твердження та викладені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення злочину, як їх встановив орган досудового розслідування, не відповідають правовій кваліфікації за ст. 115 КК України.

Розгляд даного кримінального провадження за відсутності чітко сформульованого висунутого обвинувачення порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист.

Обвинувачений та захисник ОСОБА_8 клопотання захисника ОСОБА_7 підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акту заперечував.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та захисників, дослідивши обвинувальний акт, доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування та матеріали кримінального провадження, суд доходить наступного висновку.

Так, у ч. 4 ст. 110 КПК України визначено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор пред`являє обвинувачення у вчиненні злочину, і яким закінчується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим в статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону та статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Пункт 13 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачає, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відтак для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивну та об`єктивну сторони) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.

Положеннями ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Частиною 3 статті 42 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Крім того, згідно із положеннями п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення щонайменше, окрім іншого, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Таким чином, обвинувачення має бути викладено в чіткій, категоричній формі, не повинно допускати двоякого трактування. І саме такий принцип при складанні процесуального рішення та викладенні обвинувачення має належним чином забезпечити виконання завдання кримінального провадження, закріпленого у ст. 2 КПК України.

Натомість, вказані вимоги Закону виконані не були.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що наприкінці жовтня 2014 року у нього із корисливих мотивів виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_9 , з метою не повернення боргу останньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 29 жовтня 2014 року зустрівся з ОСОБА_9 та у проміжок часу з 18 години 12 хв. до 19 години 40 хв., знаходячись на території Нововодолазького району Харківської області, наніс останньому три удари в область голови ребром тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею, спричинивши відповідно до висновку експертизи трупу тупу травму голови, яка складається з певних тілесних ушкоджень, і належить до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Потім прокурором зазначено, що відповідно до висновку експертизи, рани на голові трупа мають ознаки прижиттєвості. Від отриманих тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер на місці. Причиною смерті ОСОБА_9 стала тупа травма голови. Між виявленими тілесними ушкодженнями та настанням смерті потерпілого є причинний зв`язок.

У подальшому, як зазначив прокурор, ОСОБА_6 відповідно до раніше розробленого плану, з метою приховання слідів злочину, труп ОСОБА_9 сховав на території кар`єру.

Зазначені дії ОСОБА_6 прокурор кваліфікує за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів.

Вказаний в обвинувальному акті, що був складений та затверджений прокурором прокуратури Харківської області 21 листопада 2019 року, виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення є неконкретними, оскільки є не логічними і містять істотні суперечності, з огляду на наступне.

Стверджуючи, що ОСОБА_6 своїми діями вчинив вбивство ОСОБА_9 прокурор одночасно в обвинувальному акті зазначив, що обвинувачений умисно заподіяв потерпілому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя у момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Таким чином, прокурором фактично зазначено дві різні за складом мети злочину та різні суб`єктивні сторони складу злочину, що характеризуються виною у формі умислу.

З урахуванням того, що під час досудового розслідування не встановлене конкретне місце вчинення злочину вбивства ОСОБА_9 , час настання смерті останнього, оскільки про ці обставини не зазначено в обвинувальному акті, та того, що труп ОСОБА_9 був виявлений через значний проміжок часу 10 травня 2015 року, суд вважає, що викладені в обвинувальному акті обставини можуть бути кваліфіковані не тільки за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, але і за іншими злочинами проти життя та здоров`я, хоча за змістом наведених вище норм КПК України правова кваліфікація повинна максимально відповідати фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті, які у свою чергу не повинні мати суперечностей.

В порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт у стверджувальній формі не містить викладення фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, які прокурор вважає встановленими, а містить посилання на висновок комісійної судово-медичної експертизи за епізодом обвинувачення, у вчиненні злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, який інкримінується обвинуваченому, що є неприпустимим.

До того ж висновок експерта відноситься до доказів, які взагалі не направляються до суду з обвинувальним актом і мають отримати оцінку суду саме в ході судового розгляду.

Як вже зазначалося, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). У справах про вбивство повинно бути встановлено час вчинення кримінального правопорушення (день, час, а іноді і хвилини).

Однак у обвинувальному акті в частині обвинувачення ОСОБА_6 за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України взагалі не зазначено дату, час та місце настання смерті ОСОБА_9 , а також конкретно не зазначено про знаряддя вчинення злочину, натомість вказано, що потерпілому були нанесені три удари в область голови, ребром тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею.

До того ж в даному процесуальному документі формулювання обвинувачення викладено у скороченій, стислій формі, без зазначення конкретних тілесних ушкоджень, що за версією слідства, утворилися у потерпілого від протиправних дій ОСОБА_6 , та способу їх заподіяння, що також свідчить про неконкретність обвинувачення.

Ці недоліки є явними та таким, що не потребують дослідження обставин кримінального провадження та доказів на їх підтвердження.

Враховуючи викладене суд погоджується із доводами сторони захисту про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а саме про те, що сформульовані у ньому фактичні обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є неконкретними, а також доходить висновку, що описані вище порушення перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Саме тому обвинувальний акт з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для приведення у відповідність з вимогами КПК України.

Відсутність конкретного викладення формулювання обвинувачення в обвинувальному акті може істотно вплинути на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд та порушення права на захист обвинуваченого. В подальшому це позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст. 348 КПК України та розглянути кримінальне провадження в його межах.

Також суд доходить висновку, що недоліки обвинувального акту не можуть бути усунуті прокурором у порядку ст. 338 КПК України, оскільки зміна обвинувачення в суді є правом прокурора, яким він може й не скористатися.

Крім того, обвинувачений повинен знати суть пред`явленого обвинувачення, яке йому зобов`язаний роз`яснити суд до початку судового розгляду.

Суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що обвинувальний акт повинен бути повернутий прокурору, оскільки у ньому не вірно викладені висновки комісійної судово-медичної експертизи, оскільки вони можуть бути перевірені лише шляхом дослідження зазначеного доказу, що неможливо здійснити на даній стадії судового провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд, поміж іншого, має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 315, 369 372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000636 від 31 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 289 КК України, повернути прокурору прокуратури Харківської області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3