печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0013137 від 21.11.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:
21.10.2019року до провадження слідчого судці Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0013137 від 21.11.2014 року, в якій просив: скасувати постанову від 19.09.2019 року та зобов`язати посадову особу Головного слідчого управління Національної поліції України у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження №0013137 від 21.11.2014 року визнати ОСОБА_3 , потерпілим у даному кримінальному провадженні.
В обґрунтування скарги зазначив, що 19.09.2019 року старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0013137 від 21.11.2014 року, вказану постанову вважає невмотивованою, оскільки слідчим не доведено жодної підстави вважати ОСОБА_3 особою, якій не завдано шкоди.
В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, представник заявника - адвокат ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, скаргу підтримав та просив задовольнити.
Слідчий у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, причини своєї неявки не повідомив.
За таких обставин, враховуючи строки розгляду зазначеної категорії справ визначені статтею 306 КПК України, приймаючи до уваги положення статті 28 Кримінального процесуального Кодексу України щодо розумних строків розгляду, а також принцип диспозитивності та змагальності кримінального провадження (статті 22,26 КПК України), слідчий суддя вважає за можливе, розглянути справу за відсутності заявника та слідчого.
Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.
Слідчий, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0013137 від 21.11.2014 (об`єднано з кримінальним провадженням №0002625 під загальним номером 0013137) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 289, ч. 2 і ч. 4 ст. 190, ст.. 290, ч. 2 ст. 357, ч. З ст. 358, ч. З ст. 189, ч. З ст. 362, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 309 КК України.
18.07.2019 року ОСОБА_3 звернувся до старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_4 із заявою, в якій просив залучити його як потерпілого у кримінальному провадженні № 0002625.
Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_4 відмовлено у визнанні потерпілого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0013137.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення прокурора,
слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
За змістом цієї норми, слідчий або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчим було відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим, оскільки заява подана особою, якій не завдано шкоди кримінальними правопорушеннями, які розслідуються у вказаному кримінальному провадженні.
Системний аналіз наведених положень закону та змісту оскаржуваної постанови дає підстави для висновку, що оскаржувана постанова винесена передчасно, без дотримання вимог КПК України та не вмотивована належним чином, тому скаргу слід задовольнити та скасувати постанову від 19.09.2019 року
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 55, 93, 94, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу - задовольнити.
Постанову старшого слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0013137 від 21.11.2014 року - скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1