Яготинський районний суд Київської області
Справа № 365/496/18
Провадження 1-кп/382/26/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5

представника потерпілої-адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин кримінальне провадження № 0000178 від 23.05.2016 р. у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терлещина Згурівського району Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , має на утриманні трьох дітей: ОСОБА_7 , 2015 р.н., ОСОБА_8 , 2016 р.н., ОСОБА_9 , 2017 р.н., судимого за вироком Згурівського районного суду Київської області від 6 травня 2016 р. за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, згідно із ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 19 травня 2017 р. звільненого від відбування призначеного покарання у зв"язку із закінченням іспитового строку,

обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22.05.2016 р. близько 19 години 20 хвилин ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки ЗАЗ 110307 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під час руху проїзною частиною автошляху по вул. Перемоги у с. Середівка Згурівського району Київської області, у смузі для руху в напрямку автошляху Київ-Прилуки, зі швидкістю 70 км/год, в порушення вимог п.12.4 ПДР України, відповідно до якого "у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год" та п. 12.3 ПДР України, згідно з яким "у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об"їзду перешкоди", маючи технічну можливість попередити зіткнення з велосипедистом шляхом застосування термінового гальмування в заданий момент виникнення небезпеки для його руху, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 , яка рухалась в зустрічному напрямку відносно автомобіля під керуванням ОСОБА_4 .. ОСОБА_10 заподіяні наступні тілесні ушкодження: осколковий перелом діафіза правої стегнової кістки в середній третині і дистального кінця зі зміщенням відломків, перелом лонної і сідничної кісток зліва, перелом правої вертлюгової западини, травматична ампутація дистальної фаланги 3 і 5 пальців, перелом основи проксимальної 3 пальця зі зміщенням відломків, перелом головки і 3 плюсневої кістки, перелом головки 4 плюсневої кістки, вивих 4,5 пальців правої стопи, рани правого стегна, голови, лівої та правої ступні, травматичний шок 2 ступеню, які в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 12.3 та 12.4 ПДР України перебувають у прямому причинному зв"язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та дав показання, що він, керуючи автомобілем ЗАЗ їхав в с. Середівка Згурівського району по вул. Перемоги зі швидкістю близько 70 км/год. Назустріч його автомобілю по тій же смузу руху їхала ОСОБА_10 . На дорозі була ямковість, тому він, уникаючи перешкоди, різко повернув кермо і збив ОСОБА_10 . Після чого відвіз потерпілу до лікарні. Щиро кається у скоєному, просить суворо не карати та вимоги цивільних позовів, пред"явлених до нього визнає.

Представник потерпілої в судовому засіданні зменшив вимоги цивільного позову та просив стягнути із ОСОБА_4 95000 грн. моральної шкоди, 44 406 грн. 30 коп. матеріальної шкоди та 800 грн. за надання правничої допомоги.

Ураховуючи ті обставини, що обвинувачений по суті пред"явленого обвинувачення вину визнав повністю, а також те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, з"ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, впевнившись у добровільності їх позицій та роз"яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому злочину доведена повністю, а дії його за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковані вірно, так як він порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсуднього, те, що ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується посередньо, щиро кається у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні трьох малолітніх дітей, що є обставинами, які пом"якшують відповідальність, та вважає, що міру покарання йому необхідно обрати в межах санкції статті, що передбачає відповідальність у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він визнаний винним у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, на день набрання чинності цим Законом не позбавлений батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та просив звільнити його від покарання, підтримав вказану заяву в судовому засіданні, в зв`язку з чим, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 п. "в" ст. 1 ЗУ "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року та звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Так, під час вчинення злочину, згідно вироку Згурівського районного суду Київської області від 6 травня 2016 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік. тобто за вчинення умисного злочину середньої тяжкості.

Відповідно до п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» №392/96-ВР від 1 жовтня 1996 року», амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Амністія - це вид звільнення від кримінальної відповідальності чи від покарання та його відбування, який на підставі закону про амністію застосовується судом щодо певної, але індивідуально невизначеної категорії осіб, винних у вчиненні злочинів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Статтею 86 КК України визначено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Виходячи з вищенаведеного, зазначені норми закону передбачають застосування амністії саме до осіб, а не до покарання, а тому не може ставитися у залежність від призначення особі покарання за сукупністю вироків з можливістю застосування до неї акта амністії.

Так, у ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено перелік категорій осіб, до яких амністія не застосовується. Структура зазначеної норми через використання у ній підпунктів, з наведенням конкретної категорії у кожному з них, свідчить про відокремленість цих категорій та неможливість їх підміни одна одною.

Зокрема, у п. «а» встановлена заборона застосування амністії до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин. Тобто, вказаний пункт поширюється на осіб, які в період відбування покарання вчинили новий злочин, і, відповідно, не може стосуватися осіб, які були звільнені від відбування покарання, в тому числі, з випробуванням.

До осіб, які вчинили злочин, у період іспитового строку, має застосовуватися спеціальна норма - п. «в» вказаного Закону, який забороняє застосовувати амністію щодо іншої категорії осіб - тих, які були звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Таким чином, формулювання «знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин» свідчить про те, що вчинення особою попередньо або в подальшому умисних злочинів невеликої чи середньої тяжкості, злочинів з необережності не є підставою для незастосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році».

Оскільки за попереднім вироком ОСОБА_4 було звільнено від відбування покарання з випробуванням, і він у період іспитового строку вчинив тяжкий злочин з необережності, що відповідає змісту п. «в» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», то за відсутності підстав, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», він може бути звільнений від покарання.

Аналогічну позицію висловив у своїй постанові Верховний Суд від 18 березня 2019 року (справа № 137/84/17).

Крім цього, суд також враховує, що на даний час ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 19 травня 2017 р. іспитовий термін ОСОБА_4 скасований та вказана ухвала не скасована та є чинною на даний час.

Відповідно до п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили: не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами...

З копій свідоцтв про народження (а.с. 198-200) вбачається, що ОСОБА_4 має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , 2015 р.н., ОСОБА_8 , 2016 р.н., ОСОБА_9 , 2017 р.н.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який є необережним та не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 22 травня 2016 року, тобто до дня набрання чинності (07.09.2017р.) Законом України "Про амністію у 2016 році". На день набрання чинності цим законом останній не позбавлений батьківських прав відносно дітей, яким не виповнилося 18 років. Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році", судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась. За таких обставин, суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України "Про амністію у 2016 році", а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме, про те, що в подальшому протягом наступних десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Цивільний позов прокурора Згурівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства "Яготинська центральна районна лікарня" Яготинської районної ради, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Управління фінансів Яготинської районної державної адміністрації до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину підлягає до задоволення, у зв"язку з чим із ОСОБА_4 на користь Комунального некомерційного підприємства "Яготинська центральна районна лікарня" Яготинської районної ради слід стягнути кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_11 у розмірі 5604, 75 (п"ять тисяч шістсот чотири гривні 75 копійок).

Враховуючи, що відповідач визнав цивільний позов ОСОБА_11 в частині пред"явлених до нього вимог, а тому цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства "Національна страхова компанія "Оранта" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, та за надання правової допомоги слід задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 95000 грн. моральної шкоди, 44 406 грн. 30 коп. матеріальної шкоди та 800 грн. витрат за надання правничої допомоги, в задоволенні решти позовних вимог відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, п. "в" ст.1, ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році", суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за цією статтею

- 5 (п"ять) років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Застосувати до ОСОБА_4 п. "в" ст. 1 ЗУ "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року та звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов прокурора Згурівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства "Яготинська центральна районна лікарня" Яготинської районної ради, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Управління фінансів Яготинської районної державної адміністрації до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 ідентифікаційний код НОМЕР_2 на користь Комунального некомерційного підприємства "Яготинська центральна районна лікарня" Яготинської районної ради (ідентифікаційний код 01994422) кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_13 у розмірі 5604, 75 (п"ять тисяч шістсот чотири гривні 75 копійок).

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_4 , ПАТ "Національна Страхова компанія "Оранта" про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 на користь ОСОБА_13 95000 (дев"яносто п"ять тисяч) гривень моральної шкоди, 44 406, 30 (сорок чотири тисячі чотириста шість гривень 30 коп.) матеріальної шкоди, та 800 (вісімсот) гривень за надання правничої допомоги, а в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази: автомобіль марки ЗАЗ 110307 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що передано на зберігання ФОП ОСОБА_14 згідно акту приймання-передачі ТЗ № 3 від 17.09.2017 р. повернути власнику ОСОБА_15 .

Стягнути із ОСОБА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 на користь держави 703, 68 (сімсот три гривні 68 копійок) за проведення експертизи визначення технічного стану транспортного засобу, 2860 (дві тисячі вісімсот шістдесят) гривень за проведення інженерно-транспортних експертиз.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати арешт, накладений ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 25.05.2016 р. на автомобіль марки ЗАЗ 110307 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником котрого є ОСОБА_15 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Яготинський районний суд Київської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору на підставі п. 6 ст. 376 КПК України.

Роз"яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не буде скасовано, він набирає чинності після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1