Справа № 169/541/19
Провадження № 1-кп/169/38/20
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Луків Турійського району Волинської області, жителя: АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого водієм Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВІД ТРАНС», що за адресою: вул. Прилуцька, 14А, м.Луцьк, Волинська область, неодруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 289 КК України, з угодою про примирення, -

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2019 року приблизно о 23:00 год ОСОБА_5 , знаходячись на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_1 , під час спільного регулювання запалювання в скутері марки «VIPER» (модель ZS-50QT-4), який перебуває у власності ОСОБА_4 і тимчасово був переданий ОСОБА_6 в ремонт, достовірно знаючи про те, що потерпіла є фактичним володільцем вказаного транспортного засобу, керуючись мотивом помсти за невиконані перед ним боргові зобов`язання з боку сина ОСОБА_7 ОСОБА_8 , а також умислом, який раптово виник, на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи відсутність дозволу власника та тимчасового володільця на право користування вказаним транспортним засобом, запустивши двигун скутера марки «VIPER» (модель ZS-50QT-4), виїхав ним з подвір`я, та доїхавши до сільського саду, залишив його там на ніч. А вранці 16 липня 2019 року, дізнавшись про звернення власниці скутера марки «VIPER» (модель ZS-50QT-4)ОСОБА_4 в поліцію із заявою про незаконне заволодіння транспортним засобом, приїхав цього ж дня приблизно о 09:00 год зазначеним скутером на подвір`я домоволодіння ОСОБА_6 , що за вказаною вище адресою, і залишив його на тому ж місці.

Такі дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за частиною першою статті 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 17 липня 2019 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 289 КК України.

Слідчим 24 липня 2019 року складено обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , який тоді ж затверджено прокурором та надіслано до суду.

24 липня 2019 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні на підставі статей 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення, за змістом якої підозрюваний ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 289 КК України, визнає повністю і щиро розкаюється у вчиненому; сторони узгодили, що покарання підозрюваному ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 289 КК України, призначається у виді позбавлення волі на строк три роки зі звільненням його на підставі статті 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням на нього виконання обов`язків, передбачених статтею 76 КК України. Підозрюваний ОСОБА_5 погоджується з такими видом і мірою покарання. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 просили затвердити укладену між ними угоду про примирення.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти затвердження укладеної між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 угоди про примирення.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та закону, суд дійшов висновку, що угода може бути затверджена з таких мотивів.

Згідно із пунктом першим частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною п`ятою статті 469 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до частини третьої статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про примирення укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, будь-яких претензій майнового чи морального характеру потерпіла до обвинуваченого немає, узгоджена сторонами міра покарання у виді позбавлення волі на строк три роки передбачена санкцією частини першої статті 289 КК України, відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України, звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням цілком узгоджується з положеннями статті 75 КК України, зміст угоди про примирення відповідає вимогам статті 471 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону й інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені пунктом першим частини п`ятої статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені частиною першою статті 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Під час судового засідання з`ясовано у потерпілої ОСОБА_4 , що вона цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені частиною першою статті 473 КПК України.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що ОСОБА_5 немає можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечували у судовому засіданні і сторони угоди.

Умови вказаної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення є правильною і підпадає під категорію злочинів, щодо яких передбачена можливість укладення угоди про примирення.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про наявність в цьому випадку передбачених законом підстав для затвердження угоди і призначення узгодженого сторонами покарання.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 314, 370, 374, 468, 469, 471, 473-475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 24 липня 2019 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 289 КК України.

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 289 КК України.

Призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази, а саме скутер марки «VIPER» (модель ZS-50QT-4), який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_4 , залишити у користуванні останньої.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий