ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1451/20 Справа № 210/1028/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання,
В с т а н о в и л а:
Ухвалою суду від 13 березня 2020 року відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ Криворізької виправної колонії №80 про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

В своєму рішення суд І інстанції встановив, що ОСОБА_7 засуджений 18 травня 2016 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України. Початок строку покарання 11 жовтня 2016 року, а кінець строку 10 жовтня 2021 рік. В той же час, суд І інстанції вказав, що при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання необхідно враховувати поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також ставлення до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці. При цьому, суд зазначив, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення двох епізодів розбійного нападу групою осіб, за яке останньому призначеного покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, тому вважав, що умовно-дострокове звільнення засудженого є передчасним. Окрім того вказав, що ОСОБА_7 відбув покарання лише понад три роки, в той час коли невідбутий термін покарання становить один рік сім місяці, і за весь час відбування покарання має лише три заохочення.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та задовольнити подання начальника колонії, оскільки вважає рішення суду прийнято з неповнотою судового розгляду і суд не взяв до уваги на позитивні обставини, які впливатимуть на засудженого, а саме, що під час ухвалення вироку ОСОБА_7 розкаявся, відшкодував шкоду, потерпілі претензій не мали, засуджений працював та мав малолітню дитину, позитивно характеризувався. Крім того, за час відбування покарання ОСОБА_7 має лише заохочення, що вказує про позитивне відношення до праці. А також захисник вказує, що його підзахисний має міцні соціальні зв`язки, так як перебуває в шлюбі, має дружину та малолітню дитину.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 також просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Свої вимоги засуджений обґрунтовує тим, що рішення є незаконним, оскільки судом не було враховано позицію представника колонії та його із захисником про наявність підстав застосування вимог ст. 81 КК України, оскільки він довів своє виправлення про, яке йдеться в ст. 6 КВК України. При цьому апелянт вказує, що він режиму утримання не порушував на профілактичному обліку не перебуває, має освіту та після звільнення працевлаштується, що підтверджується відповідними довідкою, відбув 2/3 строку покарання, підтримує соціальні зв`язки з рідними і мав більше 18 побачень та 42 посилки, раніше не судимий, під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочину. Інші доводи апеляційної скарги аналогічні доводам апеляційної скарги захисника.

В апеляційному суді ОСОБА_7 просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України, захисник ОСОБА_8 про час, день та місце апеляційного перегляду повідомлений належним чином, до апеляційного суду надіслав клопотання про розгляд без його участі. Засуджений ОСОБА_7 не заперечував проти апеляційного перегляду без захисника ОСОБА_8 , тому апеляційний суд вважає за можливе провести перегляд без участі останнього.
Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційних скарг.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали заяву про умовно-дострокове звільнення, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення є правильними, а доводи апеляційних скарг засудженого та захисника апеляційний суд вважає такими, що не дають підстав для звільнення ОСОБА_7 ..
Відповідно до змісту ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності, не за певний період відбування покарання, а за весь час його відбування. Крім того, необхідно зазначити, що умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду.
Так, як встановлено судом І інстанції, що відповідно до матеріалів ОСОБА_9 відбуває покарання, призначене вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18.05.2016 року за ч. 187, ст. 69 КК України. Початок строку відбування покарання 11.10.2016 року, кінець строку 10.10.2021 року.
Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_7 , перебуваючи з 12 жовтня 2016 року в УВП №3 м.Кривий Ріг останній характеризувався посередньо, з 07 листопада 2016 року відбував покарання в ДУ Криворізькій виправній колонії №80 де характеризувався позитивно мав два заохочення, стягнень не мав, з 15 вересня 2019 року проходив курс лікування в Дніпропетровській міжобласній лікарні при ДСІЗО де характеризувався посередньо, стягнень заохочень не мав, з 14 жовтня того ж року відбуває покарання в ДУ Криворізькій виправній колонії №80 де характеризувався позитивно був заохочений один раз, виконував обов`язки старшого днювального відділення, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом, спальне місце та приліжкову територію утримує в чистоті, дбайливо ставиться до майна установи, виконує вимоги персоналу, до роботи ставиться сумлінно, не допускає порушень в праці.
Проаналізувавши вказані відомості, апеляційний суд вважає, що хоч засуджений і відбув необхідний термін відбування покарання, передбачений ст. 81 КК України, але протягом відбування покарання поведінка ОСОБА_7 не може свідчити про те, що він бажав виправитися, оскільки його поведінка за весь час відбування покарання не було сумлінною, та останній мав лише три заохочення за весь час відбування покарання. Судом першої інстанції були належним чином досліджені відомості про особу засудженого, зокрема, його характеристика, довідка стягнень та заохочень, у зв`язку з чим, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків щодо необхідності відмови у задоволенні заяви засудженого. При цьому суд І інстанції вірно зробив висновок, що наданні захисником документи про особу ОСОБА_7 не дають також застосувати до останнього вимоги ст. 81 КК України.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ Криворізької виправної колонії №80 про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4