Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу захисника ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , на повідомлення про підозру, -
У С Т А Н О В И В :
27.11.2018 року захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на повідомлення про підозру від 21.09.2018 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000566 від 15.06.2018 року.
Захисник ОСОБА_5 повідомлення про підозру від 21.09.2018 р вважає незаконними, вказуючи на те, що остання оголошена ОСОБА_4 безпідставно, не відповідають вимогам КПК України і порушує його конституційні права.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.01.2019 року, скаржнику було повернуто скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного суду м. Києва від 18.04.2019 р. було скасовано Ухвалу Подільського районного суду м. Києва та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
22.05.2019 року захисником ОСОБА_5 було заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_1 .
Даний відвід було розподілено та передано на розгляд слідчому судді Подільського районного суду м. Києві ОСОБА_6 , відповідно до статті 35 КПК України.
В подальшому, 26.03.2020 року заяву захисника про відвід було залишено без задоволення.
Вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи скарги, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.
Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Основним доводом скарги захисника на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні є те, що ОСОБА_4 не було повідомлено про підозру в порядку, передбаченому ст. ст. 276 - 278 КПК України, у зв`язку з чим, він не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні. Крім того, викладені в повідомленні про підозру висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, повідомлення про підозру є незаконним та необґрунтованим, належними та допустимими доказами не обгрунтовується.
Норми щодо повідомлення про підозру регулюються главою 22 КПК України.
Зокрема, частинами 1-3 ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Наведене в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обґрунтована підозра», означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Так, оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, тому суд вбачає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , в контексті її розуміння ЄСПЛ, присутня.
А тому, доводи скарги захисника ОСОБА_5 стосовно невідповідності повідомлення про підозру критеріям «обґрунтованої підозри» є безпідставними, оскільки, на думку суду, повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України; відповідає вимогам КПК України.
При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
При цьому, відповідно до ст. 89 КПК України та глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваної особи у вчиненні інкримінованого злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.
Окрім того, в даному випадку захисником ставилось питання про обґрунтованість підозри, тому слідчий суддя не може давати оцінку допустимості та належності доказів на стадії досудового розслідування, під час якого слідчим проводяться слідчі (розшукові) дії спрямовані на виявлення та документування доказів причетності особи до вчиненого злочину, а відповідно до ст. ст. 84 - 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів, буде надана судом при розгляді кримінального провадження по суті.
Доводи сторони захисту щодо невідповідності оформлення повідомлення про підозру, яка була вручена ОСОБА_4 , вимогам ст. 277 КПК України суд визнає неспроможними, оскільки дані недоліки змісту письмового повідомлення про підозру не є такими вагомими, що суттєво вплинули на порядок повідомлення про підозру або порушення прав ОСОБА_4 , як учасника кримінального провадження, а тому за відсутності інших обставин, що дають підстави ставити під сумнів обґрунтованість підозри, не можуть являтися причиною для скасування підозри.
З цих же підстав, не приймаються до уваги доводи скарги про порушення порядку вручення слідчим повідомлення про підозру ОСОБА_4 .
Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Згідно ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.
З приводу порушення прав ОСОБА_4 на захист, при врученні слідчим повідомлення про підозру, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до доводів скарги її було вручено 21.09.2018р, проте в той день, безпосередньо після вручення повідомлення про підозру, жодних слідчих дій з ОСОБА_4 не проводилось, а тому, його право на захист порушене не було.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Як визначено у п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України, звернення до суду із обвинувальним актом - є однією із форм закінчення досудового розслідування.
Як встановлено судом, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000566 від 15.06.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 . у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, скеровано для розгляду по суті до Шевченківського районного суду м. Києва.
Оскільки, кримінальне провадження № 0000566 передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва, тобто, досудове розслідування вже було закінчено, правові підстави для розгляду скарги слідчим суддею на момент розгляду по суті скарги захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на повідомлення слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000566 від 15.06.2018, відсутні.
Таким чином, доводи скаржника стосовно незаконності і необґрунтованості оскаржуваної підозри не можуть бути визнані переконливими, оскільки судом було досліджено повно та об`єктивно всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань, які стосуються повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, про обґрунтованість такої підозри, та враховає стадію досудового розслідування, яка на момент розгляду скарги, закінчилась. Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення скарги, тому слідчий суддя відмовляє в її задоволенні.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 9, 21, 22, 84, 89, 90, 219, 276, 277, 278, 283, 284, 303, 306 України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , на повідомлення про підозру відмовити;
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1