Справа №295/6514/20
УХВАЛА
Іменем України

09.06.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, винесене в кримінальному провадженні №0002417 від 29.05.2020 року, та додані до клопотання матеріали,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернулась з клопотанням, в якому просить накласти арешт на велосипед торгівельної марки «Ардіс» з рамою комбінованого жовтого та чорного кольорів, номер рами НОМЕР_1 та велосипед торгівельної марки «Cross Ride» моделі «КХ-Р» із рамою світло-блакитного кольору, які 29.05.2020 вилучені до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, що розташований за адресою: м. Житомир,вул. Лесі Українки,17.
У клопотанні вказано, що в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 29.05.2020 року, о 12.00 год. до чергової частини Житомирського ВП ГУНП надійшло повідомлення гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що в подвір`ї її будинку, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , невідомою особою було вчинено крадіжку належного їй майна, а саме велосипеду торгівельної марки «Ардіс Хімос» із рамою комбінованого жовтого та чорного кольорів та велосипеду торгівельної марки «Крос Райд» із рамою світло блакитного кольору.
29.05.2020 року, о 15.11 год. до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області від працівників поліції надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Житомир, вул. Маршала Рибалки, було зупинено громадянина гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який пересувався на велосипеді торгівельної марки «Ардіс» з рамою комбінованого жовтого та чорного кольорів, що за зовнішнім описом був схожий на той, що було викрадено за вищевказаних обставин. ОСОБА_6 вказав, що зазначений велосипед йому продав знайомий на ім`я ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

В ході проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено, що собою на ім`я ОСОБА_7 являється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в якого за вказаною адресою в порядку крайньої невідкладності було проведено обшук та до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області вилучено велосипед торгівельної марки «Cross Ride» моделі «КХ-Р» із рамою світло-блакитного кольору.
В обгрунтування клопотання вказано, що оскільки метою арешту майна є запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також можливість використання, як доказів відомостей, що містяться в даних речах та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цього майна, тому у слідства виникла необхідність в накладенні арешту на вилучене майно з метою недопущення їх відчуження, розпорядження та користування.
Від слідчої ОСОБА_3 надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, клопотання підтримала та просила задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

Водночас, положення ч. 5 ст. 171 КПК України визначають, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Встановлено, що велосипед торгівельної марки «Ардіс Хімос» із рамою комбінованого жовтого та чорного кольорів вилучено у ОСОБА_6 29.05.2020 року, велосипед торгівельної марки «Крос Райд» із рамою світло блакитного кольору вилучено у ОСОБА_8 вилучено 29.05.2020 року.
Проте, всупереч вказаній вимозі слідчий з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна звернулась лише 01.06.2020 року, клопотання про поновлення строку та посилання на поважність причин пропуску такого строку слідчим, прокурором не зазначено.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому стст.276279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Слідчий в клопотанні вказує, що майно на яке він просить накласти арешт належить ОСОБА_9 .
До матеріалів клопотання не долучено достатніх доказів, що вказують на вчинення особою на майно якої слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.
Згідно з ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
З огляду на викладене, з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у третіх осіб має право звернутися виключно прокурор.
В клопотанні не визначено процесуальний статус особи, на майно якої слідчий просить накласти арешт та згідно матеріалів клопотання слідчий вказує власником ОСОБА_9 , який не має статусу підозрюваного.
Таким чином, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді відсутні підозрювані та юридичні особи, щодо яких здійснюється провадження, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вважається майном третьої особи, а тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.
Натомість з клопотання про арешт майна звернувся слідчий ОСОБА_3 , що є недопустимим.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Частина четверта ст. 173 КПК України визначає, що у разі застосування заходу забезпечення у вигляді арешту слідчий суддя повинен застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Згідно ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Отже, слідчий та прокурор повинні обґрунтувати та довести в судовому засіданні ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу та мету для накладення арешту проте, останні в судове засідання не з`явились, зі змісту клопотання не вбачається, з якою метою та не зазначено підстав для накладення арешту на майно.
У відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним ( справа «Іатрідіс проти Греції». Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля ( справа «Антріш проти ФранціЇ»). Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар «Спорронг та Льон рот проти Швеції». Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. Разом з тим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставі викладеного, оскільки слідчий звернулась з клопотанням про арешт майна поза межами встановленого КПК України строком, відсутні достатні докази, що вказують на вчинення особою, на майно якої слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення, не надано обгрунтування та доказів щодо можливості приховування, псування, знищення, перетворення, відчудження вказаного майна, враховуючи обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагне досягти слідчий, слідчий суддя вважає, що подане клопотання до задоволення не підлягає.
Крім того, слідчий суддя зауважує, що в матеріалах справи відсутнє належне підтвердження повноважень прокурора, який погодив клопотання та повноважень слідчого, який заявивклопотання. Доданий витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань належним чином не оформлений.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання про накладення арешту на велосипед торгівельної марки «Ардіс» з рамою комбінованого жовтого та чорного кольорів, номер рами НОМЕР_1 та велосипед торгівельної марки «Cross Ride» моделі «КХ-Р» із рамою світло-блакитного кольору - відмовити.

Копію ухвали не пізніше наступного дня після її оголошення направити слідчому СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 .

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1