ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1886/20 Справа № 185/1662/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000002 за апеляційними скаргами прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2020 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз: - 14.05.2012 року Первомайським місцевим судом Харківської області за ч.2 ст.186 КК України до 6 років позбавлення волі. 01.12.2016 року звільнився по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого через м`якість, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним за ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років; в іншій частині вирок залишити без змін.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_9 є особою раніше неодноразово судимою, має непогашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, вину у вчиненні цього кримінального правопорушення фактично не визнав, матеріальної допомоги потерпілим не надавав.
Також, судом першої інстанції було встановлено обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, а саме, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.
Зазначає, що з урахуванням наведеного, суд призначив обвинуваченому не достатньо суворе покарання.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду змінити, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого через суворість, та призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.115 КК України не більше 10 років позбавлення волі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання порушив вимоги, передбачені ст.69-1 КК України.
Вказує на те, що ОСОБА_9 вину в об`єктивних діях, які ставились йому в провину, визнав повністю, просив вибачення у потерпілого, кається у вчиненому.
Крім того, суд не врахував того, що перші пояснення обвинуваченого були активним сприянням розкриттю злочину.
Зазначає, що ОСОБА_9 є інвалідом, має на утриманні неповнолітню дитину, також в нього наявні міцні соціальні зв`язки.
Посилається на те, що максимальний строк покарання за ч.1 ст.115 КК України 15 років позбавлення волі, а тому 2/3 від нього становить 10 років позбавлення волі, однак суд призначив ОСОБА_9 11 років позбавлення волі, що порушує його права.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2020 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_9 , 31.12.2018 року, приблизно о 23.30 годин, разом зі своєю подругою ОСОБА_10 та рідною сестрою ОСОБА_11 знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час до ОСОБА_11 , на мобільний телефон зателефонувала її сусідка, яка повідомила, що за адресою мешкання останньої, а саме АДРЕСА_1 , у дворі знаходиться її колишній співмешканець ОСОБА_12 , який розбиває вікна її житлового будинку та гучно лається.
Після цього ОСОБА_9 , взявши з собою вдома кухонний ніж із ручкою салатного кольору, викликав таксі та прибув в село Нові Вербки за адресою проживання своєї сестри ОСОБА_11 для того, щоб вгамувати ОСОБА_12 . Зустрівши ОСОБА_12 на АДРЕСА_3 01.01.2019 року о 00.10 годин, ОСОБА_9 висловив ОСОБА_12 претензії з приводу його поведінки, в результаті чого між ними виник конфлікт, в ході якого, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка. Під час сварки у ОСОБА_9 виник злочинний умисел на умисне вбивство, тобто умисне протиправне позбавлення життя іншої людини - ОСОБА_12 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_12 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно почав наносити удари кулаками в область голови та тулуба потерпілого, при ньому наніс не менше 10 ударів, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_12 впав на землю та знепритомнів, переставши чинити опір ОСОБА_9 .
ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство потерпілого, наніс лежачому на землі ОСОБА_13 ще декілька ударів ногою в область голови та тулуба, залишивши останнього лежати на землі.
Продовжуючи діяти із злочинним умислом, направленим на позбавлення життя потерпілого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_9 01.01.2019 року о 00.30 годин пішов до будинку своєї сестри ОСОБА_14 за адресою АДРЕСА_1 , де завів мотоцикл марки «Урал», яким правомірно користувався, та прибув на місце, де залишив ОСОБА_12 . В подальшому, посадивши потерпілого ОСОБА_12 у люльку мотоцикла, ОСОБА_9 на вказаному мотоциклі направився в напрямку с. Степ Павлоградського району Дніпропетровської області, де на відстані 5 км. від шахти ім. Героїв Космосу на узбіччі дороги в напрямку с. Степ зупинився. Прибувши на вказане місце, 01.01.2019 року о 01.00 годин ОСОБА_9 наказав вийти з мотоцикла потерпілому ОСОБА_12 , який прийшов до тями та відмовився це зробити.
ОСОБА_9 , продовжуючи діяти з умислом на умисне вбивство, витягнув за одяг з люльки мотоцикла марки «Урал» потерпілого ОСОБА_12 на узбіччя дороги та умисно наніс 3 удари кухонним ножем, який мав при собі в область лівого стегна. ОСОБА_12 , бажаючи захиститися від ударів ОСОБА_9 , схопив лівою рукою вказаний ніж, отримавши 3 різані рани лівої кисті. ОСОБА_9 , у свою чергу, доводячи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_12 до кінця, наніс потерпілому 9 ударів ножем в область голови, шиї, лівої ноги та грудної клітини.
Внаслідок умисно завданих ОСОБА_9 ударів, потерпілому ОСОБА_12 були заподіяні тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, а саме: перелому кісток носа, не проникаючих колото-різаних поранень голови, грудної клітини, кінцівок, поверхневих різаних ран стегна та пальців рук, синців та крововиливів слизової губ, проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, що супроводжувалося пошкодженням судинного пучка серця, ушкодження верхньої долі правої легені, двостороннім гемотораксом, від яких 01.01.2019 року, приблизно о 01.10 годин настала смерть потерпілого ОСОБА_12 . Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини, що супроводжувалося ушкодженням судинного пучка серця, ушкодження верхньої долі правої легені, двостороннім гемотораксом відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення та призвело до настання смерті потерпілого ОСОБА_12 .
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги захисника та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, є інвалідом 3-ї групи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вину фактично не визнав; обставин, що пом`якшують покарання - не встановлено; обставини, що обтяжують покарання - рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, враховані обставини, на які у своїх апеляційних скаргах посилається прокурор, а саме, що обвинувачений є особою раніше судимою, вину у вчиненні злочину фактично не визнав, обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів, а також обставини, на які посилається захисник, а саме, що ОСОБА_9 є інвалідом, а тому повторному врахуванню вони не підлягають.
Посилання прокурора на те, що обвинувачений матеріальної допомоги потерпілим не надавав є таким, що не може бути підставою для призначення ОСОБА_9 більш суворого покарання, окрім того, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції зазначала, що претензій матеріального характеру вона до обвинуваченого не має, також під час апеляційного розгляду повідомила, що з цивільним позовом не зверталась.
Також посилання прокурора на те, що судом встановлено обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння не заслуговують на увагу.
Під час апеляційного перегляду, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції неправильно встановлено таку обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки відповідно до обвинувального акта, вказана обставина в ході досудового розслідування не встановлена, і у вироку суду відсутнє посилання у встановлених обставинах на вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим вирок суду на підставі п. 4 ч.1 ст. 408, ч.2 ст. 404 КПК України підлягає зміні, що не впливає на призначене покарання, та не погіршує становище обвинуваченого.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи те, що судом було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вирок суду щодо ОСОБА_9 підлягає зміні відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 408, п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, шляхом виключення з його мотивувальної частини обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо не врахування активного сприяння розкриттю злочину обвинуваченого, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в обвинувальному акті відсутні посилання на обставини, які свідчать про сприяння розкриттю злочинів, таких обставин не встановлено судом першої інстанції.
Також твердження захисника про те, що обвинувачений визнав вину, щиро кається є необгрунтованим, оскільки спростовується наданими ОСОБА_9 в судовому засіданні показами, відповідно до яких він захищався від нападу потерпілого та не мав наміру на спричинення йому смерті, а тому суд першої інстанції у вироку обгрунтовано зазначив, що покази обвинуваченого не відповідають фактичним обставинам провадження та не підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_9 щирого каяття.
Посилання захисника на те, що у обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки не є обставинами, які можуть знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжкого злочину.
Окрім того, доводи апеляційної скарги захисника про те, що на утриманні ОСОБА_9 перебуває неповнолітня дитина не може бути взято до уваги, оскільки вказаний факт не підтверджений матеріалами кримінального провадження (а.п.239 т.1).
Доводи апеляційної скарги захисника щодо призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст.69-1 КК України колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Разом з цим, судом першої інстанції встановлено, що у обвинуваченого відсутні обставини, що пом`якшують покарання, наявна обставина, що обтяжує покарання - рецидив злочинів, що в свою чергу виключає можливість застосування до ОСОБА_9 ст.69-1 КК України.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та прокурора щодо пом`якшення або призначення більш суворого покарання обвинуваченому не підлягають задоволенню.
Крім того, колегія суддів вважає, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину захисником не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання відсутні.
Вимога прокурора щодо призначення ОСОБА_9 більш суворого покарання не свідчить про те, що призначене покарання є явно несправедливим, оскільки судом фактично враховані всі обставини при призначенні покарання.
У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 років.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційних скарг прокурора та захисника, вважаючи доводи останніх не обґрунтованими.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2020 року залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2020 року щодо ОСОБА_9 - змінити.

Виключити із мотивувальної частини вироку посилання на обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4