Справа № 172/1404/19
Провадження № 1-кп/172/15/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2020 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в селищі Васильківка обвинувальний акт та угоду про примирення у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000408 від 06.12.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилася в
с. Копані Васильківкого району Дніпропетровської області, має середньо-спеціальну освіту, не працює, не заміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В
04.12.2019 року в період часу з 16.00 до 18.00 год. ОСОБА_4 перебувала за місцем мешкання своїх знайомих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 , де в той час також перебували ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які всі разом вживали спиртне. Того ж дня, близько 18.00 год. залишившись в кімнаті лише з ОСОБА_8 побачила на столі мобільний телефон, що належить ОСОБА_5 , який на той час спав в сусідній кімнаті. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник протиправний умисел на незаконне заволодіння чужим майном, а саме вказаним мобільним телефоном.
Так, ОСОБА_4 знаходячись в тому самому місці та в той самий час, реалізуючи свій протиправний намір, умисно з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи при цьому його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що власник вказаного телефону ОСОБА_5 відсутній, не сповістивши при цьому ОСОБА_8 про свої злочинні наміри, повідомивши останньому, що телефон належить їй, шляхом вільного доступу, таємно взяла в руки та сховала до кишені свого одягу сенсорний мобільний телефон чорного кольору "htc" S4040АР, тим самим викрала вказаний телефон вартістю 370 грн., який належить ОСОБА_9 , чим спричинила майнову шкоду на вказану суму.
12 грудня 2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.
Відповідно до даної угоди обвинувачена ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести обвинувачена у вигляді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.
Обвинувачена дає згоду на застосування узгодженого за цією угодою покарання та зобов`язується виконувати покладені на неї обов`язки.
Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а саме обмеження права оскарження вироку згідно зі ст.ст. 394, 424 КПК України.
Обвинувачена розуміє, що, підписавши угоду про примирення, добровільно відмовилася від здійснення прав, передбачених ст. 474 КПК України, а саме прав на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо інкримінованого їй кримінального правопорушення, допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, подання клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на її користь.
Сторони розуміють наслідки невиконання цієї угоди, передбачені ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину визнала повністю, просила затвердити угоду про примирення.
Потерпілий ОСОБА_5 просив суд затвердити укладену угоду про примирення.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди.
Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд виходить з такого.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Обвинувачена свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнає повністю.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, вид і строк покарання, узгоджений обвинуваченою та потерпілим, визначені в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369, 371-374, 468-469, 473-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
У Х В А Л И В
Затвердити угоду про примирення, укладену 12 грудня 2019 року між обвинуваченою ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000408 від 06.12.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у вигляді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 300 (триста) гривень.
Речові докази: мобільний телефон чорного кольору "htc" S4040АР повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:
- обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частиною шостою чи сьомою статті 474 КПК України;
- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1