Справа № 591/60/20
Провадження № 1-кс/591/143/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В :
До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), яку він та захисник підтримали та мотивували тим, що 02 січня 2020 року заявник звернувся до органів прокуратури з заявою про вчинені на його думку злочини, передбачені ст.ст. 364, 376, 384 КК України, прокурором ОСОБА_6 та суддею ОСОБА_7 , передбачені ст.ст. 364, 375 КК України, пов`язані з розглядом скарги заявника в порядку ст. 206 КПК України. Проте прокурором відповідних відомостей до ЄРДР внесено не було, тому просив зобов`язати прокурора вчинити ці дії.
Представник прокуратури заперечив проти задоволення скарги, мотивуючи це відсутністю підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Слідчий суддя, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та надані докази, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та не спростовано сторонами, що 02 січня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до прокуратури Сумської області з заявою про вчинення на його думку наведених злочинів прокурором та суддею.
Відомості по заяві ОСОБА_3 до ЄРДР внесені не були, про що свідчить лист прокуратури від 11 січня 2020 року.
В контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, суд вважає, що дії прокуратури Сумської області відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_3 була прийнята та зареєстрована в цій установі, чого також не спростували сторони.
Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
Зі змісту цих норм випливає, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на його думку злочин.
З дослідженого судом звернення ОСОБА_3 вбачається те, що, хоча його заявник і вважає заявою про злочин, проте в ньому відсутнє наведення достатніх ознак вчинення прокурором та суддею кримінальних правопорушень як такових, тим більше в контексті наведених норм КК України, на які посилається заявник. Зокрема, в ньому взагалі не наведено дій чи бездіяльності прокурора та судді, що могли б свідчити про вчинення ними злочинів, а наводяться обставини виконання ними своїх безпосередніх процесуальних обов`язків, а також надається оцінка розгляду справи за скаргою заявника.

Заява ОСОБА_3 не є заявою про вчинені злочини, оскільки вона носить узагальнений характер, викладена в формі припущень заявника, ґрунтується на його безпідставних власних міркуваннях щодо оцінки обставин справи, розглянутої судом та вчинених в ній процесуальних дій та не містить наведення об`єктивної сторони діянь, кваліфікованих заявником за наведеними ним статтями КК України, а сам по собі факт, вчинення (або невчинення) процесуальних дій, з якими не погоджується сторона, винесення судом рішення, участь прокурора в провадженні (або висловлення позиції в справі), не може слугувати підставою для внесення даних до ЄРДР, оскільки такі дії є безпосереднім предметом його (прокурора чи судді) процесуальної діяльності для оскарження та оцінки яких законом передбачений певний порядок.

Іншими словами, заявником не наводяться в заяві обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а зазначаються дії, які він вважає неправомірними, тобто на думку суду вказане звернення є фактичною незгодою заявника з процесуальними діями (бездіяльністю) прокурора та судді, без наведення достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вони (дії, бездіяльність чи рішення) є злочинними.

Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, результатом розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на думку суду прокуратурою Сумської області обґрунтовано по зазначеному зверненню ОСОБА_3 не були внесені відомості до ЄРДР.
Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення та наданих матеріалів.

Таким чином, з поданої скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві від 28 грудня 2019 року (зареєстрована 10 січня 2020 року), щодо вчинених на думку заявника злочинів прокурором ОСОБА_6 та суддею ОСОБА_7 , відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1