Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/65/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2020 року, якою стосовно,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не військовозобов`язаного, офіційно не працюючого, одруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

- 31 жовтня 2011 року вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільненого 08 вересня 2012 року по відбуттю строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 06 год. 30 хв. 01 лютого 2020 року до 06 год. 30 хв. 31 березня 2020 року, з визначенням розміру застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 63 060,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2020 року, задоволено клопотання слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя прийшов до висновку, що підозрюваний ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, який є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Також слідчий суддя зазначив, що слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування, суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що відносно підозрюваного не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, через наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За висновком слідчого судді, встановлені під час судового розгляду обставини виправдовують тримання ОСОБА_8 під вартою та вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного для запобігання наведеним вище ризикам, на які вказали у клопотанні та в судовому засіданні слідчий і прокурор.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт за місцем його реєстрації.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що в клопотанні слідчого зазначено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України. Також, зазначено, що факт вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення підтверджується зібраними органом досудового розслідування доказами.

Також, в клопотанні слідчого зазначено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Однак, підозрюваний ОСОБА_8 має реєстрацію та постійне місце проживання в місті Олександрія Кіровоградської області, проживає разом з матір`ю та братом, що вказує на наявність міцних соціальних зв`язків, а тому відсутній ризик переховування від слідства та суду.

Крім того, ОСОБА_8 визнав повністю вину в інкримінованому йому злочині, що вказує на відсутність ризику впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, сторона захисту вважає існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведеним.

До підозрюваного ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні раніше запобіжні заходи не застосовувались.

В квітні 2018 року ОСОБА_8 поїхав на заробітки до Російської Федерації, оскільки йому не було відомо про необхідність з`являтися до поліції, повісток він не отримував, родичі йому не повідомляли про виклики до слідчого і жодних обмежень у виборі місця проживання щодо ОСОБА_8 судом не встановлювалось. Під час повернення до України, 01.02.2020 року підозрюваного ОСОБА_8 було затримано та доставлено до Олександрійського міськрайонного суду для обрання запобіжного заходу.

Захисник вважає, що прокурором не доведено в судовому засіданні підстав неможливості застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів до підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч.1 ст.178 КПК України.
Згідно із ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України: під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, є зокрема невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідком розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Як убачається з наданих апеляційному суду матеріалів, слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням по кримінальному провадженню внесеного до ЄРДР № 0000475 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .

Під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_11 , підозрюється у вчиненні злочину в сфері злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 289 КК України.
Зокрема, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , маючи не зняту та не погашену судимість за злочини проти власності, підозрюється у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, повторно, поєднане з проникненням у приміщення.
Обґрунтованість підозри підтверджується доданими ініціатором клопотання письмовими доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом огляду місця події від 07.02.2018 року; протоколом допиту потерпілої; протоколами допиту свідків; протоколом слідчого експерименту; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ; протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками; протоколом проведення слідчого експерименту; повідомленням про підозру ОСОБА_8 від 30.03.2018 року.; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 30.03.2018 року.

При цьому колегія суддів враховує позицію ЄСПЛ, зокрема у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Таким чином, висновки слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 є правильними та такими, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду. Крім того, обґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України в апеляційній скарзі стороною захисту не оспорюється.

Встановлюючи у даному кримінальному провадженні наявність ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя під час розгляду клопотання обґрунтовано встановив наявність ризиків передбачених п.1, 5, ч.1 ст.177 КПК України, оскільки вони підтверджуються доказами наданими стороною обвинувачення.

Разом з тим, дослідивши матеріали клопотання та заслухавши в судовому засіданні прокурора, колегія суддів приходить до переконливого висновку, що надані до клопотання докази не доводять недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, заявлені ризики, хоча й існують, проте мають незначний ступінь небезпеки та не можуть служити підставою для тримання під вартою підозрюваного.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Суддя районного суду під час розгляду клопотання слідчого зазначені вимоги кримінального процесуального закону залишив поза увагою та без достатніх підстав прийняв рішення про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому ухвала районного суду підлягає скасуванню.
Згідно установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). А наявність лише обґрунтованість підозри та наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, без наявності достатніх доказів щодо неможливості застосування біль м`якого запобіжного заходу, хоча і є визначеними елементами при обранні запобіжного заходу, однак не можуть бути самостійною і достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.(«Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43).

При фактичних обставинах цієї справи, серйозності висунутої проти нього підозри, що обґрунтовують необхідність застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог п. 3 ч .2 ст. 183 КПК України, встановлених ризиків та характеризуючих його даних, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не є співмірним з наявними ризиками у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та національного права.
Колегія суддів з урахуванням встановлених обставин, а також тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється, який хоча і відноситься до категорії тяжких, проте з урахуванням даних про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання в місті Олександрія, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, а саме один епізод злочинної діяльності, у зв`язку з чим вважає, що на даному етапі досудового розслідування достатнім стримуючим засобом неналежної процесуальної поведінки підозрюваного буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Таким чином, вказані обставини узгоджуються з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, в якій зазначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що з матеріалів клопотання убачається наступне. Так, ОСОБА_8 30.03.2018 року було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого, ч.2 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.02.2019 року задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на затримання ОСОБА_8 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до протоколу затримання особи від 01.02.2020 року, ОСОБА_8 був затриманий на пункті пропуску «Гоптівка» на кордоні з Російською Федерацією.

Проте, як пояснив підозрюваний, він не був обізнаний про виклик його до органу досудового розслідування та суду. До Росії він поїхав на заробітки та під час спілкування з рідними, останні йому не повідомляли про виклики його до слідчого чи суду.

Проте, такі доводи підозрюваного залишилися не спростованими стороною обвинувачення, оскільки матеріали клопотання не містять доказів того, що ОСОБА_8 умисно ухилявся від слідства. В матеріалах клопотання відсутня інформація, щодо належного повідомлення підозрюваного про його виклик до слідчого чи суду. Відсутня інформація про розшук останнього, не опрошені з цього приводу його рідні, тощо. Водночас, вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру не встановлює для обвинуваченого заборони виїзду за межі країни, та судом підозрюваному такі обмеження не встановлювалися.

Таким чином, доводи прокурора, що підозрюваний ухилявся від досудового розслідування, у зв`язку з чим до нього не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає не переконливими, оскільки такі доводи не ґрунтуються на матеріалах справи.

Враховуючи викладене, оскільки у клопотанні слідчого та прокурором на момент розгляду клопотання та в апеляційній інстанції не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою застосований до ОСОБА_8 не зможе запобігти встановленим ризикам, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього, заборонивши йому залишати житло цілодобово, оскільки такий запобіжний захід у повній мірі відповідає вказаним вище нормам закону і фактичним обставинам справи.

Керуючись ч. 2 ст. 376, 177, 183, 405, 407, 409, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2020 року, якою до підозрюваного ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з визначенням розміру застави - скасувати.
Клопотання слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити йому протягом строку дії ухвали Кропивницького апеляційного суду, цілодобово залишати житло за адресою проживання: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язок: прибувати до слідчого, а також прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першою їх вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає /перебуває/ без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи, утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, потерпілим, свідками, експертами, здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон, а також обов`язок надавати можливість працівникам органу Національної поліції безперешкодно з`являтися у житло за адресою: АДРЕСА_1 , з метою контролю за поведінкою підозрюваного.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Виконання ухвали Кропивницького апеляційного суду покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Строк дії ухвали Кропивницького апеляційного суду про тримання особи під домашнім арештом встановити до 31 березня 2020 року, в межах строку досудового розслідування.
Підозрюваного ОСОБА_8 звільнити з-під варти негайно, в залі судових засідань Кропивницького апеляційного суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4