Справа № 188/125/20
Провадження № 1-кп/188/66/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000622 від 05.12.2019, що надійшло 29.01.2020 від заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився: смт Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня технічна, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у період часу з 01.08.2019 по 10.08.2019, точний час та дата не встановлені, перебуваючи на полі, яке розташоване на околиці с. Запоріжжя Петропавлівського району Дніпропетровської області, праворуч від вулиці Польової цього села, помітив один кущ дикорослої рослини коноплі, після чого у нього виник умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів для власного вживання без мети збуту.

Після чого ОСОБА_3 , реалізуючи цей умисел, усвідомлюючи, що відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до списку №3 таблиці №1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770, на території України заборонений, у період часу з 01.08.2019 до 10.08.2019, точний час та дата не встановлені, перебуваючи на полі, яке розташоване на околиці с. Запоріжжя Петропавлівського району Дніпропетровської області, праворуч від вулиці Польової цього села, руками зірвав верхівки та листя рослини коноплі, таким чином незаконно придбавши наркотичні засоби без мети збуту, поклав ці наркотичні засоби у кишеню та переніс їх з поля до свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де поклав їх сушити у одній з кімнат будинку, таким чином незаконно зберігаючи наркотичні засоби для власного вживання без мети збуту.

04.12.2019 у період часу з 15.41 до 16.15 слідчим СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області в домоволодінні ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено огляд, у ході якого в приміщенні вказаного будинку було виявлено та вилучено сухі рослини коноплі.

За висновком експерта № 7-2825 від 28.12.2019 надана на експертизу 06.12.2019 речовина масою 46,0 г, вилучена під час огляду за адресою: АДРЕСА_1 , є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса цього канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 42,32 г, що згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» перевищує невеликий розмір, отже, є достатнім розміром для притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , який незаконно придбав цю речовину для власного вживання без мети збуту.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються, як злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Під час досудового розслідування 24.01.20120 прокурор Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 уклали угоду про визнання винуватості відповідно до норми ст. 472 КПК України.

Згідно з цією угодою прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо істотних для цього кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій підозрюваного як кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України незаконне придбання наркотичних засобів без мети збуту, у скоєнні якого підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість; щодо покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, кримінальних правопорушень невеликої чи середньої тяжкості, тяжких кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою № 9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Судом встановлено в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке правильно кваліфіковане як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, і згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише державним та суспільним інтересам. Обвинувачений визнає свою вину у його вчиненні.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абзацом 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки її невиконання.

Захисник обвинуваченого не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, вважав, що угода не порушує прав та інтересів обвинуваченого, що в матеріалах досудового розслідування достатньо доказів вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин суд, переконавшись, що умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченим, виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, обрана в межах санкції ч.1 ст.309 КК України, існують фактичні підстави для визнання винуватості, вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 24 січня 2020 року та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Потерпілих від цього кримінального правопорушення немає.

Майнової шкоди кримінальним правопорушенням не завдано. Цивільний позов не заявлено.

Речовий доказ речовину канабіс вагою 42,32 г, що знаходиться в камері зберігання речових доказів Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області (а.д.р. 31), слід знищити.

Процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 628,04 гривень, підтверджені довідкою експертної установи (а.д.р. 24), слід на підставі ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368-376, 468-476, 392-395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, яку 24.01.2020 уклали прокурор Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речовий доказ речовину канабіс вагою 42,32 г знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 04 копійки.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1