Справа № 495/5049/14-к
Номер провадження:1-кп/521/517/20
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
26 травня 2020 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі колегії суддів:
Головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , із секретарем судового засідання ОСОБА_4 на стадії судового провадження розглянувши кримінальне провадження № 0004175 від 13.12.2013 року, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Цюрюпинськ Херсонської області, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 309 КК,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Одеській області, м. Білгород-Дністровський, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_2 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12,13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Одеській області, м. Білгород-Дністровський, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_3 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця Одеській області, м. Білгород-Дністровський, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Тирасполь Р. Молдова, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_10

з боку захисту: обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисники адвокати: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_16 , його представник адвокат ОСОБА_17 ; представник служби у справах дітей ОСОБА_18

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Судом проводився розгляд питання, щодо доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою.

Питання розглядалось за ініціативою суду на підставі ч. 3 ст. 331 КПК.

2.Встановлені судом обставини і докази.
Малиновським районним судом м. Одеси, здійснюється судовий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12,13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.
В теперішній час всі учасники судового провадження знаходяться на стадії судового розгляду та відбувається дослідження доказів які надаються стороною обвинувачення.

3.Позиції сторін кримінального провадження.
Прокурор в судовому засідання просив суд продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 оскільки ризики які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились.

Потерпілий і його представник підтримали думку прокурора.

Захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 просили змінити запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт.

Адвокат ОСОБА_15 висловив думку на розсуд суду.

Всі обвинувачені підтримали думку своїх захисників та просили змінити запобіжний захід обвинуваченим.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, мотиви неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався суд.
Вивчивши обвинувальний акт та приложені до нього документи, вислухавши думку сторін судового провадження, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим, з наступних підстав.

Обов`язок суду розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачений ч. 3 ст. ст. 331 КПК.

Строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спливає 02.05.2020 року. Судовий розгляд розпочато і в теперішній час всі учасники процесу знаходяться в стадії дослідження доказів. Відповідно до зазначеного часу закінчити судовий розгляд неможливо з об`єктивних причин, оскільки вказане кримінальне провадження очевидно є складним, як за кількістю учасників судового провадження так і за змістом обвинувачення та фактичними обставинами кримінальних правопорушень.

Окрім того, прокурор не сприяє ефективному дослідженню доказів у вказаному процесі, відповідно строк розгляду провадження затягується з причин, які не залежать від волі або дій суду.

Обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, в тому числі проти життя та здоров`я особи.

Під час вивчення мети для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом встановлено, що заявлені прокурором ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, які були підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, не зменшились.

Так, є об`єктивні дані того, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 будуть переховуватись від суду, оскільки хоча і мають місце мешкання в Одеській області, разом з тим, обставини правопорушення, дії обвинувачених під час вчинення злочинів та особливо тяжкі наслідки вказаних дій, свідчать про ризик втечі від правосуддя, у випадку більш м`якого контролю з боку держави за обвинуваченими. Оскільки докази досліджують в судовому засіданні безпосередньо, є підстави вважати, що обвинувачені можуть знищити, сховати або спотворити будь-який доказ, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність на теперішній час обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, зазначені вище судом в ухвалі.

Обставини, що враховуються при продовженні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК, також були перевірені судом.

Враховуючи особи обвинувачених які обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватими (за кримінальне правопорушення передбачене п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК може бути призначено покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі), вік та стан здоров`я обвинувачених, наявність місця мешкання в Одеській області, відсутність постійного офіційного місця роботи, відсутність судимостей, а також їх поведінку під час вчинення злочинів, яка свідчить про можливість переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, суд вважає, що є всі достатні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченим.

При цьому суд вважає, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, які можуть свідчити про необхідність зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який ніж тримання під вартою, або про скасування запобіжного заходу, в судовому засіданні не встановлено. Вказані ризики виправдовують подальше тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Строк тримання під вартою обвинуваченим необхідно продовжити на строк 60 (шістдесят) днів.

Вирішуючи питання, щодо обчислення строку тримання під вартою обвинуваченим, а також строку дії ухвали суду, судом встановлено наступне.

Поняття процесуальних строків, їх встановлення і обчислення регулюється Главою 7 КПК /ст. ст. 113, 114, 115 КПК/. Відповідно при постановлені ухвали, суд керується відповідними вимогами Закону.

Строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою особи не може перевищувати шістдесяти днів /ч. 1 ст. 197 КПК/.

Законом також встановлений граничний строк дії запобіжного заходу, який пов`язується зі строком дії ухвали про обрання запобіжного заходу; ухваленням виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження /ст. 203 КПК/.

Оскільки КПК не встановлює будь-яких обмежень щодо встановлення строку дії ухвали суду при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, окрім загального строку шістдесят днів, відповідно суд вважає, що таке встановлення строку є виключним правом суду, яке випливає з його імперативних повноважень.

Окрім того, при обчисленні строку тримання під вартою, суд враховує строк з якого було взято під варту обвинуваченого. При цьому загальний строк тримання під вартою за ухвалою суду не перевищує шістдесяти днів.

Вказана правова позиція не суперечить Європейській конвенції з прав людини та практики Європейського суду з прав людини, оскільки відповідає вимогам п. 1 ст. 5 Конвенції.

Так у рішенні ЄСПЛ у справі «Чанєв проти України» від 09.10.2014 року, Заява № 46193/13, у п. 25 Суд зазначає, що «законність» тримання під вартою за національним законом є важливим, але не завжди вирішальним чинником. Окрім цього Суд повинен переконатись, що тримання під вартою упродовж періоду, який розглядається, відповідало меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка полягає в недопущенні позбавлення особи свободи у свавільний спосіб. У п. 29 Рішення, також зазначено, що у вказаній справі суд першої інстанції протягом близько півтора місяця не розглядав питання щодо продовження тримання заявника під вартою, а заявник залишався під вартою, хоча статтею 203 КПК чітко передбачено, що усі ухвали про застосування запобіжного заходу втрачають чинність одразу після закінчення строку їхньої дії.
Тобто головним питанням для суду повинно бути обов`язкова оцінка ризиків які можуть надавати підстави для подальшого тримання особи під вартою. І це повинно складати єдину мету та зміст діяльності суду під час вирішення найважливішого питання свободи. Відповідно строк обчислення такого тримання під вартою, є виключним правом суду, яке не може трактуватись як свавільний спосіб позбавлення свободи особи. Вирішення такого питання під час судового розгляду та визначення його саме на розсуд суду, залежить і від стадії судового процесу «судовий розгляд», який передбачає певну безперервність такого процесу, а відповідно і розсудливі дії щодо визначення строку і порядку виконання рішення суду щодо тримання під вартою особи.

Оскільки негайне припинення дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою Законодавцем поставлений у взаємозв`язок з датою дії ухвали про застосування такого запобіжного заходу, а також враховуючи, що не можна ототожнювати ризики які надають підстави для тримання під вартою особи /або навпаки засвідчують необхідність звільнення особи з-під варти/, зі строком дії судового рішення про тримання особи під вартою, суд вважає, за необхідне визначити строк дії ухвали суду з дати закінчення строку дії минулої ухвали суду, яка є такою, що не втратила свою законну силу.

Вирішуючи питання, щодо строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження, судом встановлено наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 року у справі № 3-208/2018(2402/18) за конституційною скаргою ОСОБА_19 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 КПК України, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

У разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню / ч. ч. 1, 2 ст. 534 КПК/.

Суд вважає, що оскільки КПК України не регулює питання негайного виконання рішення суду, яке не є остаточним і яке не набрало законної сили, в зв`язку з новим тлумаченням ч. 2 ст. 392 КПК Рішення Конституційного Суду України, необхідно роз`яснити необхідність такого способу і порядку виконання.

За змістом всіх судових рішень, які пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, на будь-якій стадії кримінального процесу, їх виконання повинно бути негайним, оскільки у іншому випадку можливо застосувати будь-який запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

У даному випадку суд встановлює негайне виконання ухвали з підстав викладених у мотивах свого рішення, переслідуючи мету обов`язковості свого рішення для виконання з особливих обставин пов`язаних з характером самого судового рішення. Затримка або відстрочка негайного виконання зазначеної ухвали суду позбавить сенсу самого судового рішення або може призвести до неможливості його виконання після набрання ним законної сили.

Постановляючи ухвалу, суд керується ст. ст. 331, 350, 372 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк 60 (шістдесят) днів.

Копію ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та прокурору.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Строк дії ухвали суду щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту закінчення строку тримання під вартою за попередньою ухвалою суду, тобто з 02.06.2020 року. Ухвала суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 01.08.2020 року.

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала суду, може бути оскаржена, через суд, який ухвалив судове рішення, протягом семи днів з дня її оголошення, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року у справі № 3-208/2018(2402/18) за конституційною скаргою ОСОБА_19 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 КПК України.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3