Справа № 742/4468/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/19/20
Категорія - ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002018 від 05 грудня 2018 року, за апеляційною скаргою прокурора Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_10 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 березня 2019 року щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Львів, заміжньої, раніше судимої 23 квітня 2018 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт,

зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 березня 2019 року ОСОБА_9 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді арешту строком на 2 місяці.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_9 витрати на користь держави за проведення судової експертизи у розмірі 1144 грн. 00 коп.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На зазначене рішення суду прокурором було подано апеляційну скаргу, в якій останній виклав доводи з приводу скасування оскаржуваного вироку, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та внаслідок м`якості призначеного покарання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, при призначенні покарання в повному обсязі не врахував дані про особу обвинуваченої, а саме те, що: вона раніше судима, ніде не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, кількість епізодів вчинених кримінальних правопорушень, які вона вчинила протягом нетривалого часу, перебуває на обліку у лікаря нарколога, та даних висновку органу пробації, згідно якого виправлення обвинуваченої без позбавлення її волі не можливе. Вважає, що обвинуваченій ОСОБА_9 необхідно призначити покарання у виді арешту строком на 4 місяці.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, вважаючи призначене її підзахисній покарання надто суворим, в якій просить пом`якшити його, посилаючись на те, що судом першої інстанції при призначенні їй виду та міри покарання не було в достатній мірі враховано того, що ОСОБА_9 має соціальні сталі зв`язки, оскільки остання має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, її стан здоров`я, а саме те, що вона знаходиться на диспансерному обліку в наркодиспансері КЛПЗ «Прилуцька міська лікарня», та на даний час проходить курс лікування від наркотичної залежності. Крім того, звертає увагу суду на ряд обставин, що пом`якшують призначене покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, в зв`язку з чим вважає за необхідне призначити останній покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_9 перебуваючи в магазині "Продукти - 684" ТОВ "АТБ-Маркет" розташованого за адресою: м. Прилуки, вул. Київська, буд.291, маючи умисел на викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрала:

- 16 листопада 2018 року, близько 17 год. 20 хв.: каву розчинну марки "JacobsMonarch" об`ємом 200 г. м/уп. в кількості 2 упаковки; шампанське України марки "Bolgrad", біле напівсолодке 10,5-12,5 % об. ск/бут; пиво марки "Seth&Riley'sGarage" зі смаком лимону 4,6%, після чого з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд та спричинила матеріальні збитки на загальну суму 472,10 грн;

-21 листопада 2018 року, близько 18 год. 20 хв. викрала каву розчинну марки JacobsMonarch об`ємом 400 г. м/уп., після чого з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд чим спричинила магазину матеріальні збитки на загальну суму 297,90 грн.;

- 24 листопада 2018 року, близько 20 год. 26 хв., викрала: каву розчинну марки " JacobsMonarch" об`ємом 200 г. м/уп. в кількості 2 упаковки; вино ігристе марки Артемівське ARTWINERY біле витримане напівсолодке 10-13,5 % об. ск/бут 0,75 л., після чого з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд та спричинивши магазину матеріальні збитки на загальну суму 457,20 грн.;

25 листопада 2018 року, близько 18 год. 23 хв., викрала: каву розчинну марки " JacobsMonarch" об`ємом 200 г. м/уп. в кількості 2 упаковки, після чого з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд та спричинивши магазину матеріальні збитки на загальну суму 365,80 грн.

Всього ОСОБА_9 магазину "Продукти - 684" ТОВ "АТБ-Маркет" розташованого за адресою: м. Прилуки, вул. Київська, буд.291, було спричинено матеріальних збитків на загальну суму 1593,00 грн.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_9 та її захисників-адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які висловились на підтримання поданої стороною захисту апеляційної скарги, думку прокурора, котрий просив скасувати вирок суду з наведених в його апеляційній скарзі підстав, та заперечив проти задоволення поданої апеляційної скарги адвоката, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що у суді першої інстанції справа була розглянута у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, тому вирок в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченої, доведеності її вини та повноти зібраних та досліджених доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, апеляційним судом не перевіряється.

За правильно встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченої ОСОБА_9 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону не були дотримані в повному обсязі.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання ОСОБА_9 колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням обґрунтованості доводів поданих апеляційних скарг сторони захисту та прокурора, а також фактичного змісту вироку, не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, оскільки порушив матеріальний закон та призначив обвинуваченій ОСОБА_9 розмір покарання, який не передбачений санкцією частини інкримінуємої статті закону про кримінальну відповідальність, яке хоча і наближене до найбільш м`якого за санкцією вказаної статті, проте жодним чином не обґрунтоване застосування саме такого розміру призначеного виду покарання за вчинені кримінальні правопорушення.

Приймаючи рішення про призначення обвинуваченій ОСОБА_9 покарання у виді арешту на строк 2 місяці, суд дійшов помилкового висновку щодо розміру строку відбування покарання обвинуваченою, оскільки санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді арешту строком від 3 до 6 місяців, проте, місцевий суд призначаючи обраний вид та розмір покарання обвинуваченій, належним чином не мотивував прийнятого рішення з даного приводу, оскільки не вказав з яких саме підстав та причин він призначив покарання ОСОБА_9 у межах санкції передбаченої частиною інкримінуємої статті.

При цьому, свій висновок суд обґрунтував наявністю обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, сприяння розкриттю злочину, та відсутністю обтяжуючих покарання обставин, а також взяв до уваги те, що ОСОБА_9 вчинила злочин середньої тяжкості, особу винної, яка позитивно характеризується за місцем проживання, раніше судима, знаходиться на «Д» обліку в наркодиспансері, страждає на наркоманію, проте примусового лікування не потребує, має тяжкі захворювання, та відповідно до даних доповіді органу пробації виправлення останньої не можливе без позбавлення або обмеження волі.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

При обранні обвинуваченій ОСОБА_9 виду покарання, суд вірно врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів середньої тяжкості, те, що обвинувачена позитивно характеризується за місцем проживання, є раніше судимою, страждає на наркоманію, проте примусового лікування не потребує, та перебуває на «Д» обліку в наркодиспансері, має тяжкі захворювання та згідно доповіді органу пробації іі виправлення неможливе без обмеження або позбавлення волі, в результаті чого, на думку колегії суддів вмотивовано дійшов висновку про необхідність призначити ОСОБА_9 покарання у виді арешту в межах, встановлених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

Однак, колегія суддів в даному випадку не погоджується з розміром призначеного до відбування арешту, який було встановлено судом першої інстанції два місяці, оскільки мінімальний строк арешту за санкцією інкримінованої статті становить три місяці, в зв`язку з чим суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_9 саме у розмірі трьох місяців арешту, вважаючи таке покарання співрозмірним з тяжкістю вчиненого злочину, та враховуючи наслідки його вчинення, та відношення обвинуваченої до вчинених нею протиправних, кримінально караних діянь.

Апеляційний суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, а його вид та розмір є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченої та ступеню тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, що є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Апеляційні доводи сторони захисту про зайву суворість призначеного покарання, тобто умисного середньої тяжкості злочину, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом можливості перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, на думку колегії суддів - є безпідставними.

Згідно апеляційних доводів і пояснень обвинуваченої, які вона надавала при апеляційному розгляді, суд першої інстанції призначив занадто суворе покарання, при цьому не достатньо врахував при призначені покарання те, що вона визнала свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаялась та сприяла розкриттю злочину як під час досудового так і судового слідства.

Разом з цим, на думку колегії суддів, зазначені апеляційні доводи, не можуть вважатися обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, та судом першої інстанції вони були в повному обсязі враховані при призначенні виду покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

Таким чином, апеляційні вимоги захисника-адвоката ОСОБА_7 про зміну вироку шляхом пом`якшення призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, з урахуванням наведених в апеляційній скарзі доводів, належить вважати безпідставними, оскільки носять суто суб`єктивний характер.

Твердження сторони захисту, викладене у поданій апеляційній скарзі, що призначене обвинуваченій судом першої інстанції покарання є занадто суворим, колегія суддів вважає необґрунтованим і дійшла висновку про те, що при призначенні виду кримінального покарання, місцевий суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, призначивши його у виді арешту в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, при цьому, до його призначення підійшов з дотриманням принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідив дані про особу обвинуваченої, зокрема, те, що остання офіційно не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, заміжньої, перебуває на «Д» обліку в наркодиспансері, внаслідок наркозалежності, раніше судима, має не зняту і непогашену судимість, що свідчить про те, що вона після відбування покарання у місцях позбавлення волі не зробила для себе відповідних висновків, в результаті чого на шлях виправлення не стала, натомість вчинила нове, аналогічне кримінальне правопорушення.

Крім того, судом враховується вік та стан здоров`я обвинуваченої, матеріальне становище, характер та ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, наслідки скоєного, систематичність вчинення злочинів проти власності, відношення обвинуваченої до вчиненого, досудову доповідь уповноваженого органу пробації, щодо ОСОБА_9 , відповідно до якої орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої без позбавлення чи обмеження її волі не можливе.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено достатніх підстав для застосування норм ст. 69, 69-1, 75 КК України, або пом`якшення покарання в інший спосіб, тобто в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України з альтернативними видами покарань.

Крім того, не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги прокурора, який висловив свою думку з приводу необхідності посилення покарання, не погоджуючись з тим, яке призначено судом першої інстанції внаслідок його м`якості, оскільки жодних нових та вагомих даних, які б були підставою для посилення покарання, прокурором надано не було, в зв`язку з чим, на думку апеляційного суду його апеляційні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу скаргою прокурора Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 березня 2019 року щодо ОСОБА_9 в частині міри призначеного покарання скасувати, ухваливши новий вирок.

Вважати ОСОБА_9 засудженою за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

В іншій частині цей вирок залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3