Справа № 308/1264/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження №308/1264/20, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000831 від 09.07.2019. про обвинувачення,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Минай, Ужгородського району, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого 22.03.2018 р. Перечинським районним судом за ст.. 185 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 3 роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15 - ч.3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
сторона захисту :
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
07.07.20019 року близько 23 год. 20 хв. ОСОБА_3 умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, перебуваючи навпроти мийки «Чиста Сила» по вул. Патруся Карпатського в с. Минай Ужгородського району, підійшов ззаду до гр. ОСОБА_6 та здійснив його поштовх в результаті чого непомітно для останнього заволодів його мобільним телефоном марки Huawei Y7 (2019 року випуску), який знаходився в лівій кишені рубашки потерпілого, після чого покинув місце події в напрямку м. Ужгород, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 3599,20 грн.
Окрім цього, 16 серпня 2019 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_3 умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, та з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна проник через хвіртку до території дворогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , де через незачинені на замок двері проник до підсобного приміщення звідки викрав шліфувальну машинку марки «Makita» моделі «9558 HNG», електропилу марки «Bosch» моделі «AKE 35 S» та електричний подовжувач довжиною 25 метрів, однак не довів свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки вийшовши із зазначеного приміщення, був виявлений потерпілим, громадянином ОСОБА_7 .
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинено повторно, ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечні діяння передбачені ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15 - ч.3 ст. 185 КК України.
До суду надійшов обвинувальний акт.
В судовому засіданні прокурор надав суду угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про визнання винуватості від 18.05.2020 року, яку прокурор просила затвердити, з додержанням наступних умов.
На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно до положень ст. ст. 469 ч.4, 472, 473, ч.4 ст.474 КПК України.
Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15 - ч.3 ст. 185 КК України. Згідно з даними угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в обсязі обвинувального акту у судовому провадженні.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення, а саме за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки, за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_3 згідний. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди, згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та її суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15 - ч.3 ст. 185 КК України визнав повністю. Окрім того, ОСОБА_3 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 18.05.2020 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.
В судовому засіданні прокурор та захисник також висловили думку про затвердження угоди про визнання винуватості.
Потерпілий ОСОБА_6 подав письмову заяву про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим в порядку ч. 4 ст. 469 КПК України, яку долучено до матеріалів справи.
Потерпілий ОСОБА_7 подав письмову заяву про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим в порядку ч. 4 ст. 469 КПК України, яку долучено до матеріалів справи.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.
Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода про визнання винуватості від 18.05.2020 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 за ч.2 ст. 185 КК України, є злочином середньої тяжкості, а кримінальне правопорушення за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України є тяжким злочином .
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 18.05.2020 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
При укладенні угоди враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , а саме: щире каяття.
Обставини, що обтяжуть покарання є вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.
За таких обставин суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити вид і міру покарання відповідно до угоди про визнання винуватості від 18 травня 2020 року, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_8 .
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.
У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368,370,374,376,395, 469, 472 - 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 18 травня 2020 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_8 затвердити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:
за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді двох років позбавлення волі,
за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді трьох років шість місяців позбавлення волі.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Запобіжний захід ОСОБА_3 - не обирати.
Речові докази по справі:
-Мобільний телефон марки Huawei Y7 (2019 року випуску), серійний номер НОМЕР_1 IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити останньому як власнику;
-шліфувальну машинку марки «Makita» моделі «9558 HNG», електропилу марки «Bosch» моделі «AKE 35 S» та електричний подовжувач довжиною 25 метрів, які передані на від повільне зберігання ОСОБА_7 залишити останньому як власнику.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 1570,10 гривень за проведення судових експертиз .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в Закарпатській апеляційний суд через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1