Ухвала

24 грудня 2019 року

м. Київ
Провадження № 51-6399 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 5 вересня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 4 грудня 2019 року щодо ОСОБА_4 , засудженого за ч.2 ст. 125 КК України,
в с т а н о в и в:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу слід залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків.
Відповідно до приписів ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Згідно з ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна конкретизувати та чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які, на її думку, порушено або неправильно застосовано, та які в силу ст. 438 КПК України є підставою для зміни чи скасування оскаржуваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Проте, усупереч цим положенням процесуального закону, засуджений у касаційній скарзі заперечує відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, порушує питання про оцінку доказів, що згідно зі статтями 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. Зокрема, вказує на те, що поранення потерпілому він наніс випадково, коли той намагався вдарити його, що свідчить про неумисний характер його дій.
Разом з цим, ОСОБА_4 в касаційній скарзі посилається на неправильну кваліфікацію його дій та зазначає, що протиправні дії щодо ОСОБА_5 він вчинив при перевищенні меж необхідної оборони.
Вказані доводи засудженого є взаємовиключними, що перешкоджає можливості вирішити питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 .
Крім того, касаційна скарга засудженого не містить обґрунтування вимоги про закриття кримінального провадження з огляду на положення статей 284, 440 КПК України із зазначенням передбачених для того підстав.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків скарги протягом 10 днів із дня отримання копії даної ухвали.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3