Справа № 344/8185/19
Провадження № 11-кп/4808/45/20
Категорія ч. 2 ст. 365 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000001 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.12.2019 року про повернення обвинувального акту про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, прокурору -

з участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Апелянт вважає висновки суду щодо невідповідності обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України безпідставними. Вказує на те, що Державне бюро розслідувань, до підслідності якого відноситься вказаний злочин за ч. 2 ст. 365 КК України, не розпочало функціонування, та доручення здійснення досудового розслідування цьому органу не може забезпечити ефективного розслідування та виконання завдань кримінального провадження, а тому, досудове розслідування доручено слідчому відділу Управління СБУ в Івано-Франківській області, яким вже проведено великий об`єм слідчих (розшукових) дій. Також апелянт вважає, що під час складання обвинувального акту дотримано й вимог закону, передбачених ч. 4 ст.291 КПК України, оскільки, на думку апелянта, суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору, не вказав на жодну його невідповідність, проте, вийшов за межі повноважень, визначених главою 27 КПК України, вдався до оцінки повноважень органу досудового розслідування. Вважає, що висновки суду в частині того, що акт складений неналежним органом досудового розслідування, не є підставою для його повернення прокурору, виходячи з приписів п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України. Окрім цього, на думку апелянта, реєстр матеріалів досудового розслідування також складений відповідно до вимог ст. 109 КПК України.
Захисником ОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_6 , подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому він просить ухвалу суду залишити без змін, оскільки вважає, що в апеляційній скарзі прокурора фактично лише цитуються раніше винесені прокурором постанови щодо визначення підслідності та закони, при цьому жодних особистих обґрунтувань не наведено.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.12.2019 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000001 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.
Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, підставами повернення обвинувального акту було наступне: 1) обвинувальний акт складений неуповноваженою особою; 2) неправомірність прийнятого рішення заступником прокурора про доручення досудового розслідування СВ УСБУ в Івано-Франківській області, в той час як досудове розслідування належить проводити Державному бюро розслідувань; 3) реєстр матеріалів досудового розслідування не містить обов`язкових реквізитів, та складений з неодноразовим повторюванням в різних розділах одних й тих самих процесуальних дій.
Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу суду з призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, оскільки суддя вийшов за межі закону, що встановлені приписами ст. 291 КПК України;

- представник потерпілого підтримав доводи прокурора, просив ухвалу суду скасувати;

- обвинувачений та його захисник заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, просили рішення суду залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, з таких підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Статтею 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим кодексом.
Відповідно до ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
З системного аналізу кримінального процесуального законодавства вбачається, що обвинувальний акт це процесуальний документ досудового розслідування, який оформляє його результати, в якому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо винуватості підозрюваного та юридичної кваліфікації його діянь, формулюється в остаточному вигляді обвинувачення, та який повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» встановлено те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, так як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79).
Крім того, Суд нагадує, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).
За приписами ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Положення ст. 291 КПК України встановлюють, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором, у випадку погодження з ним останнього, а у самому обвинувальному акті, наряду з іншим, повинні бути викладені: фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а за ч. 4 цієї ж норми закону, надання до суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.
Обвинувальний акт підлягає поверненню судом зі стадії попереднього розгляду кримінального провадження в разі, коли даний процесуальний документ не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, тобто, коли в ньому відсутні зокрема і фактичні обставини кримінального правопорушення.
Отже, важливим елементом, під час перевірки судом відповідності обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 291 КПК України, є пред`явлене особі конкретного за змістом обвинувачення.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції в ухвалі послався на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема: його складено неуповноваженою особою, досудове розслідування проведено неналежним органом, а реєстр матеріалів досудового розслідування не містить номеру кримінального провадження тощо.
В той же час, на думку колегії суддів, обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України за формою і змістом відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить в собі всі необхідні реквізити та відомості, а саме: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер - обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000001 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України; анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_6 ; анкетні відомості потерпілого ОСОБА_10 ; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого старший слідчий СВ УСБУ в Івано-Франківській області ОСОБА_11 , а також відомості щодо прокурора, який здійснював процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та затвердив обвинувальний акт прокурор відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_12 , підписи вказаних осіб з затвердженням печаткою, та з зазначенням як дати й місця складання обвинувального акту 03.05.2019 року в м. Івано-Франківськ, так й дати затвердження обвинувального акту прокурором 10.05.2019 року м.Івано-Франківськ (а.п. 2-6).
Що ж до формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, то діюче законодавство вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичні обставини кримінального правопорушення; правової кваліфікації; формулювання обвинувачення.
Обвинувальний акт у даному кримінальному провадження містить всі необхідні вище зазначені складові, а саме, виклад фактичних обставин, правову кваліфікацію діяння обвинуваченого ОСОБА_6 ч. 2 ст. 365 КК України, та формулювання обвинувачення, з вказівкою на відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання ОСОБА_6 , із визначенням шкоди, завданої кримінальним правопорушення тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, спричинені потерпілому ОСОБА_10 , та з посиланням на відсутність цивільного позову (а.п. 6).
Щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового слідства вимогам закону, то колегія суддів також не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції в цій частині.
У п. 2 ч. 2 ст. 109 КПК України зазначено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування. Ця норма є імперативною, а тому не передбачає можливості внесення інших даних або даних з обмеженою інформацією.
Колегія суддів не вважає достатніми підставами для повернення обвинувального акту прокурору - відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування номеру кримінального провадження та наявність неодноразових повторювань в різних розділах одних й тих самих процесуальних дій, оскільки вони не перешкоджають розгляду обвинувального акту по суті, та не порушують право обвинуваченого на захист.
Безпідставним колегія суддів вважає твердження суду першої інстанції в частині неправомірності прийнятого рішення заступником прокурора про доручення досудового розслідування СВ УСБУ в Івано-Франківській області, в той час як, на думку суду першої інстанції, досудове розслідування належить проводити Державному бюро розслідувань. На думку колегії суддів, суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання не вправі давати оцінку та вирішувати питання, які не входять до його повноважень на даному етапі розгляду.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що доводи прокурора про безпідставне повернення обвинувального акту, які викладені ним в апеляційній скарзі, є слушними і такими, що заслуговують на увагу.
На переконання колегії суддів, висновки суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та наявності підстав для його повернення прокурору, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, підстави, зазначені судом є формальними та не можуть бути основою для прийняття рішення про повернення обвинувального акту.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, у відповідності до положень ст.ст. 409, 412, 415 КПК України, з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.12.2019 року про повернення обвинувального акту про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, прокурору - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4