Справа № 182/2599/20
Провадження № 1-кс/0182/658/2020
У Х В А Л А
Іменем України
08.05.2020 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Нікопольського міськрайонного суду клопотання слідчого СВ Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 травня 2020 року за №0001264, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, працює керівником ПП «Контакт-Рембуд», розлученого, має на утриманні малолітню доньку 2006 р.н., зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

12.12.2019 р. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 310, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком на 1 рік,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В :

До Нікопольського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого СВ Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 яке погоджено прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 ..
Клопотання обґрунтовано тим, що 07 травня 2020 року розпочато кримінальне провадження, відомості про вчинення якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за правовою кваліфікацією ч.1 ст.121 КК України за фактом умисного спричинення тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння гр. ОСОБА_7
07 травня 2020 р. о 09 год. в порядку ст. 208 КПК України безпосередньо на місці злочину було затримано ОСОБА_5 .
07 травня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання посилаючись на те, що вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , показами свідків, протоколом огляду місця події, вилученими речовими доказами, зокрема відеозаписом. ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин та у разі доведеності його вини, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що може спонукати останнього переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків з якими він особисто знайомий. Крім того, останній вчинив тяжкий злочин в період іспитового строку. Тому, прокурор в судовому засіданні наполягав на обранні запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, оскільки очевидні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти клопотання прокурора і просили обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації і постійного проживання. Він є керівником приватного підприємства, має стабільний дохід від оренди нерухомості і на його утриманні перебуває малолітня донька. При цьому, ОСОБА_5 визнав обставини, викладені в оголошеній йому підозрі, пояснивши, що в нього виник конфлікт з трьома особами в ході якого він спричинив тілесні ушкодження гр.. ОСОБА_7 .
Заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, вважаю, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
- наявність підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 194, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 та 6 ст. 194, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
При обранні запобіжного заходу, слідчий суддя, суд, як це зазначено у ст. 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;
3) вік та стан здоров`я;
4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію;
7) майновий стан;
8) наявність судимостей;
9) дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Як вбачається з наданих копій матеріалів, 07 травня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Враховуючи відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» позицію Європейського суду, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється на початковому рівні у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Обґрунтованість підозри підтверджується протоколом впізнання особи за фотознімками, медичною довідкою, протоколами допиту потерпілого, свідків та самого підозрюваного, а також речовими доказами. При визначені обґрунтованості підозри слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Перевіряючи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий суддя вважає, що заявлений стороною обвинувачення ризик можливого переховування від органів досудового розслідування або суду об`єктивно існує, бо підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді реального позбавлення волі, оскільки злочин вчинений ним в період іспитового строку, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, тому без застосування жодного запобіжного заходу до нього, останній зможе залишити місце свого проживання. Також, є ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, оскільки останньому відомо місце перебування потерпілого і свідків на даний час.
Разом з тим, слідчий суддя суд не погоджується з наявністю ризиків, передбачених п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України в тій мірі, що для їх запобігання необхідно застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує особу підозрюваного, його вік, наявність у нього міцних соціальних зв`язків батька похилого віку, який за станом здоров`я має обмеження рухового аппарату, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, ту обставину, що він працює і має стабільний самостіний дохід від оренди належної йому нерухомості, утримує неповнолітню доньку. Незважаючи на те, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, вчинив новий злочин, який не пов`язаний з незаконним обігом наркотичних речовин, під час конфлікту, який виник раптово і ініціатором якого він не являвся.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_5 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених судом щодо останнього ризиків лише у такий спосіб. На думку слідчого судді, доводи сторони обвинувачення про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через існування вищевказаних ризиків є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. ОСОБА_5 був затриманий на місці вчинення злочину і не намагався втекти, а чекав поліцію. Ніж, який був знаряддям злочину видав під час досудового розслідування співробітникам поліції. Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення-злочину, та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Таким чином, оскільки наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні не доведено обставин, передбачених ч. 3 ст. 176, п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, до ОСОБА_5 , з урахуванням відомостей про особу підозрюваного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж триманням під вартою, а саме домашній арешт з покладенням на підозрюваного відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дієвість кримінального провадження щодо нього. Слідчий суддя вважає необхідним застосувати умови домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_5 залишати місце постійного проживання в певний час доби. Крім того, слідчий суддя враховує пропозиції Уповноваженого Верховної Ради з прав людини ОСОБА_9 на період карантину та рекомендації РСУ.
Керуючись ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 задовольнити частково.
Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього наступні обов`язки:
1) в період з 17.00 години до 09.00 години наступної доби не залишати місце постійно проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,
2) прибувати до слідчого, прокурора та суду у визначений ними час,
3) повідомляти поро зміну місця проживання, роботи.
У зв`язку з чим звільнити підозрюваного ОСОБА_5 негайно в залі суду з під варти.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській обл..
Строк дії ухвали - не більше ніж два місяці, а також не більше строку досудового розслідування, тобто до 06.07.2020 і у разі необхідності може бути продовжений за клопотанням прокурора. Після закінчення строку ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Контроль за виконанням запобіжного заходу здійснює слідчий, а коли справа перебуває в провадженні суду прокурор.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1