ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

головуючого, судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000368 від 02.09.2019 року за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 20.12.2019 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці Чернівецької області та жителя АДРЕСА_1 і, громадянина України, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 20.12.2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і за його вчинення призначено останньому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено долю речових доказів.

ЄУНСС:715/2388/18 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
НП:№11-кп/822/124/20 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст. 185 КК України
Згідно вироку районного суду, ОСОБА_6 02 вересня 2019 року близько о 03 год. 00 хв., просунув руку через при відкрите метало пластикове вікно, де в подальшому відкрив його повністю та дістав чоловічу сумку, яка була розташована в приміщені готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме до номеру № НОМЕР_1 , в якому був поселений гр. ОСОБА_9 , та який розташований за адресою АДРЕСА_2 , звідки таємно, умисно викрав грошові кошти іноземної валюти в сумі 400 Євро (згідно курсу НБУ станом на 02 вересня 2019 року становить - 11096 гривень 00 коп.), грошові кошти в сумі 300 гривень та мобільний телефон марки «iPhone 6s Plus» вартістю 4 900 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму збитків 16 296 грн. 00 коп.

На вказаний вирок суду заступник прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи висновок суду в частині обставин вчинення кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину просить оскаржуваний вирок суду скасувати у зв`язку із невірною кваліфікацією дій ОСОБА_6 , неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

При цьому апелянт посилається на те, що судом при дослідженні матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого, було залишено поза увагою те, що ОСОБА_6 раніше судимий вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17.09.2019 року за ч.1 ст.185 КК України, а тому суд помилково не кваліфікував дії обвинуваченого, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинено повторно.

Також вважає, що при призначенні покарання суд не урахував, що ОСОБА_6 був раніше неодноразово судимий. На думку апелянта, районним судом не було належним чином умотивовано на підставі яких даних дійшов висновку про щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. з цих підстав, апелянт вважає необґрунтованим застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75КК України.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який просив вирок районного суду в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив вирок районного суду залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, дослідивши матеріали провадження в межах апеляційної скарги, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаної з проникненням у інше приміщення, за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України і учасниками судового провадження не оспорюється.

Апеляційні доводи прокурора про те, що районний суд формулюючи обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України, безпідставно не зазначив таку кваліфікуючу ознаку крадіжки, як вчинену повторно, на думку колегії суддів є необґрунтованою виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як вбачається із змісту обвинувального акту по даному кримінальному провадженні, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної з проникненням у інше приміщення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

За вчинення саме цього злочину та за наведених в обвинувальному акті кваліфікуючих ознак ОСОБА_6 було визнано винним та засуджено вироком районного суду.

Таким чином, на думку колегії суддів, апеляційна вимога прокурора про необхідність зазначення в мотивувальній частині вироку іншої кваліфікуючої ознаки крадіжки повторності, без внесення відповідних змін до обвинувального акту, буде порушенням вимог ст. 337 КПК України, оскільки суд вийде за межі висунутого обвинувачення, збільшивши його об`єм, чим погірше становище обвинуваченого.

Апеляційні доводи прокурора про те, що вирок суду, в частині призначення ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню, внаслідок безпідставного застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України при призначенні покарання останньому, на думку колегії суддів є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах провадження та законі.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Вищенаведені вимоги закону судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 були виконано повністю.

Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким та корисливим. Дані про особу обвинуваченого, який раніше в силу ст.89 КК України не судимий, злочин вчинив не в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерних обліках не перебуває, має на утриманні двоє малолітніх дітей, є особою молодого віку.

Також судом було взято до уваги обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Таким чином, суд при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України та призначив йому покарання з урахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючих покарання обставин, даних про особу обвинуваченого, та призначив покарання необхідне і достатнє для його виправлення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість призначення покарання ОСОБА_6 із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши його з випробуванням, за наявності наведених у вироку обставин, що пом`якшують покарання. Так, суд вірно врахував тяжкість злочину, ті обставини, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, визнав факт вчиненого ним кримінального правопорушення, дійсно, відверто, а не уявно визнав свою провину, виявив щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки; сприяв розкриттю кримінального правопорушення, надав покази з приводу обставин вчиненого; претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого у потерпілих немає, а тому суд вірно прийшов до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування основного покарання, звільнивши його від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком.

При таких обставинах, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбуття ним покарання, тобто без ізоляції від суспільства, що в повній мірі узгоджується з положеннями статті 75 КК України.

На переконання колегії суддів, покарання призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 зі звільненням обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням при вищезазначеному, є в повній мірі справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

У зв`язку з вищевикладеним, доводи прокурора про неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, неправильне звільненням обвинуваченого від відбування покарання, м`якість призначеного покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 20.12.2019 року відносно ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України без зміни.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий, суддя: Судді:

__________________ ____________________ __________________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3