Провадження № 1-кс/761/7316/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0003524 від 21.04.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
22 квітня 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003524 від 21.04.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.263 КК України, про арешт майна, а саме автомобіля марки «Porsche», моделі «Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 , який було виявлено та вилучено 21.04.2020 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що в провадженні Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0003524 від 21.04.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 в невстановлений досудовим розслідуванням час та в невстановленому досудовим розслідуванням місці, але не пізніше ніж 21 квітня 2020 року, знайшов пістолет моделі конструкції Коровіна «ТК» № НОМЕР_2 , калібру 6,35x15 мм., спорядженого 7 набоями калібру 6,35x15 мм., та кастет, які сховав у свій рюкзак чорного кольору, після чого поклав його до салону автомобіля марки «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , тим самим здійснивїх незаконне придбання.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 свідомо та умисно утримуючи при собі незаконно придбаний пістолет моделі конструкції Коровіна «ТК» № НОМЕР_2 , калібру 6,35x15 мм., споряджений 7 набоями калібру 6,35x15 мм., та кастет, перевіз їх за адресою: АДРЕСА_1 , після чого став незаконно їх зберігати без передбаченого законом дозволу.
Виходячи з вищевикладеного на даний час у слідства виникла необхідність в накладені арешту на зазначене майно, яке було вилучено під час проведення огляду місця події, з метою подальшого його збереження та недопущення його знищенню, так як воно має суттєве значення по кримінальному провадженню та визнано речовими доказами.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав у ньому наведених та просив задовольнити. Зазначив, що підозрюваний використовує свій автомобіль для перевезення зброї. Крім того, вказаний автомобіль визнаний у кримінальному провадженні речовим доказом.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання. Повідомив, що згідно рапорту працівника поліції: «після зупинення транспортного засобу, підозрюваний став нервувати і намагався залізти до рюкзака і вступити у бійку», тобто вказана зброя була не в автомобілі, а в рюкзаку підозрюваного. Доказів того, що ОСОБА_6 знав про перевезення зброї, так як і підстав для накладення арешту, немає. Крім того, власник автомобіля ОСОБА_6 у кримінальному провадженні має процесуальний статус свідка.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши думку сторін, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладений у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Однак, матеріали клопотання про арешт майна, які є у розпорядженні слідчого судді, не містять належного обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено 21.04.2020 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: автомобіль марки «Porsche», моделі «Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_4 .
Як вбачається зі змісту клопотання, прокурор посилається на те, що вилучене в ході проведення огляду майно має суттєве значення у кримінальному провадженні та було прийнято рішення про визнання його речовими доказами, однак належних доказів про відповідність вилученого майна вимогам ст.98 КПК України та наявність ознак речових доказів у кримінальному провадженні №0003524 з клопотання не вбачається, при цьому, прокурором в судовому засіданні також не наведено.

При цьому, постанова слідчого ВП №4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 від 22.04.2020 року про визнання автомобіля марки «Porsche», моделі «Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_4 речовим доказом, містить лише посилання на фактичні обставини справи та загальне формулювання, без посилання на конкретні дані, які дають підстави для висновку про те, що вказане майно може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Крім того, як встановлено у судовому засіданні та як вбачається з рапорту поліцейських ППОП №1 ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 21.04.2020, протоколу огляду місця події від 21.04.2020, долучених до матеріалів клопотання, вилучену зброю було виявлено саме у рюкзаку ОСОБА_5 , який зі свого боку був пасажиром вказаного транспортного засобу.

Наведене свідчить, що посилання прокурора на те, що автомобіль марки «Porsche», моделі «Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_4 використовувався саме для перевезення зброї та те, що він визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, без посилання на підтверджуючі документи, не є безумовною підставою вважати дане майно таким, що дійсно використовувалося для перевезення зброї чи те, що воно є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки такі посилання ґрунтуються виключно на припущеннях прокурора.

З інших, наявних у розпорядженні слідчого судді, матеріалів також не вбачається належного обґрунтування необхідності накладення арешту на автомобіль марки «Porsche», моделі «Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_4 , який було виявлено та вилучено 21.04.2020 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а також можливості використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя з урахуванням принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність залишити клопотання прокурора про арешт майна, без задоволення.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И Л А :
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0003524 від 21.04.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.263 КК України, про арешт майна залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголосити 30 квітня 2020 року о 08 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1