Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

14 квітня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:
Судді - доповідача - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
захисника обвинуваченого - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 28 жовтня 2019 року у кримінальних провадженнях №0004872, №0006411, №0006497 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.186, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 28.10.2019 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою - АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням покарання :
- за ч.3 ст. 186 КК України - позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
- за ч. 1 ст. 185 КК України - позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
за ч. 2 ст. 185 КК України - позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 остаточне покарання - позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
До набрання вироком законної сили продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Також судом зараховано в термін відбутого покарання термін попереднього ув`язнення ОСОБА_6 , з 06.08.2018 року - моменту затримання, по 28.10.2019 року, включно.
Крім того судом вирішено долю речових доказів та питання процесуальних витрат у провадженні.
Згідно вироку суду, ОСОБА_6 засуджено за те, що він 15 липня 2017 року, приблизно о 12 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину «7-23», що за адресою - вул.Київська, 17, м.Рівне, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, скориставшись відсутністю спостереження за ним зі сторони персоналу магазину та інших осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав із торгівельних полиць магазину належне ТОВ «Клевер Сторс» майно, загальною вартістю 263 гривні, та, заховавши викрадене майно під верхній одяг, не розрахувавшись, виніс із магазину, чим завдав ТОВ «Клевер Сторс» майнової шкоди у вказаному розмірі.
Також, ОСОБА_6 , 19 липня 2017 року, приблизно о 17 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, через мурований паркан, проник на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , та скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку потерпілої, таємно викрав із її подвір`я товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 1600 гривень. У подальшому, ОСОБА_6 будучи помічений потерпілою ОСОБА_8 та розуміючи, що його дії викриті, з метою незаконного утримання викрадених речей продовжив вчиняти кримінальне правопорушення, на крики потерпілої про припинення вчинення викрадення її майна не реагував, та покинув місце вчинення злочину з викраденим речами, чим завдав ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 1600 гривень.
Крім того, ОСОБА_6 11 серпня 2017 року, приблизно о 16 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні автомайстерні, що за адресою - АДРЕСА_3 , діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку сторонніх осіб, таємно викрав належні ОСОБА_9 4200 гривень, чим завдав потерпілому майнову шкоду у вказаному розмірі.
Крім того, ОСОБА_6 , 21 серпня 2017 року, приблизно о 19 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину «7-23», що за адресою - вул. Київська, 17, м.Рівне, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, скориставшись відсутністю спостереження за ним зі сторони персоналу магазину та інших осіб, шляхом вільного доступу, діючи повторно, таємно викрав із торгівельних полиць магазину належне ТОВ «Клевер Сторс» майно на загальну вартість 269,22 грн. та, заховавши викрадене під верхній одяг, й не розрахувавшись, виніс із магазину, чим завдав ТОВ «Клевер Сторс» майнової шкоди у вказаному розмірі.
Крім того, ОСОБА_6 , 28 вересня 2017 року, приблизно о 14год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , де він проживає із батьками, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, таємно викрав товарно-матеріальні цінності належні ОСОБА_9 на загальну суму 6372,33 гривень.
Не погодившись із вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі апелянт не погоджується з вироком суду в частині кваліфікації його дій за ч.3 ст.186 КК України, в решті з вироком суду погоджується як із законним та обґрунтованим. Зазначає, що його дії були спрямовані саме на таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку та повинні кваліфікуватися за ст.185 КК України, а не за ст.186 КК України. Переконує, що свою вину за ч.3 ст.186 КК України визнав частково й показав, що 19 липня 2017 року, приблизно о 17 год., перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, через мурований паркан проник на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , звідки намагався викрасти дві пари кросівок, три футболки, одні чоловічі джинси та одні жіночі джинси, але відчув, що помічений, а тому, речі, які мав у руках, викинув на подвір`ї потерпілої ОСОБА_8 , а частину речей, які були у нього під футболкою, викинув на вулиці, перелізши через паркан. Наполягає на тому, що всі таємно викрадені ним речі одразу не зміг залишити на подвір`ї потерпілої, оскільки якби почав речі, що знаходились у нього під футболкою діставати й викидати то неодмінно був би затриманий потерпілою. Тому, перелізши через паркан й викинувши залишок речей добровільно відмовився від подальшого продовження своїх злочинних дій - відкритого пограбування майна потерпілої. Вважає, що його злочинні дії за даним епізодом слід кваліфікувати як закінчений замах на крадіжку.
Просить вирок суду щодо нього в частині кваліфікації дій за ч.3 ст.186 КК України змінити, перекваліфікувавши його дії, в цій частині, на ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання в межах санкції вказаної статті. В решті просить залишити вирок суду без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 які підтримали апеляційну скаргу та просили вирок суду в частині кваліфікації дій за ч.3 ст.186 КК України змінити з підстав наведених в апеляційній скарзі та пом`якшити йому обране покарання у зв`язку з наявністю в нього ряду важких захворювань, думку прокурора ОСОБА_5 який заперечив щодо вимог апеляційної скарги, просив вирок суду залишити в силі, як обґрунтований та законний, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_6 в частині вчинення ним злочинів за ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, за обставин, вказаних у вироку, ґрунтується на досліджених у порядку ст.349 КПК України у судовому засіданні доказах і сторонами не оспорюються.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо відсутності в його діях складу злочину передбаченого ч.3 ст.186 КК України (грабежу поєднаному з проникненням на подвір`я потерпілої ОСОБА_8 ) та необхідності перекваліфікації його дій в цій частині на ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, враховуючи що його дії були спрямовані саме на таємне викрадення чужого майна - то колегія суддів розцінює таку позицію апелянта, як реалізацію ним свого права на захист, адже вказані твердження у ході апеляційного перегляду вироку суду - не підтвердились.
У суді першої інстанції ОСОБА_6 за епізодом вчинення ним грабежу поєднаному з проникненням на подвіря потерпілої ОСОБА_8 вину визнав частково й показав, що 19 липня 2017 року, приблизно о 17 год., перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, через мурований паркан проник на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , звідки намагався викрасти дві пари кросівок, три футболки, одні чоловічі джинси та одні жіночі джинси, але відчув, що помічений, а тому, речі, які мав у руках, викинув на подвір`ї потерпілої ОСОБА_8 , а частину речей, які були у нього під футболкою, викинув на вулиці, перелізши через паркан.
В апеляційній скарзі та у суді апеляційної інстанції також вказав, що його злочинні дії за даним епізодом слід кваліфікувати саме як закінчений замах на крадіжку, оскільки всі таємно викрадені ним речі, які одразу не зміг залишити на подвір`ї потерпілої так як був би затриманий потерпілою він викинув щойно перелізши через паркан, чим добровільно припинив свої злочинні дії.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_8 , які нею дані в суді першої інстанції, перед допитом вона попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, яка зазначила, що 19.07.2017 року перебувала удома за адресою - АДРЕСА_5 разом з двома дітьми, випрана нею білизна сушилася на подвір`ї. Територія її подвір`я загороджена високим кованим парканом. На територію можливо потрапити тільки через калитку або перелізши через паркан. Близько 17 години почула, що у дворі гавкає собака та попросила дочку подивитися, що там відбувається. Через декілька секунд дочка крикнула, що у дворі невідомий чоловік намагається викрасти їх речі, які сушились на мотузці. Коли вона вибігла на подвір`я, то побачила, що невідомий чоловік підходив до паркану з викраденими речами. Вона голосно крикнула, щоб він припинив крадіжку і залишив викрадені речі та побігла за ним. Невідомий чоловік почув її та частину речей, які були в нього в руках викинув на подвір`ї, оскільки йому необхідно було звільнити руки щоб перелізти через паркан, і не реагуючи на її крики переліз через паркан та втік. Вона бачила, що він не реагував на її крики, а намагався частину речей перекинути через паркан, однак такий був високий й тому частина речей впала на територію її котеджу, а інша їх частина - була перекинута на територію сусіднього котеджу. Після того, вона викликала поліцію, попросила сина, щоб він прослідкував за невідомим чоловіком, а сама позбирала речі, частина яких була на території подвір`я, а частина з зовнішньої сторони за парканом.
По приїзду поліції розповіла, що трапилось та поїхала з ними шукати крадія, якого виявили неподалік. Коли він їх помітив, то почав тікати, але працівники поліції його затримали.
З показів потерпілої ОСОБА_8 місцевим судом з`ясовано, що потерпіла, побачивши факт викрадення її майна з огородженої території подвір`я обвинуваченим ОСОБА_6 голосно крикнула застереження про те, щоб він припинив неправомірні дії по відношенню до її майна та почала його наздоганяти. Незважаючи на це ОСОБА_6 будучи поміченим потерпілою не припинив свої злочинні дії, а намагався уникнути затримання перелізши через огорожу. Для цього він звільнив руки від частини викраденого майна, оскільки йому необхідно було швидко перелізти через паркан, а іншу частину викраденого майна перемістив через паркан та мав можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який покликаючись на п.3,4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» зазначив, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - є викраденням, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.
Водночас, грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.
Правильними є й висновки місцевого суду, що розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій.
Зокрема, викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки. Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння). Крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку, дії обвинуваченого, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілою і, незважаючи на це, продовжені ним з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення обвинуваченим за епізодом викрадення майна з подвір`я будинку за адресою АДРЕСА_5 у потерпілої ОСОБА_8 , злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного з проникненням у житло, правильно кваліфікувавши такі дії обвинуваченого.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання правомірно врахувавши ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів, обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані сп`яніння, наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння у розкритті злочинів, а також те, що обвинувачений раніше був судимий за вчинення злочинів проти власності, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання опіоїдів, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, його стан здоров`я, та дійшов обґрунтованого висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих йому ч.1, ч.2 ст.185, ч.3 ст.186 КК України.
Саме таке покарання, на розсуд колегії суддів, є справедливим та відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого ОСОБА_6 .
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.65 КК України, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого. Судом першої інстанції правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність й істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а тому вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, підстави для його зміни та перекваліфікації дій обвинуваченого відсутні.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 06.08.2018 року по 14.04.2020 року.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді :

__________ _____________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3