Справа № 305/458/20
Номер провадження 1-кп/305/308/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2020 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів кримінальне провадження внесене 18.03.2020 до ЄРДР за № 0000197 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Богдан, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, сезонного робітника, невійськовозобов`язаного, раніше несудимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.186, ч.3 ст.357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОбвинуваченийОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , близько 11 години, в с. Богдан, Рахівського району Закарпатської області, перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де тимчасово проживала його дружина, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, заволодів належним ОСОБА_6 мобільним телефоном марки "Ксіомі Редмі 8", з об`ємом пам`яті 32 Гб, вартістю 2500 гривень, на якому був прозорий силіконовий чохол, вартістю 50 гривень, що знаходились на дерев`яній тумбочці в спальній кімнаті, після чого з викраденим зник із місця події, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2550 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , близько 11 години, в с. Богдан Рахівського району Закарпатської області, перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де тимчасово проживала його дружина, ОСОБА_6 , діючи умисно, відкрито заволодів важливим офіційним документом - паспортом громадянки України, своєї дружини ОСОБА_6 , номер НОМЕР_1 , виданим 25.09.2019 Рахівським РВ ДМС у Закарпатській області, що знаходились на дерев`яній тумбочці в спальній кімнаті, після чого з викраденим покинув місце події.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.3 ст.357 КК України, повністю визнав та показав суду. Напередодні події повернувся із заробітків, запідозрив дружину, ОСОБА_6 , у зраді, так як вона постійно розмовляла та переписувалася по телефону з іншим чоловіком. 12.03.2020, близько обіду зайшов у спальну кімнату будинку в якому на той час проживала його дружина, на тумбочці біля ліжка знаходився її телефон, а у чохлі - паспорт. Незаперечує, що взяв телефон, щоб з`ясувати з ким вона розмовляє та переписується. Згодом побачив у чохлі телефону паспорт дружини. У вчиненному розкаюється просить його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася. 02.07.2020, через канцелярію суду подала письмове клопотання в якому просила кримінальне провадження розглядати без її участі. Як потерпіла цивільний позов у кримінальному провадженні не заявляє. Міру покарання залишає на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та за ч.3 ст.357 КК України - незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом громадянина України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у повному обсязі у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.186, ч.3 ст.357 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази у кримінальному провадженні.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Ч.2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненому визнав повністю, розкаявся, до кримінальної відповідальності притягується вперше, що, суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення злочину щодо подружжя.

ОСОБА_4 , за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

З досудової доповіді органу пробації на обвинуваченого ОСОБА_4 , слідує, що виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів в межах визначених законодавством.

З урахуванням тяжкості та обставин вчинення кримінального правопорушення, думки прокурора, який просив призначити покарання у виді громадських робіт (за ч.1 ст.186 КК України) та грошового штрафу (за ч.3 ст.357 КК України), особи обвинуваченого, суд, вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкцій ч.1 ст.186 КК України у виді громадських робіт та ч.3 ст.357 КК України у виді штрафу. Відповідно до ч.3 ст.72 КК України вирок в частині призначеного ОСОБА_4 покарання у виді штрафу підлягає до виконання самостійно.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у сумі 2550 гривень ОСОБА_4 відшкодував добровільно.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннь та призначити покарання: за ч.1 ст.186 КК України - 140 (сто сорок) годин громадських робіт; за ч.3 ст.357 КК України - 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

На підставі ч.3 ст.72 КК України вирок в частині призначеного ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, виконувати самостійно.

Речові докази: мобільний телефон марки "Ксіомі Редмі 8", прозорий силіконовий чохол та паспорт громадянина України, що знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , по вступу вироку в законну силу залишити їй як законній власниці.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1