Справа № 487/9343/19
Провадження № 1-кс/487/1052/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про відмову у відкритті провадження за скаргою

04.02.2020 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на дії слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000664, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 ст. 375 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду міста Миколаєва 03.02.2020 року надійшла скарга ОСОБА_2 відповідно до якої остання просила: 1). Скасувати постанови від 24.01.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 , прийняті за розглядом клопотань ОСОБА_2 від 17.01.2020 року та 21.01.2020 року у кримінальному провадженні №0000664, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 ст. 375 КК України, в частині проведення слідчих дій допиту ОСОБА_2 у якості підозрюваної 03.02.2020 року (після спливу строку досудового розслідування). 2) Зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 , припинити всі слідчі дії, в тому числі допит у якості підозрюваної ОСОБА_2 , після 31.01.2020 року (дати спливу строку досудового розслідування) в рамках кримінального провадження №0000664 від 17.08.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 ст. 375 КК України. 3) Зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 , надати ОСОБА_2 право на захист шляхом надання нею показань у якості підозрюваної після поновлення у встановленому законом порядку строку досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000664 від 17.08.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 ст. 375 КК України. 4) Витребувати у суб`єкта оскарження матеріали кримінального провадження №0000664 від 17.08.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 ст. 375 КК України.
Скаргу ОСОБА_2 подано в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій (крім внесення відомостей до ЄРДР та повернення тимчасово вилученого майна), є третім, комплексним видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК.

Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

При цьому варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням. Також слід розмежовувати бездіяльність, яка оскаржується в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, та відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій. Неврахування різниці у зазначених видах скарг є порушеням КПК України.
Таким чином, необхідно враховувати, що якщо особа звернулась із клопотанням про проведення слідчої (розшукової) дії, однак воно залишилось без реагування або без належного реагування (наприклад, не було розглянуте або було розглянуте в частині) слідчого, то в такому випадку правомірним є оскарження такої бездіяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК. Однак, якщо клопотання розглянуто, а в його задоволенні було відмовлено, то така відмова є предметом оскарження винятково відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК.
З постанов від 24.01.2020 року Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000664, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 ст. 375 КК України, вбачається, що в задоволенні клопотань підозрюваної ОСОБА_2 від 17.01.2020 року та 21.01.2020 року, було відмовлено частково, а саме: в частині допитів як свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; проведення одночасних допитів підозрюваної ОСОБА_2 зі свідками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Зазначена відмова ОСОБА_2 у поданій скарзі не оскаржується.
Разом з цим, із тексту вказаних постанов слідчого від 24.01.2020 року вбачається задоволення клопотань ОСОБА_2 в частині надання їй можливості дати показання у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим остання має можливість у будь-який зручний час, за попереднім погодженням зі слідчим, прибути за місцем проведення досудового розслідування для надання усних, письмових пояснень, показань з приводу підозри, у тому числі о 10:00 годині 03.02.2020 року.
Саме про скасування постанов слідчого від 24.01.2020 року в частині задоволення клопотання ОСОБА_2 про проведення її допиту, а також про зобов`язання припинення всіх слідчих дій, ОСОБА_2 і подано скаргу. Пункт третій скарги містить вимогу про зобов`язання слідчого надати ОСОБА_2 право на захист шляхом надання нею показань у якості підозрюваної після поновлення у встановленому законом порядку строку досудового розслідування.
Проте, вказані вимоги не підлягають розгляду в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Норми статті 294 КПК України щодо загальних положень продовження строку досудового розслідування у скарзі ОСОБА_2 наведені в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Вказані зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін - див. пункт 4 § 2 розділу 4 Закону.
Згідно ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
За змістом ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
З огляду на викладене, оскільки подана ОСОБА_2 скарга не підлягає розгляду в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України у відкритті провадження за нею має бути відмовлено.

Керуючись ст. ст. 26, 303,304, 309, 370, 372 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на дії слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000664, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 ст. 375 КК України.
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати ОСОБА_2 разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1