УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000440 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м.Миколаєва від 6 серпня 2019 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого в силу ст.89 КК України,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України;

учасники судового провадження

прокурор ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати його невинним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст.185 КК України.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді арешту строком на 6 місяців.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 5189 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої злочином.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає, що його вина у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, не доведена стороною обвинувачення в судовому засіданні.

ОСОБА_5 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги його доводи з приводу того, що потерпіла ОСОБА_7 добровільно надала йому свої речи, а саме мобільний телефон та золоту каблучку щоб він їх заклав до ломбарду, за умови, що все через певний час поверне. На підтвердження зазначених обставин посилається на те, що потерпіла ОСОБА_7 звернулась із заявою про вчинений злочин тільки 07.02.2019 року, тобто через 6 днів, а саме після того, як він не зміг викупити з ломбарду її речі. Вважає, що потерпіла в своїй заяві вказала неправдиві відомості про вчинення ним злочину.

Також, ОСОБА_5 зазначає, що йому необґрунтовано було призначено найсуворішу міру покарання, яка передбачена санкцією ч.1 ст.185 КК України. Наголошує, що в силу ст.89 КК України він вважається особою яка раніше не судима, має постійне місце проживання.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено 01.02.2019 у нічний час ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з умислом, направленим на викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки Samsung G-600 вартістю 5499 грн з чохлом та сім-картами мобільних операторів "Водафон" та "Лайфселл", які не представляють матеріальної цінності для потерпілої, каблучку 585 проби, вагою 4,27 г вартістю 12512 грн, тим самим спричинивши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 18011 грн.
Після чого ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та просив залишити його без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі, оскільки в ході перегляду вироку суду першої інстанції , апеляційним судом не було встановлено порушень вимог процесуального та кримінального закону, які могли б потягти за собою скасування вироку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у скоєнні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідає сукупності зібраних у матеріалах кримінального провадження доказам, яким дана правильна юридична оцінка, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи.

У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку показання потерпілої ОСОБА_7 яка підтвердила, що викравши перед цим у неї ключі, обвинувачений 02.02.2019 року вночі проник до її будинку та викрав золоту каблучку і мобільний телефон "Самсунг". Вона намагалась зв`язатись з обвинуваченим, щоб той повернув викрадене. Каблучку та телефон вона викупила з ломбарду, який знаходиться на пл. Перемоги в м. Миколаєві.

Показання потерпілої щодо факту викрадення в ніч на 02.02.2019 року із її будинку телефону та каблучки, підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , наданими в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 02.02.2019 року вона перебувала у потерпілої вдома, бачила вночі обвинуваченого, який знаходився на другому поверсі будинку, бачила зі своєї кімнати, як обвинувачений вийшов з кімнати потерпілої та пішов вниз. Коли ОСОБА_7 прокинулась, та побачила, що зникли її речі, вона розповіла останній, що вночі в її будинку перебував обвинувачений.

Свідок ОСОБА_9 суду підтвердила, що в лютому 2019 року до неї приходив ОСОБА_5 та просив гроші, щоб викупити з ломбарду телефон і каблучку, які належать потерпілій, але вона йому відмовила.

Такі показання потерпілої та свідків є послідовними та узгоджуються з письмовими доказами у справі, в тому числі - заявою ОСОБА_5 про добровільну видачу договору 0 від 03.02.2019 року на мобільний телефон "Самсунг" та договору 1 на каблучку, а також чохла для телефону та 2 сім-карт; договорами 0 та НОМЕР_1 , які містять відомості про те, що саме ОСОБА_5 заклав до ломбарду ПТ "Ломбард "Гроші тут" викрадені у потерпілої речі, а саме 03.02.2019 року мобільний телефон Samsung, отримавши фінансовий кредит в сумі 2950 грн та 02.02.2019 року каблучку, за яку отримав фінансовий кредит в сумі 2000 грн 37 коп.; копією товарного чеку, відповідно до якого вартість мобільного телефону Samsung становить 5499 грн, копією товарного чеку, відповідно якого вартість каблучки становить 12512 грн.
Показання потерпілої є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають у суду сумнівів у їх правдивості та у своїй сукупності з письмовими доказами підтверджують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Не знайшли підтвердження доводи засудженого щодо неправильного встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення, а саме не врахування судом першої інстанції показань обвинуваченого про те, що потерпіла добровільно передала ОСОБА_5 телефон та каблучку, оскільки в судовому засіданні судом першої інстанції повно встановлено обставини вчинення злочину, досліджено письмові докази у справі, що у своїй сукупності беззаперечно підтверджують винуватість засудженого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і відповідає вимогам статті 374 КПК в частині доведеності винуватості.

Посилання засудженого, на спростування висновків суду щодо доведеності його винуватості, на той факт, що потерпіла ОСОБА_7 звернулась до правоохоронних органів із заявою про вчинений злочин тільки 07.02.2019 року, є неприйнятним. Оскільки, потерпіла в судовому засіданні пояснила, що звернулася до органів поліції через деякий час після вчинення злочину, так як намагалася запропонувати обвинуваченому добровільно повернути викрадене у неї майно. Однак, ОСОБА_5 уникав зустрічі з нею, в зв`язку з чим вона звернулась до правоохоронних органів з метою захисту своїх прав. Таким чином, звернення потерпілої до правоохоронних органів з заявою про вчинений злочин через деякий час після його виявлення, не спростовує висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 в таємному викрадені майна ОСОБА_7 .

Всі наведені у вироку докази - показання свідків, потерпілої та письмові докази є такими, що узгоджуються між собою, доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та отримані в порядку, передбаченому КПК України.

Суд повно та об`єктивно дослідив обставини справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону є неспроможними.

При призначенні ОСОБА_5 покарання судом першої інстанції були дотримані вимоги ст. 65 КК України, а також роз`яснення, що містяться в постанові № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, судом першої інстанції враховано фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, його тяжкість, дані про особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, як особа схильна до домашнього насилля, раніше притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності.

З урахуванням обставин вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та даних про його особу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе лише в разі відбування ним реальної міри покарання, та правильно призначив йому покарання у виді арешту.

Призначене ОСОБА_5 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, відповідає меті покарання.

Будь-яких істотних порушень вимог матеріального та процесуального закону, які б давали підстави для скасування вироку стосовно ОСОБА_5 , органами досудового розслідування та судом першої інстанції не допущено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Миколаєва від 6 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді