У Х В А Л А

Справа № 932/1520/20 Провадження № 1-кс/932/821/20

06 лютого 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши у приміщенні суду, у м. Дніпрі, матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на незаконне затримання, -

В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2020 року до суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , у якій він прохає перевірити обгрунтованість та необхідність затримання ОСОБА_3 , та визнати його затримання у порядку ст. 208 КПК України незаконним.

У скарзі зазначає, що 05 лютого 2020 року прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 прийнято рішення про затримання його підзахисного ОСОБА_3 у порядку ст. 208 КПК України, у зв`язку із нібито вчиненням злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України. Затримання, на його думку, є незаконним, оскільки ОСОБА_3 не забезпечено належного харчування та лікування, не роз`яснено права, протокол затримання складено із порушеннями, затримання здійснено без врахування особи ОСОБА_3 , тобто його віку, стану здоров`я, репутації. Через це, з посиланням на ст. 29 Конституції України, ст. 208 КПК України звернувся до слідчого судді із цією скаргою.

Розглянувши матеріали скарги, приходжу до висновку про необхідність її повернення, виходячи з наступного. Пунктом 2 частини 2 статті 304 КПК України визначено, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначений главою 26 розділу ІІІ КПК України.

Частиною першою статті 306 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26.

Територіальну підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора главою 26 розділу ІІІ КПК України не визначено. Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 квітня 2013 року № 223-558/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», оскільки законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (частина сьома статті 100, частина друга статті 132, частина перша статті 184, частина перша статті 192, частина друга статті 199, частина перша статті 201, частина третя статті 244, частина десята статті 290 КПК України), з урахуванням положень частини шостої статті 9 КПК України, правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, частина перша статті 306, частина третя статті 234 КПК України тощо). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що у таких випадках не можна керуватися положеннями частини першої статті 32 КПК України, яке, з огляду на зміст цієї статті та її місце у структурі КПК України, стосується лише суду, який здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті, і не регламентує діяльність слідчого судді. Водночас у більшості випадків КПК України визначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (частина друга статті 132, частина перша статті 184, частина перша статті 192, частина друга статті 199, частина перша статті 201, частина 2 статті 234, частина третя статті 244, частина десята статті 290 КПК України). Таким чином, зазначене правило має застосовуватись й до розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування.

Одночасно із цим, положенням ст. 303 КПК України не дозволяють оскаржувати слідчому судді дії органу досудового розслідування чи прокурора із затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину, у порядку ст. 208 КПК України. Норми ст. 208 КПК України також не передбачають можливості оскарження слідчому судді затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину. Оцінку законності затримання у порядку ст. 208 КПК України, слідчий суддя надає при розгляді клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Адвокатом ОСОБА_2 , як скаржником, зазначено, що органом, яким затримано ОСОБА_3 , є прокуратура Дніпропетровської області, що розташована по пр. Дмитра Яворницького, 38 у м. Дніпрі, яка, у відповідності до адміністративно-територіального поділу міста Дніпра, розташована на території Соборного району м. Дніпра. Особою, якою здійснено затримання, вказано прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , і, як зазначено скаржником, він знаходиться по вул. Боброва, 32 у м. Дніпрі, який, у відповідності до адміністративно-територіального поділу міста Дніпра, знаходиться на території Чечелівського району м. Дніпра.

Внаслідок того, що вимоги ст. 303 КПК України не передбачають права учасників кримінального провадження на оскарження дій по затриманню особи, що підозрюється у вчиненні злочину, слідчому судді, а в порядку ст. 206 КПК України тримання особи під вартою без судового рішення може бути оскаржено до того суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, приходжу до висновку про повернення скарги, оскільки прокуратура Дніпропетровської області знаходиться на адміністративній території Соборного району м. Дніпра, а відділ прокуратури знаходиться на адміністративний території Чечелівського району м. Дніпра. Таким чином, внаслідок того, що ОСОБА_3 не утримується під вартою на адміністративній території Шевченківськго району м. Дніпра, що знаходиться під юрисдикцією Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, підстави для розгляду скарги відсутні. За відсутності підтсав для розгляду скарги цим судом, вона підлягає поверненню скаржнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 303, 304, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на незаконне затримання - повернути.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб зо дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1