Справа № 473/353/20
Номер провадження1-кп/473/142/2020
Категорія: ч.3 ст.402 КК України.
ВИРОК
іменем України

"11" березня 2020 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Сокільники Пустомитівського району Львівської області, громадянина України, освіта професійна технічна, сімейний стан не одружений, на утриманні дітей не має, учасника бойових дій, військовослужбовця військової служби за контрактом, який перебуває на посаді кулеметника відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, на період інкримінованого йому кримінального правопорушення перебував на посаді кулеметника відділення охорони взводу охорони 136 ої роти охорони військової частини НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.402 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

06 червня 2018 року обвинуваченим ОСОБА_5 укладено з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на три роки.

Відповідно до наказу №20 РС від 06 червня 2018 року командира військової частини НОМЕР_2 обвинуваченого ОСОБА_5 прийнято на військову службу за контрактом та призначено на посаду кулеметника відділення охорони взводу охорони 136 ої роти охорони військової частини НОМЕР_2 .

Наказом №107 від 06 червня 2018 року командира військової частини НОМЕР_2 обвинуваченого солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення зазначеної військової частини.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 06 червня 2018 року, тобто з дня зарахування обвинуваченого солдата ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу за контрактом та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби за контрактом.

У відповідності ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію /крім цільової/ або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після воєнних дій.

Також у ст.1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію /крім цільової/ або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після воєнних дій.

З моменту видання виконувачим обов`язків Президента України Указу №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Про особливий період насення військової служби та порядок проходження військової служби обвинуваченому солдату ОСОБА_5 достеменно було відомо, і до часу вчинення непокори останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, обвинувачений солдат ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів /начальників/, беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст. ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира /начальника/ всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, наданні командирові /начальникові/ права одноособово приймати рішення та віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень /наказів/, виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Командир /начальник/ має право віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний їх виконувати сумлінно, точно та у встановлений строк.

Разом з тим, обвинувачений солдат ОСОБА_5 у порушення наведених вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на встановлений порядок підлеглості, порушуючи військову дисципліну, з мотивів хибно зрозумілих інтересів служби, відмовився виконувати наказ командира /начальника/ за наступних обставин.

Відповідно до наказу №188 від 25 вересня 2019 року командира військової частини НОМЕР_2 , обвинувачений солдат ОСОБА_5 повинен був відбути у відрядження до аеродрому Довгинцеве міста Кривий Ріг, для виконання ремонтно відновлювальних робіт в польових умовах, терміном на тридцять діб.

На підставі вищезазначеного, командиром 136 ої роти охорони військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_6 , складено рапорт за Вих. № 2081 від 25 вересня 2019 року, згідно якого обвинувачений солдат ОСОБА_5 повинен був вибути у відрядження для виконання аеродромно ремонтних робіт на аеродромі Довгинцеве міста Кривий Ріг терміном на тридцять діб, з 27 вересня 2019 року.

27 вересня 2019 року о 08 годині 00 хвилин командиром НОМЕР_3 ої роти охорони військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_6 , будучи згідно ст.32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальником за військовим званням та за посадою по відношенню до обвинуваченого солдата ОСОБА_5 , на виконання вимог ст. ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на плацу військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 , в усній формі доведено до обвинуваченого солдата ОСОБА_5 зміст та вимоги наказу №188 від 25 вересня 2019 року командира військової частини НОМЕР_2 про необхідність вибуття у відрядження 27 вересня 2019 року до аеродрому Довгинцеве міста Кривий Ріг, для виконання ремонтно відновлюваних робіт в польових умовах, терміном на тридцять діб.

При цьому наказ виданий у встановленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, зміст наказу не суперечив чинному законодавству та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод обвинуваченого солдата ОСОБА_5 , не носив в собі подвійного тлумачення та явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.

Однак 27 вересня 2019 року о 08 годині 00 хвилин обвинувачений солдат ОСОБА_5 , знаходячись на плацу військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 , усупереч вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, діючи умисно, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не вдаючись до обману, завідомо знаючи про те, що на виконання вимог наказу №188 від 25 вересня 2019 року командира військової частини НОМЕР_2 він зобов`язаний вибути у відрядження для виконання ремонтно відновлюваних робіт в польових умовах, відкрито відмовився виконати даний наказ, щодо вибуття у відрядження до аеродрому Довгинцеве міста Кривий Ріг для виконання ремонтно відновлюваних робіт в польових умовах.

Позиція обвинуваченого солдата ОСОБА_5 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений солдат ОСОБА_5 визнав свою вину повністю та підтвердив вчинення ним даного злочину при викладених вище обставинах. Він визнає, що своїми діями вчинив злочин, та щиро розкаюється в скоєному.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом було з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, та в судовому засіданні встановлена відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого солдата ОСОБА_5 .

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений солдат ОСОБА_5 .

Умисні дії обвинуваченого солдата ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст.402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому солдату ОСОБА_5 .

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому солдату ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому солдату ОСОБА_5 судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід засосувати відносно обвинуваченого солдата ОСОБА_5 , суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому солдату ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та відповідно до розділу ХІХ Особливої частини КК України є злочином проти встановленого порядку несення військової служби, тобто військовим злочином.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого солдата ОСОБА_5 , його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого солдата ОСОБА_5 встановлено, що він має професійну технічну освіту, не одружений, на утриманні дітей не має, є учасником бойових дій, який захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та брав безпосередню участь в антитерористичній операції на сході України в Луганській області, є військовослужбовцем військової служби за контрактом у військовому званні солдат, і на період інкримінованого йому кримінального правопорушення перебував на посаді кулеметника відділення охорони взводу охорони 136 ої роти охорони військової частини НОМЕР_2 , не судимий.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи тяжкість злочину, його наслідки та інші обставини, суд приходить до висновку, що повинно бути призначено основне покарання в виді позбавлення волі відповідно до мінімальної межі передбаченої санкцією ч.3 ст.402 КК України для даного виду покарання, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого солдата ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначенні виду покарання обвинуваченому солдату ОСОБА_5 , суд виходить із змісту ст. ст. 50, 65 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог, викладених в п.1 та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи тяжкість вчиненого злочину обвинуваченим солдатом ОСОБА_5 , наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, з врахуванням особи обвинуваченого солдата ОСОБА_5 , який є учасником бойових дій, який захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та брав безпосередню участь в антитерористичній операції на сході України в Луганській області, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування основного покарання, із застосуванням випробування, відповідно до ст. ст.75 78 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.402 КК України, та призначити йому покарання в виді 05 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 від призначеного основного покарання звільнити, встановивши йому строк випробування 01 /один/ рік, зобов`язавши обвинуваченого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1