ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1053/20 Справа № 202/6116/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової падати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого в режимі
відеоконференції ОСОБА_9 ,
перекладача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001365 22 серпня 2018 року, щодо

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`яського Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Батумі Грузії, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року засуджено:
- ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Вироком суду ОСОБА_11 та ОСОБА_9 визнано винуватими у вчиненні у м. Дніпрі відкритого викрадення чужого майна (грабежу) за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.
21 серпня 2018 року приблизно о 23 год. 10 хв. ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , знаходячись біля буд. 18 по пр. Миру в м. Дніпрі, побачили раніше незнайому їм ОСОБА_12 , яка йшла по алеї в бік вул. Генерала Захарченка в м. Дніпрі. В цей час у них раптово виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб. Трохи поспостерігавши за потерпілою ОСОБА_11 та ОСОБА_9 помітили на шиї у останньої золотий ланцюжок з золотим хрестиком, який вони визначили предметом свого злочинного посягання.

З метою реалізації свого єдиного злочинного умислу на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_11 та ОСОБА_9 розподілили між собою ролі у скоєнні злочину: ОСОБА_11 повинен був підійти до ОСОБА_12 , яка йшла в бік вул. Генерала Захарченка у м. Дніпрі та відкрито заволодіти золотим ланцюжком і золотим хрестиком, які остання мала при собі, а ОСОБА_9 повинен був спостерігати за навколишньою обстановкою та присікти дії потерпілої в разі, якщо остання або інша особа буде чинити опір.

21 серпня 2018 року приблизно о 23 год. 25 хв. ОСОБА_9 , знаходячись за адресою: м. Дніпро, вул. Генерала Захарченка, біля буд. 8, реалізуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, відповідно до розподілених ролей, обрав собі зручне місце для спостерігання за навколишньою обстановкою поміж дерев та кущів на алеї, неподалік від місця, де зупинилася потерпіла. В свою чергу ОСОБА_11 , знаходячись у вказаному місці та вказаний час, реалізуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, відповідно до розподілених ролей, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, відповідно до відведеної йому ролі, відкрито несподівано підійшов до потерпілої ОСОБА_12 та стоячи до останньої обличчям, раптово зірвав з шиї потерпілої ланцюжок із золота, 585 проби, вагою 16,16 г, вартістю 14 498,56 гривень, з хрестиком із золота 585 проби, вагою 5,85 г, вартістю 5 212,35 гривень.

Далі ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , доводячи єдиний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, до кінця, з місця скоєння кримінального правопорушення втекли разом з викраденим майном, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 19 610,91 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить пом`якшити призначене ОСОБА_11 покарання та призначити за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що при призначенні судом покарання не враховано часткове визнання ОСОБА_11 вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину. Звертає увагу на те, що ОСОБА_11 характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра, відсутні обставини, що обтяжують покарання.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, пом`якшити призначене ОСОБА_11 покарання.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .
Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 .

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_11 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке їх засуджено, правильність кваліфікації їх дій відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і вказані обставини в апеляційній скарзі захисника не оскаржуються, тому перегляду не підлягають.
Що стосується доводів захисника про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_11 покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через суворість, апеляційний суд вважає їх необгрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.
Із матеріалів кримінального провадження слідує, що при прийнятті рішення про призначення покарання суд першої інстанції повністю дотримався зазначених вимог закону.
Як випливає з матеріалів кримінального провадження, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_11 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України урахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, конкретних обставин його вчинення та наслідків, ролі обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення і даних про його особу, який раніше не судимий, але відповідно до повідомлення про підозру від 26 жовтня 2019 року підозрюється у вчиненні нового злочину проти власності, поєднаного із насильством, суспільно-корисною працею зайнятий не був, не працює, не має на утриманні непрацездатних осіб та неповнолітніх дітей, не страждає тяжкими захворюваннями, не є інвалідом, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра із діагнозом: легка розумова відсталість з 2011 року, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, але мінімального строку, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.
Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_11 на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра та відсутні обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_11 за місцем мешкання характеризується позитивно, спростовуються наявною у матеріалах провадження довідкою-характеристикою старшого ДОП СП Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 , відповідно до якої ОСОБА_11 за місцем мешкання характеризується посередньо. В матеріалах провадження відсутні та захисником під час апеляційного перегляду не надані жодні докази на підтвердження характеризування його з позитивної сторони.
Крім того, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, всупереч твердженням захисника, у матеріалах провадження відсутні дані на підтвердження щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_11 .
Що стосується доводів захисника про те, що ОСОБА_11 частково визнав вину, то останнє має місце, проте не є підставою для пом`якшення призначеного покарання.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Так, з матеріалів провадження слідує, що обвинувачений ОСОБА_11 свою вину визнав лише частково, був затриманий одразу після вчинення злочину та будь-якого сприяння у розкритті злочину не здійснював. Зазначені вище обставини суд апеляційної інстанції вважає такими, що не можуть свідчити про активне сприяння особи в розкритті злочину.
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_11 за своїм видом та розміром є обгрунтованим та необхідним.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_11 з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не вбачає.
З огляду на це наведені в апеляційній скарзі захисника доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення ОСОБА_11 більш м`якого покарання, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі захисник.
Доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять відомостей про порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування або зміни оскаржуваного вироку, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року щодо ОСОБА_11 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4