Провадження №1-в/127/786/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника Державної установи «Вінницька виправна
колонія (№86)» ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,-
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 , в якому він просить замінити невідбуту частину покарання на виправні роботи з відрахуванням відсотку заробітку. Клопотання ОСОБА_6 мотивував тим, що він працевлаштований в ремонтно-інструментальному цеху, помічником слюсаря-електрика, не має дисциплінарних стягнень, має 3 заохочення від адміністрації установи, на момент звернення до суду відбув половину призначеного судом покарання.
В судовому засіданні на конференцзв`язку засуджений ОСОБА_6 просив задовольнити його клопотання, просив надати йому шанс виправитись, в подальшому працювати, бути разом з сімє`ю та родиною, щиро кається у вчиненому у злочині.
Захисник ОСОБА_5 підтримала клопотання засудженого ОСОБА_6 , пояснила що засуджений, відповідно до наданих документів, має дружину, яка запевнила що після звільнення ОСОБА_6 буде працевлаштований та забезпечений житлом. На думку захисту у суду є всі підстави для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 .
Представник Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)» ОСОБА_4 суду повідомив, що адміністрація установи заперечує проти заміни покарання засудженому, оскільки ОСОБА_6 у державну установу «Вінницька виправна колонія (№86)» прибув 14.08.2018 року із СІЗО м. Хмельницького, де режим утримання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався. Працевлаштований електриком виробничої зони. За період відбування покарання у державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)» характеризується посередньо. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці 3 рази заохочувався адміністрацією установи. Режим відбування покарання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. Разом з тим, під час розгляду комісією питання заміни покарання засудженому ОСОБА_6 , останній відмовився від застосування до нього ст. 82 КК України, в зв`язку з чим комісія відмовила у застосуванні с. 82 КК України. Але в подальшому, не повідомивши адміністрацію, яка не мала можливості перевірити документи, які є додатком до клопотання засудженого, ОСОБА_6 подав клопотання з додатками до суду.
Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 .
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, особової справи ОСОБА_6 , приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2018 року за ст. 185 ч.2, ч.4 ст. 70 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі. Згідно ухвали Вінницького апеляційного суду від 20.12.2018 року вирок Чернівецького районного суду Вінницької області змінений в частині зарахування в строк покарання частину відбутого покарання за попереднім вироком, а саме з 06.01.2018 року по день ухвалення нового вироку. Початок строку відбування покарання рахувати з дня ухвалення вироку, тобто з 01.10.2018 року. В решті вирок залишено без змін. Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2019 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 08.01.2018 року по 03.07.2018 року і з 24.09.2018 року по 20.12.2018 року з розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_6 у державну установу «Вінницька виправна колонія (№86)» прибув 14.08.2018 року із СІЗО м. Хмельницького, де режим утримання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався. Працевлаштований електриком виробничої зони. За період відбування покарання у державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)» характеризується посередньо. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці 3 рази заохочувався адміністрацією установи. Режим відбування покарання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе. Намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті і порядку. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, але: потребує постійного нагляду з боку представників адміністрації установи. Для виконувати робіт із самообслуговування має необхідні навички. До виконання робіт із благоустрою установи не завжди ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує та намагається робити для себе належні висновки. Бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціальну активність в організації їх роботи. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення; наявних професійно-технічних навичок ставиться з розумною ініціативою; шляхом самоосвіти.
Мав заборгованість за виконавчими листами на загальну суму 1093 гривень 80 копійок, дану заборгованість засуджений сплатив у повному обсязі. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, а саме з дружиною та матір`ю шляхом побачень та отриманням посилок та бандеролей.
Під дію ст. 101 КВК України підпадав по відбуттю 1/3 строку призначеного покарання, а саме: 06.10.2019 року. Рішенням комісії установи засудженому відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації за власним бажанням (протокол № 22 від 08.10.2019 року).
Під дію ст. 82 КК України підпадав по відбуттю строку призначеного покарання, а саме: 02.12.2019 року. Рішенням комісії установи засудженому відмовлено. В зв`язку з добровільною відмовою.
Під дію ст. 81 КК України підпадає по відбуттю 2/3 строку призначеного покарання, а саме: 17.10.2020 року.
Засуджений ОСОБА_6 на профілактичному обліку не перебуває.
Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.
Разом з тим, згідно ч.3 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. Таким чином, нормами КВК України визначено суб`єкта звернення до суду з відповідним поданням орган або установа виконання покарань.
За правилами ст. 154 КВК України засуджений та його захисник не наділені правом самостійно подавати клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни більш м`яким. При цьому положення ст.539 КПК України щодо визначення суб`єктів звернення до суду в порядку виконання вироку є загальною нормою, в якій вказані усі суб`єкти, які можуть звернутися до суду на підставі ст. 537 КПК України, однак щодо кожного конкретного положення ст. 537 КПК України необхідно виходити з норм інших законодавчих актів, які регламентують розгляд цих конкретних питань, що виникають під час виконання вироку. В контексті розгляду клопотань про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, таким суб`єктом є адміністрація установи виконання покарань та спостережна комісія виконавчого органу місцевої ради або служби у справах неповнолітніх.
Разом з тим питання про можливість розгляду та задоволення відповідного клопотання, поданого засудженим залежить від таких обставин, як: виконання/невиконання органом або установою виконання покарань обов`язків, визначених ч.3 ст. 154 КВК України, встановлення під час судового розгляду факту бездіяльності суб`єктів, визначених у ч.3 ст. 154 КВК України щодо своєчасності звернення до суду із відповідним поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого або заміни призначеного судом покарання більш м`яким, що порушує права засудженого на вирішення питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання чи заміни покарання більш м`яким.
Така позиція викладена Вищим спеціалізованим судом України в узагальненні судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків.
Відповідно до ч.1,3 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком; Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Крім того, при вирішенні даного питання судом враховані положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, за місцем відбування покарання характеризується посередньо, за місцем відбування покарання працевлаштований, однак добровільно відмовився про застосування до нього ст. 82 КК України, тому враховуючи вищевикладене та відповідно до матеріалів особової справи засудженого суд дійшов до висновку, що клопотання ОСОБА_6 є необґрунтованим та не підлягає до задоволення.

Керуючись вимогами ст.82 КК України та ст. 537, 539, 395 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: