У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , представника володільця майна ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника володільця майна ОСОБА_5 ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000386 від 14.11.2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

Представник володільця майна ОСОБА_5 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про скасування арешту майна. В обгрунтування вимог клопотання , посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «СВКП «С.В.-ПЛЮС», володіє, користується та розпоряджається на праві приватної власності земельною ділянкою кадастровий номер :22:001:0122 площею 0, 2095 га, за місцезнаходженням АДРЕСА_1 (номер запису про право власності - 28817417, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) та земельною ділянкою кадастровий номер :22:001:0122 площею 0,4505 га, за місцезнаходженням АДРЕСА_1 (номер запису про право власності - 28816438, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).
Вказані земельні ділянки, згідно Договору суперфіцію № 1250 від 1 1.12.2018р. та Договору суперфіцію № 1151 від 19.1 1.2018р., відповідно, були передані в користування громадянці ОСОБА_6 та громадянці ОСОБА_5 .
Пунктом 1.9. обох Договорів, визначено, що метою надання в користування земельних ділянок є здійснення землекористувачами будівництва та подальшої експлуатації побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель, тобто об`єктів нерухомості.
В пункті 2.1. Договорів, окреслено, що земельні ділянки не вилучаються з власності Товариства, а землекористувачі отримують лише право на користування такими земельними ділянками для реконструкції, будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів нерухомості. При цьому, згідно пункту 2.2. Договорів, діяльність землекористувачів щодо будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів нерухомості не повинні негативно впливати на стан земельних ділянок.
Вказані Договори є чинними, жодною стороною не оспорюються, предметом будь- якого судового чи іншого спору не являються.
На земельних ділянках також розташоване належне ТОВ «СВКП «С.В.-Плюс» нерухоме майно, а саме Адміністративний будинок та побутові приміщення загальною площею 310, 60 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно з ДРРПНМ - 101 (копія технічного паспорту та витягу з ДРРПНМ № від 01.04.2019р. додаються, далі «Будівля»). Вказане майно використовується ТОВ «СВКП «С.В.-Плюс», в володінні та користуванні будь-яких третіх осіб не знаходиться. Щодо вказаного нерухомого майна відсутні будь-які судові чи інші спори.
В обгрунтування вимог клопотання заявник посилається на те, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_7 від 28.11.2019р. у кримінальному проваджені №0000386 від 14.11.2019 року було задоволено клопотання начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 та накладено арешт на земельні ділянки, які розташовані у АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, з кадастровим номером :22:001:0121 та кадастровим номером :22:001:0122, які належать землевласнику ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС», код 20448056, та правокористувачам згідно договорів суперфіцію ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також на розташовані на них об`єкти будівництва, будівлі, споруди, тимчасові архітектурні форми, інші об`єкти незавершеного та завершеного будівництва, шляхом заборони користування вказаним майном, а саме, шляхом заборони будь-яким фізичним та юридичним особам проведення будівельних робіт, а також заборони відчуження вищезазначеного майна.
Вказана ухвала мотивована тим, що земельні ділянки та розташовані на них об`єкти будівництва, мають значення речового доказу у кримінальному провадженні № 0000386 та відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки являються об`єктом вчиненого злочину.
Окрім того, представник заявника зазначає, що відповідно до ухвали слідчого судді про арешт майна від 28.11.2019р., метою накладення арешту на земельні ділянки та розташовані на них об`єкти будівництва, згідно із ст. 170 КПК України було забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.

Так, представник володільця майна вважає, що накладення арешту у межах кримінального провадження № 0000386 на речове право користування Володільця (згідно Договору суперфіцію) порушує законні права та інтереси Володільця, тобто арешт накладено необгрунтовано, а також вважає, що подальша доцільність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала з огляду на наступне.
Правокористувачами земельних ділянок ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не вчинено будь-яких протиправних та/або оспорюваних дій по відношенню до суперфіціара та/або належного останньому майна.
Накладення арешту шляхом обмеження в користуванні та розпорядженні Земельними ділянками та Будівлею обмежує та невиправдано широко звужує законні права та інтереси правокористувачів.
Також, суперфіціар обмежений в праві користування таким майном, вільно господарювати на ньому, отримувати від такої господарської діяльності прибуток та інший економічний зиск. Громадянки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , керуючись пунктом 1.11. Договорів, плату за користування земельними ділянками не сплачують. В свою чергу, суперфіціар змушено самостійно, за рахунок власних грошових коштів, сплачувати до бюджету земельний податок.
Так, таке необгрунтоване втручання досудового розслідування у всі три елементи права власності, які реалізовує суперфіціарій, є неприпустимим втручанням у права та інтереси ОСОБА_5 , що не відповідає завданням кримінального провадження.
Відсутність конкретної майнової чи немайнової шкоди, її грошового розміру, конкретного суб`єкту, якому така шкода могла бути завдана, не дозволяють в повній мірі стверджувати про обгрунтованість та відповідність завданню кримінального провадження здійсненого втручання в реалізацію права користування та розпорядження майном ОСОБА_5 .
Окрім того, представником заявника зазначено, що з моменту накладення арешту на майно органом досудового розслідування та/або прокурором не було вчинено жодної слідчої та/або процесуальної дії, які б виправдовували мету накладеного арешту.
Так, починаючи з 28.11.2019р., стороною обвинувачення не було здійснено жодну із наступних дій: Огляду майна, на яке було накладено арешт; Тимчасового доступу до документів, проектної документації, тощо, на підставі яких громадянками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ведуться будівельні роботи; Допиту громадянок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тобто осіб, які здійснювали будівельні роботи за місцезнаходженням Земельних ділянок; Визнання майна, постановою слідчого або прокурора, речовим доказом, в розумінні ст. 98 КПК України; Призначення будь-якої судової експертизи.
Крім цього представник заявника зазначає, що 28.11.2019 р. правокористувачі, згідно договору суперфіцію, а саме громадянки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали частину дозвільних документів, які підтверджують правомірність здійснення ними будівельних робіт, а саме:
Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва (в порядку внесення змін до раніше виданих МУО № 72/03-01/19 від 27.05.2019р.) № 165/03-06/19 від 27.1 1.2019р., які були видані ОСОБА_5 щодо будівництва багатоквартирних житлових будинків з приміщеннями комерційного призначення (копія додається);
Експертний звіт щодо розгляду проектної документації за робочим проектом (Будівництво двох багатоквартирних житлових будинків (будівля літ. А, будівля літ. Б) з приміщеннями комерційного призначення по АДРЕСА_2 » № 28/01 - 11/19/А від 28.11.2019р.. виданий ОСОБА_5 (копія додається);
Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва (в порядку внесення змін до раніше виданих МУО № 71/03-01/19 від 27.05.2019р.) № 166/03-06/19 від 27.11.2019р., які були видані ОСОБА_6 щодо будівництва багатоквартирних житлових будинків з приміщеннями комерційного призначення (копія додається);
Експертний звіт щодо розгляду проектної документації за робочим проектом «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення по АДРЕСА_2 » № 28/02-1 1/19/А від 28.11.2019р., виданий ОСОБА_6 (копія додається);
Довідка Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради № 197- АД від 27.11.2019р., яка видана ОСОБА_5 , з якої вбачається, що проектованим житловим будинкам по АДРЕСА_1 , земельна ділянка кадастровий номер :22:001:0121, згідно адресного плану міста присвоєна поштова адреса АДРЕСА_2 (копія додається);
Довідка Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради № 196- АД від 27.11.2019р., яка видана ОСОБА_6 , з якої вбачається, що проектованому житловому будинку по АДРЕСА_1 , земельна ділянка кадастровий номер :22:001:0122, згідно адресного плану міста присвоєна поштова адреса АДРЕСА_2 (копія додається).
Крім цього представик заявника звертає увагу на те, що гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вже станом на 28.11.2019р., як вбачається із наданих ними документів, здійснено всі необхідні кроки, в розумінні статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», які вимагає законодавство для отримання права на виконання підготовчих та будівельних робіт, а відтак вважає, що на даний час відпала потреба в арешті зазначеного майна.

З посиланням на викладені обставини, вважаючи, що на даний час відпала потреба в арешті зазначеного майна, представник заявника просить слідчого суддю скасувати арешт на земельні ділянки, які розташовані у АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, з кадастровим номером :22:001:0121 та кадастровим номером :22:001:0122, які належать землевласнику ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС», код 20448056, та правокористувачам згідно договорів суперфіцію ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також на розташовані на них об`єкти будівництва, будівлі, споруди, тимчасові архітектурні форми, інші об`єкти незавершеного та завершеного будівництва, шляхом заборони користування вказаним майном, а саме, шляхом заборони будь-яким фізичним та юридичним особам проведення будівельних робіт, а також заборони відчуження вищезазначеного майна.
Представник заявника в судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримав з вищенаведених підстав, просив його задоволити з підстав та мотивів викладених у ньому. Надав пояснення аналогічні викладені у клопотанні. В якості підстави для скасування арешту представник заявника вказав, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна відпала потреба, виходячи з того, що на даний час виконані вимоги припису від 30.10.2019 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт на будівництві , які розташовані у АДРЕСА_1 , що стверджується даними акту складеного УДАБК за результатами проведення позапланової перевірки виконання вимог припису. Окрім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали частину дозвільних документів, які підтверджують правомірність здійснення ними будівельних робіт, а саме : Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва; Експертний звіт щодо розгляду проектної документації за робочим проектом. Водночас, отримання документів дозвільного характеру для забудови земельних ділянок можливе лише після зняття заборони будь-яким фізичним та юридичним особам проведення будівельних робіт, що стверджується даними листа УДАБК від 20.02.2020 року, тому вважає, що відпала необхідність в подальшому арешті майна. Окрім того, з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ст.356 КК України жодній особі , зокрема ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про підозру не оголошено та будь-яких інших заходів забезпечення кримінального провадження не застосовано. Наголосив на тому, що в кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ст.356 КК України, за вчинене діяння не може бути призначено покарання у виді конфіскації майна чи спеціальної конфіскації. Починаючи з 28.11.2019 р., стороною обвинувачення не було здійснено жодну процессуальну дію: огляд майна, на яке було накладено арешт; тимчасового доступу до документів, проектної документації, тощо, на підставі яких громадянками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ведуться будівельні роботи; допиту громадянок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тобто осіб, які здійснювали будівельні роботи за місцезнаходженням земельних ділянок.
Прокурор ОСОБА_9 та в подальшому прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, мотивуючи відсутністю для цього підстав. Вказав, що метою накладення арешту на майно було забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення представника володільця майна, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, встановивши наступні обставини прийшов до наступних висновків щодо заявленого клопотання.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчим суддею встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «СВКП «С.В.-ПЛЮС», володіє, користується та розпоряджається на праві приватної власності земельною ділянкою кадастровий номер :22:001:0122 площею 0, 2095 га, за місцезнаходженням АДРЕСА_1 (номер запису про право власності - 28817417, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) та земельною ділянкою кадастровий номер :22:001:0121 площею 0,4505 га, за місцезнаходженням АДРЕСА_1 (номер запису про право власності - 28816438, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).
Вказані земельні ділянки, згідно Договору суперфіцію № 1250 від 11.12.2018р. та Договору суперфіцію № 1151 від 09.11.2018р., відповідно, були передані в користування громадянці ОСОБА_6 та громадянці ОСОБА_5 .
Пунктом 1.9. обох Договорів, визначено, що метою надання в користування земельних ділянок є здійснення землекористувачами будівництва та подальшої експлуатації побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель, тобто об`єктів нерухомості.
В пункті 2.1. обидвох Договорів, окреслено, що земельні ділянки не вилучаються з власності Товариства, а землекористувачі отримують лише право на користування такими земельними ділянками для реконструкції, будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів нерухомості. При ньому, згідно пункту 2.2. обох Договорів, діяльність землекористувачів щодо будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів нерухомості не повинні негативно впливати на стан земельних ділянок.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування прокуратурою Закарпатської області здійснюється розслідування кримінального провадження №0000386 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Санкція статті 356 Кримінального кодексу України передбачає застосування до винної особи покарання у вигляді штрафу до 850 гривень або виправних робіт строком до двох (2) років, або арешту строком до трьох (3) місяців.
Обов`язковою передумовою притягнення особи до кримінальної відповідальності є заподіяння такими суспільно-небезпечними діями значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_7 від 28.11.2019 року, яка набрала законної сили , було задоволено клопотання начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 та накладено арешт на земельні ділянки, які розташовані у АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, з кадастровим номером :22:001:0121 та кадастровим номером :22:001:0122, які належать землевласнику ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС», код 20448056, та правокористувачам згідно договорів суперфіцію ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також на розташовані на них об`єкти будівництва, будівлі, споруди, тимчасові архітектурні форми, інші об`єкти незавершеного та завершеного будівництва, шляхом заборони користування вказаним майном, а саме, шляхом заборони будь-яким фізичним та юридичним особам проведення будівельних робіт, а також заборони відчуження вищезазначеного майна.
Вказана ухвала мотивована тим, що земельні ділянки та розташовані на них об`єкти будівництва, нерухоме майно, мають значення речового доказу у кримінальному провадженні № 0000386 та відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки являються об`єктом вчиненого злочину, а також зазначено, що будівництво на даних земельних ділянках здійснюється за відсутності необхідних дозвільних документів.
Підставою накладення арешту на це майно, слідчим суддею було те, що земельні ділянки та розташовані на них об`єкти будівництва, мають значення речового доказу.

Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею було забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.

Положеннями КПК України арешт майна визначений як один із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення його дієвості.

Згідно ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Порядок скасування арешту майна встановлюється нормами ст. 174 КПК України.
Відповідно до положень ч.1 ст.174 КПК України, яка регулює порядок скасування арешту майна - підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, що до якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю, або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею,а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Нормами ч.1 ст. 174 КПК України передбачено дві підстави скасування арешту майна слідчим суддею - це необґрунтованість накладення арешту або якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба .

Згідно з ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Арешт майна може бути скасовано ухвалою слідчого судді, якщо володілець майна доведе, що в арешті майна відпала потреба.

Необхідність скасування накладення арешту майна обумовлене тим, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

В ході судового розгляду клопотання встановлено, що починаючи з 28.11.2019р., з дати накладення арешту на майно стороною обвинувачення не було здійснено жодну із наступних дій: огляд майна, на яке було накладено арешт; тимчасовий доступ до документів, проектної документації, тощо, на підставі яких громадянками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ведуться будівельні роботи; допит громадянок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тобто осіб, які здійснювали будівельні роботи за місцезнаходженням земельних ділянок, зворотнього не доведено стороною обвинувачення.
Крім, цього як встановлено в ході судового розгляду клопотання 28.11.2019р. правокористувач, згідно договору суперфіцію, а саме громадянка ОСОБА_5 отримала частину дозвільних документів, які підтверджують правомірність здійснення нею будівельних робіт, а саме:
Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва (в порядку внесення змін до раніше виданих МУО № 72/03-01/19 від 27.05.2019р.) № 165/03-06/19 від 27.11.2019р., які були видані ОСОБА_5 щодо будівництва багатоквартирних житлових будинків з приміщеннями комерційного призначення, що підтверджується доданою копією до матеріалів справи;
Експертний звіт щодо розгляду проектної документації за робочим проектом (Будівництво двох багатоквартирних житлових будинків (будівля літ. А, будівля літ. Б) з приміщеннями комерційного призначення по АДРЕСА_2 » № 28/01 - 11/19/А від 28.11.2019р. виданий ОСОБА_5 , що підтверджується доданою копією до матеріалів справи;
Довідка Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради № 197- АД від 27.11.2019р., яка видана ОСОБА_5 , з якої вбачається, що проектованим житловим будинкам по АДРЕСА_1 , земельна ділянка кадастровий номер :22:001:0121, згідно адресного плану міста присвоєна поштова адреса АДРЕСА_2 , що підтверджується доданою копією до матеріалів справи.
Частина п`ята (5) статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у наступному порядку:
1)отримання замовником або проектувальником вихідних даних;
2)розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», її експертизи;
3)затвердження проектної документації (здійснено громадянками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в порядку визначеному частиною першою (1) статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»);
4)виконання підготовчих та будівельних робіт;
5)прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (не може бути здійснено громадянками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , до моменту закінчення будівельних робіт):
6)реєстрація права власності на об`єкт містобудування (не може бути здійснено громадянками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до моменту завершення будівельних робіт та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів).
Отже слід дійти висновку , що гр. ОСОБА_5 було належним чином виконано вимоги припису Управління державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 20.08.2019 p. тобто виготовлені та отримані документи на виконання будівельних робіт, що передбачає собою усунення зафіксованих органом державного архітектурно-будівельного контролю порушень статей 34 та 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Крім цього, відповідно до дослідженого в судовому засіданні акту Управління державного архітектурно-будівельного контролю від 26.11.2019 р. за № 214 складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної дільності на обєкті будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 встановлено, що під час проведення позапланової перевірки виконання вимог припису від 30.10.2019 р. про зупинення підготовчих та будівельних робіт на будівництві багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 встановлено, що вимоги припису від 30.10.2019 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт, замовником гр. ОСОБА_5 виконано, а саме: на момент проведення перевірки виявлено, що будівельні роботи з часу попередньої перевірки не виконувались.
Отже, враховуючи вищенаведене, подальша потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту в частині заборони будь-яким фізичним та юридичним особам проведення будівельних робіт на земельній ділянці, яка розташована у АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, з кадастровим номером :22:001:0121 , яка належить землевласнику ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС», код 20448056, та правокористувачу згідно договору суперфіцію ОСОБА_5 на переконання слідчого судді - відпала.
Окрім цього відповідно до листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю від 20.02.2020 р. за № 143/15-101-11 зазначено, що отримання документів дозвільного характеру для забудови земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0122 можливе лише після винесення ухвали суду про зняття заборони будь-яким фізичним та юридичним особам проведення будівельних робіт.
Таким чином, клопотання заявника підлягає задоволенню частково, а саме щодо скасування частково арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 28.11.2019 року, по справі № 308/13511/19 у кримінальному провадженні №0000386 від 14.11.2019 року, в частині заборони будь-яким фізичним та юридичним особам проведення будівельних робіт на земельній ділянці, яка розташована у АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, з кадастровим номером :22:001:0121 , яка належить землевласнику ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС», код 20448056, та правокористувачу згідно договору суперфіцію ОСОБА_5 , адже лише у даний спосіб буде забезпечено ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Дана дія надасть можливість заявнику звернутися до указаних державних установ та отримати розгляд своїх звернень ними по суті, а саме щодо отримання документів дозвільного характеру для забудови земельної ділянки.
Інакше кажучи, така дія (задоволення клопотання в частині) усуває перепону заявнику у зверненні до указаних державних установ з метою отримання документів дозвільного характеру для забудови земельної ділянки.
Водночас слід зазначити, що скасування частково арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 28.11.2019 року, по справі № 308/13511/19 у кримінальному провадженні №0000386 від 14.11.2019 року, в частині заборони будь-яким фізичним та юридичним особам проведення будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровим номером :22:001:0121 не надає право користувачу земельної ділянки проводити будівельні роботи без отримання документів дозвільного характеру для забудови земельної ділянки.
Земельна ділянка з кадастровим номером :22:001:0121 , яка розташована у АДРЕСА_1 належить ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС», код 20448056 на праві приватної власності та перебуває у користуванні гр. ОСОБА_5 відповідно до умов договору суперфіцію від 09.11.2018 року.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Слідчий суддя також зобов`язаний урахувати відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чипереслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном)пропорційним визначеним цілям та з дотриманням принципу справедливої рівноваги. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Під час судового засідання представник фактичного володільця майна навів докази, що в подальшому арешті майна, в частині заборони будь-яким фізичним та юридичним особам проведення будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровим номером :22:001:0121 відпала потреба, сторона обвинувачення не довела розумність такого строку арешту майна, а також не встановлено даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, а відтак слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що потреба в арешті майна відпала і приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання.

В іншій частині клопотання не підлягає задоволенню так, як стороною захисту не доведено , що в його необхідності відпала потреба.

Що стосується скасування арешту щодо земельної ділянки, яка розташована у АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, , яка належить землевласнику ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС», код 20448056, та правокористувачу згідно договору суперфіцію ОСОБА_10 , то слідчий суддя в цій частині клопотання відмовляє, оскільки така вимога не є предметом розгляду даного клопотання зважаючи на те, що з клопотанням до слідчого судді звернувся ОСОБА_11 тільки в інтересах володільця майна ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст. 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника володільця майна ОСОБА_5 ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000386 від 14.11.2019 року задовольнити частково.
Скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 28.11.2019 року, по справі № 308/13511/19 у кримінальному провадженні №0000386 від 14.11.2019 року, в частині заборони будь-яким фізичним та юридичним особам проведення будівельних робіт на земельній ділянці, яка розташована у АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, з кадастровим номером :22:001:0121 , яка належить землевласнику ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС», код 20448056, та правокористувачу згідно договору суперфіцію ОСОБА_5 .
В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено і проголошено 25.02.2020 року о 10 13 годині.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1