АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №491/37/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3 ,

- обвинуваченого ОСОБА_4 ,

- потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьїв Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000323, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 грудня 2019 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ананьїв Одеської області, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, з середньою освітою, офіційно не одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 14 січня 2002 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2019 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_4 перебував на вулиці с.Ананьїв Перший Ананьївського району Одеської області де між ним та ОСОБА_5 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_4 , на ґрунті особистих неприязних відносин ОСОБА_5 , виник умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день та час, ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці с.Ананьїв Перший Ананьївського району Одеської області, усвідомлюючи і оцінюючи свої дії, з метою нанесення тілесних ушкоджень, передбачаючи наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в область обличчя, чим спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді садна верхньої губи зліва, які у відповідності до п.2.3.5 та п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», віднесено до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, а саме умисного легкого тілесного ушкодження.

Після оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта, судом було встановлено особу обвинуваченого та роз`яснено йому суть обвинувачення, постановлено питання обвинуваченому про те, чи зрозуміле йому обвинувачення, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

На зазначене питання обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що обвинувачення йому зрозуміле, свою вину він визнає в повному обсязі та бажає давати суду показання.

У відповідності до положень ч.1 ст.349 КПК України судом було запропоновано стороні обвинувачення та стороні захисту проголосити вступні промови.

При цьому, прокурор та обвинувачений від оголошення вступної промови відмовилися.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо визначення обсягу доказів, які будуть досліджуватися, та порядку їх дослідження.

Прокурор зазначив, що враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, добровільності позиції обвинуваченого, відсутності сумнівів у тому, що обвинувачений розуміє суть обвинувачення та не оспорює фактичні обставини справи, що підтверджується його поясненнями, наданими у судовому засіданні, вона вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитами обвинуваченого та потерпілої, висновку експерту щодо тілесних ушкоджень спричинених потерпілій, а також дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого. Також прокурор вважав за доцільне оголосити в судовому засіданні складену органом пробації досудову доповідь відносно обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 з запропонованим прокурором обсягом та порядком дослідження доказів погодились.

Судом у відповідності до положень ч.3 ст. 349 КПК України було з`ясовано, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, прокурор, обвинувачений та потерпіла зазначили, що їм зрозуміло зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, вони проти цього не заперечують, їхня позиція є добровільною, та їм зрозуміло, що в подальшому вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд заслухавши думку учасників процесу, з урахуванням положень частин 2 та 3 статті 349 КПК України на місці постановив ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та встановлення запропонованого прокурором порядку дослідження доказів, а саме: допит обвинуваченого та потерпілої, дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого, висновку експерту щодо тілесних ушкоджень спричинених потерпілій, а також вивчення досудової доповіді, наданої органом пробації.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду що 10 грудня 2019 року близько 15 години 00 хвилин він перебував на одній з вулиць с.Ананьїв Перший Ананьївського району, в цей час він зустрів раніше не знайому йому жінку, як потім з`ясувалося ОСОБА_5 , з якою в нього виникла розмова, яка в подальшому переросла в сварку, з приводу того, що ОСОБА_4 спиляв дерево горіху біля будинку ОСОБА_6 . В ході сварки ОСОБА_4 не стримався та наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в область обличчя, в наслідок чого на верхній губі ОСОБА_5 зліва утворилося садно.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що 10 грудня 2019 року близько 15 години 00 хвилин вона перебувала у власних справах в с.Ананьїв Перший Ананьївського району. На одній з вулиць села вона зустріла раніше не знайомого їй чоловіка, як пізніше з`ясувалося ОСОБА_4 , у неї з зазначеним чоловіком виникла розмова з приводу пошкодження ним дерева горіху на території її домоволодіння, яка переросла в сварку, під час якої ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 один удар кулаком в область обличчя, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді садна верхньої губи зліва.

Після допиту обвинуваченого та потерпілого прокурором було оголошено та надано для долучення до матеріалів справи докази, які характеризують обвинуваченого, а також висновок експерта щодо тілесних ушкоджень спричинених потерпілій, а саме:

-Вимогу щодо наявності в ОСОБА_4 від 17 грудня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_4 раніше не судимий;

-Лист Комунального некомерційного підприємства «Ананьївська центральна районна лікарня» Ананьївської районної ради від 9 січня 2020 року №8, відповідно до якого ОСОБА_4 на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває;

-Довіку-характеристику від 9 січня 2020 року №17, видану Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області, відповідно до якої ОСОБА_4 на момент видачі довідки ніде не працював, проживав з співмешканкою ОСОБА_7 , виховував неповнолітніх дітей, скарг на нього до сільської ради не надходило, будь-яких компрометуючих матеріалів на ОСОБА_4 сільрада не мала;

-Довідку Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області від 9 січня 2020 року №18, відповідно до якої сім`я ОСОБА_4 складається з: ОСОБА_7 співмешканка, ОСОБА_8 дочка, ОСОБА_9 син, ОСОБА_10 дочка, ОСОБА_11 дочка, ОСОБА_12 дочка, ОСОБА_13 дочка;

-Висновок експерта №127, складений лікарем судово-медичним експертом ОСОБА_14 11 грудня 2019 року, відповідно до якого за результатами проведення судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_5 в неї було виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна верхньої губи зліва, які могли бути спричинені в наслідок дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо від одного удару кулаком, ушкодження могли бути спричинені в час викладений в постанові. А саме 10 грудня 2019 року. Зазначені ушкодження не є характерними для падіння з висоти власного зросту, мають незначні скороминулі наслідки і на підставі п.2.3.5 та п.4.6 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» належать до категорії легких тілесних ушкоджень

Заперечень або доповнень до зазначених доказів від учасників процесу не надходило, за їх згодою зазначені докази було долучено до матеріалів справи.

Також, від представника Ананьївського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області надійшли матеріали досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_4 із викладенням матеріалів та висновком органу пробації про те, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк, не становитиме високої небезпеки для суспільства (в тому числі окремих осіб).

Після дослідження доказів, судом було поставлено питання учасникам процесу про те, чи бажають вони доповнити судовий розгляд і чим саме, чи можливо закінчити дослідження доказів та перейти до судових дебатів.

На вказане питання учасники процесу повідомили, що будь-яких доповнень досудового розгляду, заяв або клопотань вони не мають, та вважають за можливе перейти до судових дебатів.

Враховуючи викладене судом без видалення до нарадчої кімнати було постановлено ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перехід до судових дебатів.

У судових дебатах:

Прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області пояснив, що під час розгляду кримінального провадження, в судовому засіданні було встановлено та доведено факт скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, просила визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, при цьому враховуючи особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, призначити йому покарання за ч.1 ст.125 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт.

Потерпіла ОСОБА_5 у судових дебатах погодилася з думкою прокурора, зазначивши, що вона бажає, що призначене покарання мало виховний вплив на обвинуваченого та попередило вчинення ним аналогічних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судових дебатах зазначив, що свою вину у вчиненні інкримінованого злочину він визнає в повному обсязі, усвідомив неправильність та протизаконність свого вчинку, у скоєному щиро розкаюється, просить його суворо не карати.

В останньому слові обвинувачений зазначив, що у скоєному він розкаюється.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що під час судового розгляду підтверджено факт скоєння ОСОБА_4 злочину, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з вищевикладеного.
Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 1статті 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України злочин вчинений ОСОБА_4 є злочином невеликої тяжкості.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст.67 КК України, відсутні.

Санкцією частини 1 статті 125 КК України передбачено застосування до винної особи покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

При цьому, суд врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого вважає, що з метою досягнення мети кримінального покарання, визначеної статтею 50 КК України, достатнім для виправлення ОСОБА_4 буде призначення йому покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, у вигляді 180 годин громадських робіт.

Зазначеного висновку суд дійшов виходячи з того, що ОСОБА_4 є раніше не судимою особою, при цьому має на утриманні неповнолітніх дітей, тимчасово ніде не працює.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_4 ніде не працює та має на утриманні неповнолітніх дітей суд вважає, що виконання обвинуваченим покарання у вигляді штрафу буде ускладненим, з огляду на його матеріальний стан, у зв`язку з чим застосування до нього цього виду покарання є недоцільним.

Частиною 1 статті 57 КК України визначено, що покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

При цьому, як зазначалося вище ОСОБА_4 тимчасово ніде не працює, що унеможливлює застосування до нього покарання у вигляді виправних робіт.

Частиною 1 статті 56 КК України визначено, що громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.56 КК України громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

Частиною 3 статті 56 КК України визначено, що громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

При цьому, ОСОБА_4 не є особою, визнаною особою з інвалідністю першої або другої групи, а також особою, яка досягла пенсійного віку, враховуючи викладене суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді громадських робіт.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

З реєстру матеріалів досудового розслідування та інших матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні відсутні речові докази.

Цивільний позов потерпілими та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 349, 366-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

За вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді 180 (ста вісімдесяти) годин громадських робіт.

У відповідності до положень частини 4 статті 36 Кримінально-виконавчого кодексу України судове рішення про застосування до засудженого покарання у вигляді громадських робіт приводиться до виконання не пізніше десятиденного строку з дня набрання судовим рішенням законної сили або звернення його до виконання.

Цивільний позов потерпілим та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ананьївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_15