Справа № 308/3139/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2020 м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
перекладача - ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2020 року за № 0001045, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Йорданії, студента 1 курсу інженерно-технічного факультету державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет», не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України у кримінальному провадженні № 0001045, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 28.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001045, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, погодженим прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ).
У клопотанні вказано, що як встановлено досудовим розслідуванням: близько 10 год. 50 хв. 28 березня 2020 року ОСОБА_8 , (HAMZA КHALED AHMAD ALTARAWNEH), перебуваючи на балконі орендованої ним квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, виказуючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, на зауваження потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , припинити викидати сміття з балкону, почав висловлюватися в бік потерпілого нецензурною лайкою та погрожувати вчинити акт сексуального насильства над потерпілим.
Коли потерпілий ОСОБА_5 , знаходячись на сходовій клітці четвертого поверху вищевказаного будинку, маючи на меті з`ясувати причини хуліганських дій ОСОБА_8 , постукав у двері квартири АДРЕСА_2 , останній, відкривши двері, перебуваючи на порозі при вході до квартири, тримаючи в руках заздалегідь заготовлений ним предмет, зовні схожий на ніж-мачете, почав розмахувати ним, намагаючись нанести тілесні ушкодження потерпілому. ОСОБА_5 , оцінивши ситуацію, заблокував вхідні двері до квартири АДРЕСА_2 , де на той момент перебував ОСОБА_8 , для того щоб останній не зміг потрапити на сходову клітку та спричинити йому тілесні ушкодження, на що ОСОБА_8 , грубо порушуючи громадський порядок, в присутності мешканців будинку, почав висловлюватись нецензурною лайкою, погрожувати застосуванням фізичного насильства відносно потерпілого, при цьому за допомогою заздалегідь заготовленого ним предмету, зовні схожого на ніж-мачете, почав наносити рублячі удари по внутрішній оббивці вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , намагаючись проламати їх та потрапити на сходову клітку будинку, де на той момент перебував потерпілий.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою правого ліктьового суглобу та звернувся за медичною допомогою до ЦМКЛ м. Ужгород (довідка чергового лікаря ЦМКЛ м. Ужгорода від 28.03.2020 року).
28 березня 2020 року о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , в порядку передбаченому ст. 208 КПК України, було затримано та поміщено до Ізолятора тимчасового тримання № 1 Головного управління Національної поліції в Закарпатській області. Перебуваючи в умовах ІТТ № 1, ОСОБА_8 , порушуючи встановлений режим утримання, почав поводитись агресивно, голосно кричати, нецензурно висловлюватись, намагався вибити вхідні двері до камери № 3, де він утримувався, після чого вирвав умивальник, пошкодив камеру відеонагляду та порвав постільну білизну.
У клопотанні вказано, що 29 березня 2020 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. Вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, а санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до семи років.
Окрім того, зазначено, що у ході допиту 29 березня 2020 року потерпілого ОСОБА_5 , останній під запис висловив побоювання за безпеку своєї сім`ї у разі, коли ОСОБА_10 далі перебуватиме на волі.
Слідчий у клопотанні також зазначив, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_8 :
- з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України);
- усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення даного злочину, може незаконно впливати на потерпілого, свідків, шляхом їх підкупу або залякування (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України);
- може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ст. 177 КПК України).
На думку сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може вчиняти спроби незаконного впливу на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні або вчинити нове кримінальне правопорушення. У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи поведінку ОСОБА_8 , подальше його перебування на волі, а не в умовах ізоляції, становить небезпеку для суспільства, а більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КК України.
З огляду на викладене, керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176 179, 184, ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ( ОСОБА_9 ) запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Потерпілий у судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, висловив побоювання за свою безпеку та безпеку своєї сім`ї у разі, коли ОСОБА_10 далі перебуватиме на волі, та просив обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Захисник в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання та просив обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту чи особистого зобов`язання з тих підстав, що підозрюваний є людиною молодого віку, раніше не судимий, має постійне місце проживання у студентському гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 . Крім того, захисник зазначив, що сторона обвинувачення не надала докази того, що підозрюваний має намір впливати на потерпілого, свідків, шляхом їх підкупу або залякування, перешкоджати слідству, вчиняти нові правопорушення, а вилучений у підозрюваного ніж-мачете є холодною зброєю. Захисник також вказав на те, що власник пошкодженої квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_11 не має і в майбутньому не буде мати жодних матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_8 з приводу завданої ним шкоди у квартирі за вищевказаною адресою, що підтверджується копією нотаріально завіреної заяви ОСОБА_11 , долученої до матеріалів справи. Щодо матеріальної шкоди завданої пошкодженням приміщення Ізолятора тимчасового тримання № 1 Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, то підозрюваний ОСОБА_8 має намір її відшкодувати.
Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку свого захисника та зазначив, що має намір одразу повернутися до Йорданії, якщо слідчий суддя прийме рішення відпустити його з-під варти.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Частина перша статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Підстави та порядок застосування примусових заходів, які обмежують конституційне право людини на свободу та особисту недоторканність, зокрема у кримінальному провадженні, закріплені у Кримінальному процесуальному кодексі України.
У відповідності до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування - Ужгородським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0001045, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
29.03.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Крім того, встановлено, що згідно заключення за наслідками проведеного 28.03.2020 року о 12 год. 40 хв. медичного освідчення, ОСОБА_8 перебував у стані сп`яніння внаслідок вживання наркотичних речовин (протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння від 28.03.2020 року).
Причетність ОСОБА_8 до вищевказаного злочину також підтверджується:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.03.2020 року;
- протоколом огляду місця події від 28.03.2020 року;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_5 від 29.03.2020 року;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 29.03.2020 року;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 29.03.2020 року;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.03.2020 року.
Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених матеріалах кримінального провадження, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Слідчий суддя вважає, що на цей час, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 , у разі визнання останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, беручи до уваги заяву підозрюваного про намір одразу повернутися до Йорданії, а також те, що ОСОБА_8 повідомлено про підозру лише 29.03. 2020 року, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
Слідчий суддя, враховуючи обставини вчиненого правопорушення, те, що внаслідок протиправних дій підозрюваного потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, а також обґрунтовані побоювання потерпілого, що ОСОБА_8 , у разі його звільнення з-під варти, буде становити загрозу для нього та його сім`ї, висловлені потерпілим у ході судового засідання та викладені в протоколі допиту потерпілого від 29.03.2020 року, вважає, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого, свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Слідчий суддя, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_8 вже після його затримання та перебуваючи в умовах ІТТ № 1 Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, порушив встановлений режим утримання та завдав своїми неправомірними діями матеріальну шкоду державі, шляхом пошкодження приміщення та обладнання вищевказаного ІТТ, а також враховуючи зафіксований факт вживання підозрюваним наркотичних речовин, вважає, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що з огляду на обставини вчинення правопорушення, доводи сторони обвинувачення, неправомірну поведінку підозрюваного після затримання, існує імовірність того, що підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на волі може вчиняти тиск на потерпілого та свідків, вказаних у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а відтак вважає неможливим забезпечення контролю за поведінкою підозрюваного в умовах, які не пов`язані з триманням під вартою та відповідно запобігання вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того, слідчий суддя констатує, що стороною захисту не надано доказів того, що підозрюваний має постійне місце проживання у студентському гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , що унеможливлює обрання йому такого виду запобіжного заходу, як домашній арешт.
Доводи сторони захисту щодо відсутності у клопотанні слідчого доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не є підставою відмови в обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованості підозри наданими слідчому судді доказами та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками для конкретних осіб, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховується слідчим суддею і те, що сам злочин, який інкримінується ОСОБА_8 , стосується грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, що в свою чергу є порушенням громадської безпеки не тільки потерпілих, свідків даного кримінального провадження, але й суспільства вцілому. Громадська безпека є елементом, складовою національної безпеки України, яка визначається в Законі України "Про основи національної безпеки України" як захищеність життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якої забезпечуються сталий розвиток суспільства, своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізація реальних та потенційних загроз національним інтересам. Зазначений вид злочину щодо грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства має суспільний інтерес.
Тому, враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя, вважає обґрунтованим висновок про необхідність застосування до підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.
При цьому, обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, оскільки дані обставини є такими, які характеризують підозрюваного, і не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Ч. 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч. 4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
З матеріалів кримінального провадження та судового розгляду вбачається, що підозрюваному ОСОБА_8 , інкримінується грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. Згідно наявних в матеріалах справи протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.03.2020 року, протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 від 29.03.2020 року, протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.03.2020 року, а також повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 29.03.2020 року, вбачається, що злочин вчинено із погрозою застосування до потерпілого насильства.
Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , було вчинено із погрозою застосування до потерпілого насильства, слідчий суддя прийшов до переконання про можливість у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Йорданії, студента 1 курсу інженерно-технічного факультету державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет», не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 13 год. 30 хв. 26 травня 2020 року, без визначення розміру застави.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Дата та час оголошення повного тексту ухвали 3 квітня 2020 року 15 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1