справа №176/1043/20
провадження №1-в/176/240/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання, яке надійшло від засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Целіноград республіки Казахстан, громадянина України, раніше судимого, засудженого: 18.01.2018 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі 3 роки, який відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії № 26,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 засуджений 18.01.2018 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі 3 роки.
Початок строку відбування покарання 15.11.2017 року, кінець строку відбування 15.11.2020 року.
Засуджений ОСОБА_4 заявляє клопотання про його умовно-дострокове звільнення з посиланням на положення ст. 81 КК України. Крім того посилається на те, що має два заохочення, стягнень немає, за станом здоров`я не може працювати на виробництві установи
Засуджений ОСОБА_4 належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, клопотань щодо проведення судового засідання за його участю в режимі відеоконференцзв`язку від останнього не надійшло. .
Державна установа Жовтоводська виправна колонія № 26, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого повноважного представника не направила.
Прокурор в судовому засіданні в задоволенні клопотання просив відмовити, оскільки засуджений в період відбуття не мав жодного заохочення, посередньо характеризувався під час всього строку відбування покарання, на адміністративних комісіях установи засудженому було відмовлено в застосуванні як ст. 101 КВК України, ст. 82 КК України так і в застосуванні ст. 81 КК України як такому який не довів своє виправлення, крім того ОСОБА_4 засуджений за вчинення тяжкого злочину, а тому вважає, що недостатні підстави.
Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання інших осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та наведені в ньому підстави, матеріали особової справи на засудженого, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій і одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.
Висновок про виправлення засудженого має бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.
Як зазначив Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для вирішення питання про досягнення цілей покарання.

При цьому звернув увагу, що головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці, потреба в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштуванні.

Пленум Верховного Суду України також звернув увагу на те, що сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці - постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи та інше.

Судом встановлено, що витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого, характеристиками в особовій справі на засудженого, матеріалами про стягнення і заохочення, що в місцях позбавлення волі за вироком суду ОСОБА_4 знаходиться з 20.11.2017 року, з цього часу утримувався в УВП № 3 м. Кривий Ріг, характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. До праці не залучався.

З 26.06.2018 року продовжує відбуватипокарання в Жовтоводській ВК № 26.

Згідно передуючої характеристики від 28.05.2020 року, що мається в матеріалах особової справи продовжує характеризуватися посередньо (арк. ос. спр. 72 т. 1 ч. 2).

За період відбування покарання в Жовтоводській ВК № 26 засуджений немає ні заохочень, ні стягнень, на протязі всього тривалого строку відбування покарання по теперішній час характеризувався лише посередньо, а не задовільно чи добре, на виробництві установи не працевлаштований, до виконання робіт з благоустрою установи не залучається.

Крім того як підтверджується в період відбуття покарання у засудженого мали прояви порушення режиму утримання, які хоча і не потребували застосування дисциплінарного стягнення, обмежувались тільки проведенням профілактичної бесіди, однак такі прояви у своїй сукупності вказують на поведінку засудженого за весь період відбуття покарання, та як така, як вбачається, була не стабільною, посередньою, більш того будь-яких позитивних проявів не містить.

Суд враховує що засуджений ОСОБА_4 з 01 вересня 2018 року по 27 червня 2019 року навчався в Державному професійно технічному закладі при установі виконання покарань та здобув професію Електрогазозварник, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_1 .
Згідно довідки медичної частини установи, засуджений ОСОБА_4 здоровий, працездатний та може виконувати будь-яку роботу (арк. ос. спр. 37 т. 1 ч. 2).
При цьому суд наголошує, що засуджений мав можливість виявити себе та проявити ініціативу бути залученим до суспільно-корисної праці протягом як на початку строку відбування покарання так і в господарській обслузі установи за місцем попереднього ув`язнення, та отримати за весь цей час бодай хоч одне заохочення. Але жодної ініціативи не виявив, як вбачається та підтверджується характеристиками, за весь період відбуття покарання мав лише пасивне, безініціативне відношення до праці та посередню характеристику.
Таким чином, суд враховує та приходить до висновку, що відсутність жодних заохочень, переважне посереднє пасивне відношення до праці засудженого, не утворює підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 як такому який став на шлях виправлення, що в цілому не надає можливості встановити однозначну стабільну позитивну поведінку засудженого та що останній дійсно виправився.
Крім того, згідно передуючих характеристик, які маються в матеріалах особової справи засуджений характеризується лише посередньо, на виробництві установи був працевлаштований короткий проміжок часу, при цьому жодного разу не заохочувався, свідомо уникає від виконання робіт з благоустрою або перекладає їх виконання на інших засуджених. Згідно останньої характеристики від 28.05.2020 року на виробництві установи не працевлаштований, при цьому в характеристиці зазначено, що на заходи виховного характеру реагує формально (арк. ос. спр. 55, 59, 62, 65, 72 т.2 ч.1).

Крім того, ОСОБА_4 , розглядався на адміністративній комісії установи 13.12.2018 року, 27.06.2019 року відповідно до ст. 101 КВК України та йому відмовлено, як такому, що не стає на шлях виправлення. Відповідно до ст. 82 КК України розглядався на адміністративній комісії установи 28.11.2019 року, 28.05.2020 року відмовлено як такому який не став на шлях виправлення. Відповідно до ст. 81 КК України розглядався на адміністративній комісії установи 28.05.2020 року відмовлено як такому який не став на шлях виправлення.
Суд зазначає, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини наявності та застосування бодай одного заохочень на що посилається засуджений в справжньому клопотанні, а також на хворобу, яка не дає йому можливості бути залученим до праці на виробництві установи, оскільки такі спростовуються матеріалами особової справи на останнього, в яких відсутні матеріали застосування заохочень до засудженого, при цьому матеріали містять довідку з медичної частини установи в якій зазначається, що ОСОБА_4 здоровий та жодних протипоказань немає.
За таких обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого, який є судимий та відбуває покарання за тяжкий злочин проти власності, (арк. ос. спр. 15-16 т. 1 ч. 1), а умовно-дострокове звільнення особи від подальшого відбування призначеного покарання передбачає її повернення до суспільно-громадського життя, суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 , виходячи з встановлених обставин у сукупності щодо його поведінки та відношення до праці, є передчасним та клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду шляхом її подачі через даний міський суд.

Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя : ОСОБА_1