ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1311/20 Справа № 205/906/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання,

за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_7
засудженого (в режимі відеоконференції) : ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати і постановити нову, якою застосувати до нього положення ст. 81 КК України та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на незаконність, необґрунтованість ухвали суду. Зазначає, що відбув більше 3/4 строку покарання, режиму утримання не порушує, стягнення погашені, працевлаштований на виробництві колонії, виконує всі вимоги адміністрації установи, приймає участь в програмах виховного впливу засуджених, за відмінну поведінку та сумлінне ставлення до праці має 4 заохочення, також має стійкі соціальні зв`язки. Вважає, що своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і до нього можливо застосувати ст. 81 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні подання ДУ Дніпровська ВК №89 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2014 року за ст.307 ч.2, ст.309 ч.2, 71 КК України до 8 років позбавлення волі. За час відбуття покарання засуджений має 4 заохочення та 3 дисциплінарні стягнення. На думку суду, засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою не довів свого виправлення, а саме, що останній раніше неодноразово судимий, раніше звільнявся від подальшого відбування покарання умовно-достроково, проте знову вчиняв умисні злочини, що свідчить про те, що засуджений ОСОБА_6 у повній мірі не став на шлях виправлення.

Вислухавши суддю - доповідача, доводи засудженого, який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суди при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення зобов`язані дослідити весь період відбування засудженого за вироком суду та враховувати, що підлягають умовно - достроковому звільненню ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання представника виправної колонії повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що ОСОБА_6 не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, відмовляючи у задоволенні подання, судом враховано, що засуджений за час відбування покарання має 4 заохочення та 3 дисциплінарні стягнення, раніше неодноразово судимий, звільнявся від подальшого відбування покарання умовно-достроково, проте знову вчинив умисні злочини. Також, суд врахував, що за час відбування покарання засуджений характеризується задовільно, залучений до робіт з благоустрою установи.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст.81 КК України, оскільки відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_6 відбув 3/4 строку покарання, відбуває покарання за вчинення злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.
При цьому, колегія суддів зауважує, що наявність лише 4 заохочень за весь період відбування покарання хоча і характеризують позитивно особу засудженого, однак з урахуванням інших, встановлених судом обставин, на виправлення ОСОБА_6 не вказують.

Крім того, колегія суддів зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до того ж короткий проміжок часу за яким змінилася поведінка засудженого, згідно наданої характеристики не є достатніми обставинами для можливості оцінки поведінки засудженого, з підстав, які визначені положеннями ст. 81 КК України.
Доводи апеляційної скарги засудженого, хоча і мають місце, але, враховуючи вищенаведене, не є безумовними підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, а тому, повинна бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2020 року про відмову в задоволенні подання ДУ Дніпровська ВК №89 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4