Справа № 645/889/17
Провадження № 1-кп/645/37/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2020 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
За участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
з участю прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
ОСОБА_4 , 14.02.2017, приблизно об 11:30 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився в приміщенні магазину «Живе пиво», розташованого за адресою: м. Харків, вул.. Краснодарська, 181-Б, де в нього виник злочинний намір на заволодіння мобільним телефоном своєї знайомої ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , діючи умисно,, з корисливих мотивів, використовуючи довірчі відносини з ОСОБА_5 , під приводом здійснення телефонного дзвінка своєму товаришеві, звернувся до ОСОБА_5 з проханням надати йому належний їй мобільний телефон. ОСОБА_5 , довіряючи ОСОБА_4 , та не підозрюючи про його злочинні наміри, добровільно надала останньому свій мобільний телефон «Meizu M3», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2011 від 22.02.2017 складає 2720,00 грн.
Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись мобільним телефоном «Meizu M3» на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2720,00 грн..
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні інкримінованого правопорушення, та дав суду показання про обставини вчинення ним злочину, пояснивши, що 14.02.2017 приблизно об 11:30 год. в приміщенні магазину «Живе пиво» за адресою: м. Харків, вул.. Краснодарська, 181-Б., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вирішив заволодіти мобільним телефоном своєї знайомої ОСОБА_5 .. Скориставшись її довірою, попросив її мобільний телефон під приводом подзвонити знайомому, при цьому не мав намір його повертати. ОСОБА_5 передала телефон ОСОБА_4 , після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись мобільним телефоном на власний розсуд. У скоєному щиросердно розкаюється. Цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди визнав повністю.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає повне визнання вини та щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання, передбачені ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, з місця проживання характеризується формально.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
На думку суду, призначення покарання у виді обмеження волі із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком в порядку ст. 75 КК України при здійсненні контролю за поведінкою засудженого відповідно до положень ст. 76 КК України, з урахуванням фактично встановлених обставин у справі та наведених вище, є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю відповідає принципам і правилам призначення покарання, які містяться в нормах ст.ст. 65, 66 КК України.
Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 2700,00 грн. підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням позову обвинуваченим.
Згідно положень ст.124 КПК України на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 2011 від 22.02.2017 в розмірі 594,00 грн..
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 349, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 2700,00 грн. ( дві тисячі сімсот грн..).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 2011 від 22.02.2017 в розмірі 594,00 грн..
Речові докази мобільний телефон «Meizu M3» сірого кольору, серійний № НОМЕР_1 , Imei 1: НОМЕР_2 , Imei 2: НОМЕР_3 , який був переданий на відповідальне зберігання потерпілій, після набрання вироком законної сили вважати повернутим потерпілій ОСОБА_5 ; DVD-диск в 1 екз., долучений до матеріалів справи, після набрання вироком законної сили залишити зберігатись в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя-