печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Києві прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :
16 квітня 2020 року у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Києві прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
У судове засідання представник органу досудового розслідування не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити.
На підставі ч. 2 статті 170 КПК України розгляд клопотання про арешт майна проведено за відсутності представника власника майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.
З матеріалів клопотання вбачається, що Першим відділом процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Києві прокуратури міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000097 від 11.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Досудове розслідування проводиться слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 2017 по 2019 рік, точні дата та час невстановлені, службові особи ДП «Центр державного земельного кадастру» за попередньою змовою із службовими особами Держгеокадастру, зловживаючи службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби та в інтересах третіх осіб, здійснювали несанкціоноване втручання у автоматизовану систему ПАК «Національна кадастрова система», до якої вносили завідомо неправдиві відомості щодо земельних ділянок з метою подальшої зміни форми їх права власності, які в подальшому були передані у власність третім особам, чим заподіяли значної матеріальної шкоди.
Так, 13.12.2006 між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_5 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, внаслідок якого остання набула права власності на земельну ділянку загальною площею 42,017 га на території Ірпінської міської ради Київської області, із кадастровими номерами №:01:173:0021 (площею 17,5209 га), №:01:173:0007 (площею) 5,8728 га), №:01:173:0013 (площею 14,5650 га), та №:01:173:0005 (площею 4,0592 га).
Окрім цього, 27.12.2006 між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (продавці) та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого остання набула права власності на земельну ділянку, що розташована на території Ірпінської міської ради Київської області із кадастровим номером :01:173:0012 площею 1,1592 га.
В подальшому, земельні ділянки із кадастровими номерами №:01:173:0005 площею 4,0592 га та :01:173:0012 площею 1,1592 га, об`єднано в одну під кадастровим номером :01:173:0027 загальною площею 5,2184 га, та видано акт про право власності на земельну ділянку серії ЯД №710630 від 01.03.2007.
Одночасно із цим, невстановленими на даний час службовими особами ДП «Центр державного земельного кадастру» та Держгеокадастру, із використанням свого службового становища, всупереч інтересам служби та в інтересах третіх осіб, здійснено несанкціоноване втручання у автоматизовану систему ПАК «Національна кадастрова система», із якої вилучено відомості щодо вказаної земельної ділянки, зокрема про її номер, площу та власника.
При цьому, в межах вищезазначеної земельної ділянки сформовано дві окремі земельні ділянки із кадастровими номерами №:03:002:0040 площею 1 га, вартістю 13044,65 грн., та №:01:173:0012 площею 1,1592 га, вартістю 36 756, 64 гривні, які передано у власність третім особам.
Таким чином, внаслідок протиправних дій службові особи ДП «Центр державного земельного кадастру» та Держгеокадастру, за попередньою змовою із невстановленими особами, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, використали владу всупереч інтересам служби з метою передачі у власність третіх осіб земельних ділянок на території Київської області, чим заподіяно інтересам інших осіб тяжких наслідків, тобто, скоїли злочин, передбачений ч. 2 ст. 364 КК України.
Відповідно до інформації оперативного підрозділу ГУ КЗЕ СБ України, з метою приховання слідів злочину, маскування протиправного способу набуття права власності, організаторами вчинено удавані правочини зі зміни права власності на підконтрольних їм осіб, поділу та об`єднання земельних ділянок зі зміною кадастрових номерів та повторною державною реєстрацією права власності.
Так, власником земельної ділянки із кадастровим номером №:03:002:0040, площею 1 га, являється громадянин ОСОБА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, підставою для виникнення права власності на зазначену земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказано договір купівлі-продажу земельної ділянки №286 від 15.05.2017
Враховуючи вищевикладене, у сторони обвинувачення є всі підстави вважати, що земельна ділянка з кадастровим номером №:03:002:0040, є об`єктом кримінально протиправних дій.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказана земельна ділянка належить ОСОБА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).
Постановою слідчого у кримінальному провадженні від 10 квітня 2020 року вказану земельну ділянку визнано речовим доказом.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.
Слідчий суддя вивчивши матеріали провадження за клопотанням вважає, що є достатні підстави вважати, що майно, на арешті якого наполягає орган досудового розслідування, відповідає вимогам визначених ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки речі та предмети являються доказом злочину, а саме зберегли на собі його сліди та містять інші відомості (інформацію) які можуть бути використанні з метою встановлення істини та проведення всебічного, повного розслідування кримінального провадження, а також можуть слугувати доказами у встановленні певних обставин під час здійснення досудового розслідування, а відтак потреби органу дізнання виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, як арешт майна.
При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Крім того, слід зазначити, що вилучене під час огляду майно співвідноситься із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту вилучених під час слідчих дій речей та грошових коштів.
За таких обставин, клопотання підлягає задоволенню, приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером №:03:002:0040, площею 1 га, яка належить на праві власності ОСОБА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши до завершення досудового розслідування та судового розгляду розпоряджатися ним у будь-який спосіб (зміна права власності, перереєстрації, поділу, виділу, тощо).
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1