Справа № 206/1531/20
Провадження № 1-в/206/153/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2020року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника ДУ "ІВЦ (№133)": ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, раніше судимого: 14.07.2017 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, засудженого 27.12.2017 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць; згідно ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 16.04.2019 року невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на обмеження волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:

10.04.2020 року ОСОБА_5 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з клопотаннямпро умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити посилаючись на те, що він має хвору матір, йому слід дивитись за дитиною і він провину визнав.
Представник ДУ "ІВЦ (№133)" в судовому засіданні просив відмовити у задоволені клопотання.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
Розглянувши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, представника виправної установи, засудженого, суд вважає, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.
В силу ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 відбув 2/3 призначеного строку покарання. Відповідно до наданої адміністрацією установи інформації засуджений в місцях виконання покарань з 02.08.2017 року, під час перебування в УВП № 4 режим не порушував, заохочень та стягнень не мав, з 16.02.2018 року відбував покарання в ПВК № 122, мав 1 заохочення, стягнень не мав, після чого згідно ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 16.04.2019 року йому було замінено покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі. У ДУ "ІВЦ № (133)" він відбуває покарання з 21.05.2019 року, характеризується негативно, вимоги відбування покарання та правила внутрішнього розпорядку виконує не завжди, заохочень не має, має 1 стягнення, отримане 18.05.2020 року, яке на даний час не зняте та не погашене.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд виходить з того, що умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд враховує не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.

Так, відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 81 КК України і застосування до нього умовно-дострокового звільнення є те, що він довів своє виправлення, про що може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.

Досліджені факти не можуть свідчити, що ОСОБА_5 довів своє виправлення. Інших даних на підтвердження вказаного факту не наведено та не надано при розгляді клопотання.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання за вчинення тяжкого та середнього ступеню тяжкості злочинів, які він вчинив будучи особою раніше судимою, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, так як об`єктивно згідно даних адміністрації установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений ОСОБА_5 , які досліджені в судовому засіданні, він своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, адже перебуваючи в установі більше року не отримав жодного заохочення, а навпаки отримав стягнення та характеризується негативно. Доводи засудженого про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є непереконливими.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_5 на даний час не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України ст. 537, 539, ч. 2 ст. 376 Кримінально процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів.

Суддя: ОСОБА_1