Провадження № 1-в/592/567/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника СВК № 116 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, яке мотивує тим, що він засуджений Подільським районним судом м. Києва 06.06.2012р. за ч. 1 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі. Зазначає, що підстави не застосування до нього ст. 81 КК України йому невідомі, готовий продовжувати суспільне життя в трудовому колективі заводу «Факел». Фактично перебував в межах СІЗО до 21.01.2013р. На той час фактичний кінець строку 24.09.2022р., а пільга ст. 81 КК України діє з 28.10.2019р.
У судовому засідання засуджений та його адвокат ОСОБА_6 клопотання підтримали у повному обсязі, просять задовольнити, вказуючи, що він спочатку відбування покарання працював, і на даний час має бажання працювати, але адміністрація установи не надає йому робочого місця, не пропонує роботу. Режим відбування покарання не порушує.
Представник СВК № 116 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вказуючи, що у засудженого немає прагнення до праці, заяв про працевлаштування його в установі не писав, до того ж вирок суду з його боку не виконаний в частині відшкодування заподіяної злочином шкоди в сумі 515 395 грн. 47 коп., вину у вчиненому не визнає, у з`язку з чим подавав чисельні скарги, тобто на думку адміністрації ОСОБА_5 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Прокурор в судовому засіданні також заперечував проти задоволення клопотання, оскільки на те відсутні законні підстави, з огляду на матеріали особової справи.
Суд, перевіривши матеріали клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, вислухавши думку учасників процесу, вважає дане клопотання таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що вироком Подільського районного суду м. Києва від 06 червня 2012 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років, строк відбуття покарання рахується з 23 травня 2011 року (т.1 а.о.с. 17-27).

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.03.2016р. постановлено зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення в межах кримінального провадження, час тримання його під вартою з 23 травня 2011 року по 20 листопада 2012 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (т.1 а.о.с. 37).

Початок строку відбування покарання - 23.05.2011 року, кінець строку - 25.11.2022 року. Станом на 09.12.2019 року невідбута частина покарання становить 2 роки 11 місяців 16 днів.

Засуджений ОСОБА_5 до державної установи «Київський слідчій ізолятор» прибув 31.08.2011 року, де до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав. До державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» прибув 21.01.2013 року, на початку відбування покарання залучався до праці на виробництві за що має одне заохочення, але протягом тривалого часу змінив своє ставлення до праці в гірший бік. До лікарняного закладу при державній установі «Покровська виправна колонія (№ 17) прибув 30.03.2015 року де до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав. До державної установи «Сумська виправна колонія (№ 116)» - 21.02.2016 року де до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав. До державної установи «Київський слідчий ізолятор» прибув 21.04.2016 року де до праці не залучався стягнень та заохочень не мав. До державної установи «Сумська виправна колонія (№ 116)» прибув 15.06.2018 року. За час відбування покарання в установі характеризується задовільно, вимоги режиму тримання порушував, за що мав одне стягнення, яке погашено за строком давнини. На виробництві установи не працевлаштований в зв`язку з власним небажанням працювати, приймає участь у суспільному житті відділення, ініціативу не проявляє, потребує постійного спонукання до виконання покладених завдань. Доручену роботу часто не виконує у визначений строк, розтягує час виконання та працює тільки у присутності представників адміністрації. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, підтримує рівні стосунки із засудженими різної соціальної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи виконання покарань, але потребує періодичного контролю. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймати особисту участь у організації виховних заходів, які проводяться в установі бажання не виявляє. Брати участь у роботі самодіяльних організацій, бажання не проявляє. На профілактичних обліках в установі не перебуває. Термін застосування умовно-дострокового звільнення настав 25.08.2019 року.
Згідно положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що засуджений сумлінної поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Зокрема, судом було проаналізовано поведінку засудженого за весь час відбування покарання у колонії , а також період та види роботи.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Таким чином, ретельно вивчивши особу засудженого, матеріали особової справи, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, суд дійшов висновку, що засуджений фактично та не довів, що став на шлях виправлення своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, оскільки сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня. сумлінне ставлення до навчання, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та ін. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, внесення раціоналізаторських пропозицій, винахідницькі відкриття, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Такої достатньої підстави суд не встановив.

Тому за наведених обставин суд вважає, що до нього на даний час не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від покарання.

На підставі викладеного і керуючись ст. 81 КК України, ст. 537 КПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 7 діб з часу її проголошення.

Повний текст ухвали складено 12.12.2019 року.

Суддя ОСОБА_1
З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_1