Справа № 545/2880/19
Провадження № 1-в/545/634/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2019 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області клопотання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Воркута РФ, громадянки України, освіта середня, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше судимої :

-31.01.2002 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ст. 229-6 ч. 1, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік ;

-03.10.2002 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ст. 309 ч.2 КК України до 6 місяців позбавлення волі ;

-08.02.2010 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ст. 309 ч. 2,75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік ;

-29.04.2010 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 309 ч. 2, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

-02.08.2016 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ст. 309 ч. 1,75 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік ;

Засуджена вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року за ст. 309 ч. 2, 71 КК України до 2 років 2 днів позбавлення волі,

Початок строку покарання 21.05.2018 року, кінець строку покарання 23.05.2020 року,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

Засуджена ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що вона відбула 2/3 строку покарання і довела своє виправлення.

Від засудженої та представника колонії на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, вважає, що засуджена за час відбування покарання не довела своє виправлення і тому не заслуговує на застосування до неї умовно дострокового звільнення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора , суд приходить до висновку, що клопотання засудженої задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.537 ч.2 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч.ч.2,3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 2/3 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, ОСОБА_4 раніше неодноразово судима за вчинення умисних злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних речовин , на шлях виправлення не стала та в період іспитового строку знову вчинила злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних речовин, за який засуджена вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року за ст. 309 ч. 2 , 71 КК України до 2 років 2 днів позбавлення волі.

За час відбування покарання, засуджена ні стягнень , ні заохочень не мала.

Як вбачається із характеристик на засуджену ОСОБА_4 від 30.01.2019 року, від 24.05.2019 року остання характеризується посередньо, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, але робить це з метою поблажливого ставлення до себе, вину у вчиненному злочині визнає частково ( а.о.с. 37,51 ).

Даний факт також підтверджується витягами із протоколів засідань комісії Надержиншинської виправної колонії від 30.01.2019 р. № 4, від 24.05.2019 р. № 16, згідно яких вбачається, що засуджена не стала на шлях виправлення в зв`язку із чим їй було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, застосуванні умовно-дострокового звільнення. (а. о/с 48, 59).

Як вбачається з характеристики на засуджену від 21.11.2019 року ОСОБА_4 характеризується посередньо,не довела свого виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення .

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.
Однією із головних умов для умовно - дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Відмовляючи в задоволенні подання, суд враховує особу засудженої, дані про поведінку засудженої і її ставлення до праці за весь період відбування покарання, виходить з того, що єдиною та достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженої, що повинно підтверджуватися її сумлінною поведінкою та ставленням до праці у процесі відбування покарання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, особу засудженої, яка злочин вчинила в період іспитового строку, суд вважає, що вище наведені обставини не можуть свідчити про сумлінну поведінку ОСОБА_4 за період відбування покарання і тому приходить до висновку, що необхідні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженої відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1