Справа № 461/3000/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2020 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Галицького районного суду м. Львова від 06.12.2019 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді одного року шести місяців і десяти днів обмеження волі, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 , 03.01.2020 року близько 22 години 22 хвилин, перебуваючи в приміщенні винного бару «П`яна Вишня», по вулиці Краківська, 1/3 у м. Львові, маючи умисел на викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за відсутності уваги сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно намагався викрасти пляшку алкогольного десертного напою «П`яна Вишня» об`ємом 1 літра, закупівельною вартістю 233 гривень 76 копійок, що належить ТзОВ «Бізнес-центр Лемки», однак виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, такий не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки він був затриманий працівником даного закладу.

Також, ОСОБА_4 , 06.04.2020 року близько 16 години 10 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «ЛЬВІВХОЛОД», по вулиці Лесі Українки, у м. Львові, маючи умисел на викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за відсутності уваги сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно намагався викрасти товар загальною вартістю 242 гривень 09 копійок , а саме: дві упаковки кави марки «Якобз» 225 грам загальною вартістю 149 гривень 69 копійок, одну упаковку каву марки «Якобз мелена» 225 грам вартістю 71 гривень 21 копійку, один сендвіч з шинкою 210 грам вартістю 21 гривень 50 копійок, що належить ТзОВ ТВК «ЛЬВІВХОЛОД», однак виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, такий не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівником даного закладу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому злочинних діях визнав повністю. Дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Зазначив, що в обвинувальних актах вірно відображені його дії, які полягали в тому, що він перебуваючи в приміщенні винного бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та у приміщенні магазину «Рукавичка» таємно намагався викрасти продукти харчування та алкогольні напої. Пояснив, що дійсно події відбувалися у період часу, у спосіб, які зазначені в обвинувальних актах. Вказав, що мотиви, спосіб і мета вчинення злочинів, також перелік речей які намагався викрасти відповідають дійсності. У вчиненому розкаюється. Просить суд його суворо не карати.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував в обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини даної справи у апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, підстав для самообмови судом не встановлено.
Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

При цьому, кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив декілька тотожних злочинів, а відтак, кваліфікація його дій за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України є вірною за всіма епізодами крадіжок, що узгоджується з правовим висновком ВП Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.05.2018 року у справі №187/1354/15 (провадження №51-1017км18), згідно якої вчинення кількох епізодів тотожних злочинів повинно кваліфікуватися за однією статтею КК України, а не за кожен із них окремо, оскільки вони підпадають під дію однієї і тієї ж частини статті закону України про кримінальну відповідальність і повторної кваліфікації не потребують.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочинів, наслідки суспільно-небезпечних діянь останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, також враховано досудову доповідь персоналу органу пробації, згідно якої, існує дуже висока ймовірність вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, та високий ризик небезпеки для суспільства, виправлення особи без ізоляції від суспільства неможливо.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчинених ним злочинів, те, що злочини вчинено обвинуваченим повторно, мотиви вчинення злочинів, спрямовані на таємне заволодіння чужим майном, способи вчинення злочинів, стадію вчинення злочинів, відношення обвинуваченого до скоєного. Також суд враховуєфактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку в лікаря нарколога.

Пом`якшуючою покарання ОСОБА_4 обставиною суд визнає щире каяття.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
При цьому каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту в межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання, що відповідає положенням статті 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, а тому приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого буде покарання у виді арешту, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, а також буде необхідною та сприятиме виправленню обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. На переконання суду, таке покарання для засудженого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому рахувати з моменту взяття під варту 23 квітня 2020 року.

Питання речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 23 квітня 2020 року.

Речові докази:

- одну пляшку алкогольного напою «П`яна вишня», три пачки кави «Якобз» та сендвіч марки «Рукавичка» - повернути потерпілому за належністю;

- CD-R диск залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1