Провадження № 1-кп/344/772/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом та угодою про примирення щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Івано-Франківськ, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючої, одруженої, на утриманні особа похилого віку, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Злочин вчинено за наступних обставин.

Так, у квітні 2019 року у ОСОБА_6 , яка спільно проживає зі своїм батьком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , та достовірно знаючи про розмір його пенсії, яку йому щомісяця нараховують на його банківську платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , а також знаючи реквізити вказаної банківської платіжної картки, виник протиправний умисел на таємне викрадення грошових коштів із його банківської карти.

Цього ж місяця, перебуваючи у вищевказаній квартирі, ОСОБА_6 , маючи вільний доступ до банківської картки ОСОБА_5 , реалізуючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за допомогою онлайн Інтернет додатку «Приват 24» визначила власний мобільний номер НОМЕР_3 як фінансовий номер банківської платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , виданої ОСОБА_5

11 травня 2019 року продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на таємне викрадення грошових коштів, ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно через IVR-меню «Приват-24», здійснила переказ грошових коштів з банківської платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ОСОБА_5 на свою банківську платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 в розмірі 1507,54 грн, якими в подальшому розпорядилась на власний розсуд.

Крім того, 12.05.2019 ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, перебуваючи у вищевказаній квартирі, за допомогою IVR-меню «Приват-24» здійснила переказ грошових коштів з банківської платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ОСОБА_5 на свою банківську платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 в розмірі 9045,23 грн, якими в подальшому розпорядилась на власний розсуд.

Також 14.05.2019 ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, перебуваючи у вищевказаній квартирі, за допомогою IVR-меню «Приват-24» здійснила переказ грошових коштів з банківської платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ОСОБА_5 на свою банківську платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 в розмірі 7035,18 грн, якими в подальшому розпорядилась на власний розсуд.

До того ж, 15.05.2019 ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, перебуваючи у вищевказаній квартирі, за допомогою IVR-меню «Приват-24» перерахувала грошові кошти з банківської платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ОСОБА_5 на свою банківську платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 в розмірі 400 грн, якими в подальшому розпорядилась на власний розсуд.

Аналогічним чином, 18.05.2019, ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, перебуваючи у вищевказаній квартирі, за допомогою IVR-меню «Приват-24» здійснила переказ грошових коштів з банківської платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ОСОБА_5 на свою банківську платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 в розмірі 1000 грн, якими в подальшому розпорядилась на власний розсуд.

Також 22.05.2019 ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, перебуваючи у вищевказаній квартирі, за допомогою IVR-меню «Приват-24» здійснила переказ грошових коштів з банківської платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ОСОБА_5 на свою банківську платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 в розмірі 9045,23 грн, якими в подальшому розпорядилась на власний розсуд.

Крім того, 01.06.2019 ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії , перебуваючи у вищевказаній квартирі, за допомогою IVR-меню «Приват-24» здійснила переказ грошових коштів з банківської платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ОСОБА_5 на свою банківську платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 в розмірі 1005,03 грн, якими в подальшому розпорядилась на власний розсуд.

Загалом ОСОБА_6 таємно викрала грошові кошти ОСОБА_5 на загальну суму 29038,21 грн, спричинивши тим самим йому майнову шкоду на вищевказану суму.

24 липня 2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_6 укладено угоду про примирення, згідно з умовами якої потерпілий та обвинувачена дійшли згоди, що злочин обвинуваченою було вчинено саме при викладених вище обставинах, обвинувачена беззастережно та у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, обвинувачена добровільно у повному обсязі відшкодувала заподіяні потерпілому збитки у розмірі 29 038,21 грн.

Згідно вказаної угоди сторони дійшли згоди, що дії обвинуваченої слід кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та сторони узгодили покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вказаному злочині визнала повністю та беззастережно, згоду на застосування узгодженого виду покарання підтримала, а угоду про примирення від 24 липня 2019 року просила затвердити. Наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до неї в разі затвердження укладеної угоди, та виключні підстави оскарження вироку розуміє. Зазначила, що на час подій не мала доходу, однак у зв`язку з похилим віком батька проживала з ним, щоб здійснювати за ним догляд. Кошти, які зняла з рахунку батька, використала на їх спільне проживання, оплату рахунків та придбання продуктів харчування. На даний час хоч офіційно не працевлаштована, однак її середньомісячний дохід від тимчасових заробітків становить приблизно 10000 грн. Відшкодувала заподіяну потерпілому матеріальну шкоду в повному обсязі. У вчиненому щиро розкаялася, активно сприяла досудовому розслідуванню, повідомляючи усі обставини справи.

Потерпілий ОСОБА_5 просив затвердити угоду про примирення, визнати винною обвинувачену, призначивши їй покарання у виді штрафу в узгодженому розмірі. Зазначив, що шкоду йому відшкодовано, будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має. Наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та виключні підстави оскарження розуміє.

Прокурор вважав, що угода відповідає встановленим вимогам закону і може бути затверджена судом з призначенням узгодженого сторонами покарання.

Суд, роз`яснивши обвинуваченій ОСОБА_6 суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, її права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачена правильно розуміє зміст наданих їй прав та правові наслідки відмови від таких, а також роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, вважає, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченої та потерпілого відносно визнання винуватості та примирення, та укладенні відповідної угоди про примирення немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок.

Суд також враховує наступне.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні визнала себе винною, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості та, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про примирення при викладених вище обставинах може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.471 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується обвинувачена ОСОБА_6 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, що підтверджуються доказами та відповідає фактичним обставинам, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Правильною є і узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченої за ч.1 ст.185 КК України, так як обвинувачена ОСОБА_6 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що грунтується на зазначених вище обставинах кримінального правопорушення і відповідно до ст.349 КПК України при визнанні обвинуваченою своєї вини не потребує підтвердження іншими доказами.

При узгодженні покарання сторонами враховано як ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого, так і особу обвинуваченої, фактичні обставини вчиненого правопорушення.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, одружена, має на утриманні особу похилого віку - батька ОСОБА_5 , 1934 р.н., на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують відповідальність обвинуваченої, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, активне сприяння розкриттю злочину, що підтверджено також прокурором в судовому засіданні, обставини, що обтяжують покарання відсутні, що відповідає як закону, так і фактичним даним кримінального провадження.

З урахуванням вищенаведених обставин злочину, характеру і ступеня суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченою діяння, даних про особу обвинуваченої та її майнового стану, сторони вважають, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, призначивши їй покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нових злочинів.

Суд, визначаючись у питанні можливості затвердження угоди виходить з того, що кваліфікація діяння ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України є правильною, а запропоноване угодою покарання також відповідає положенням ст.65 КК України щодо тяжкості злочину, санкції ч.1 ст.185 КК України, з урахуванням даних про особу обвинуваченої, конкретних обставин справи та обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи інших дій, ніж ті, що передбачені в угоді, відповідає фактичним обставинам правопорушень, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відповідає встановленим національними та міжнародними законодавчими актами вимогам і підлягає затвердженню з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 368, 370, 373, 374, 468-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Угоду про примирення від 24 липня 2019 року, укладену між підозрюваною ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити їй покарання - штраф в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_7