Справа № 487/735/20
Провадження № 1-кс/487/1081/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просила накласти арешт на майно, а саме: пластикову швабру та предмет, ззовні схожий на рушницю із позначками « НОМЕР_1 », які виявлені та вилучені в ході огляду місця події за адресою: м. Миколаїв, Велика Корениха, вул. Бузька, 8, з визначенням місця їх зберігання: Заводський ВП ГУ НП в Миколаївській області. В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що Заводським ВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000421 від 04.02.2020 за ч. 1 ст. 129 КК України. 03.02.2020 року проведено огляд місця події домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: пластикову швабру та предмет, ззовні схожий на рушницю із позначками « НОМЕР_1 ». Посилаючись на те, що у органу досудового розслідування є достатньої підстав вважати, що вилученні речі є предметами та знаряддями вчинення злочину, а тому, з метою їх збереження, слідчий звернулася до суду з відповідним клопотанням.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала, та просила його задовольнити. Вислухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Судом встановлено, що Заводським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000421 від 04.02.2020 за ч. 1 ст. 129 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.02.2020 р. до Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області надійшла заява ОСОБА_5 щодо вжиття заходів до невстановленого чоловіка, який 03.02.2020 р. близько 17.30 год., знаходячись біля буд. №8 по вул. Бузькій Велика Корениха в м. Миколаєві, погрожував вбивством.
В ході досудового розслідування 04.02.2020 року було допитано в якості потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що працює у службі таксі «994». 03.02.2020 р. близько 16.15 год. отримав замовлення про виклик за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому згадав, що за цією адресою мешкає ОСОБА_6 , якій раніше ним надавалися послуги з перевезення, проте у неї були проблеми з оплатою цих послуг. Вирішивши відмовитися від замовлення, оператор йому повідомила, що в такому випадку на нього буде накладено штраф. Тоді він вирішив все ж таки виїхати за адресою, на яку надійшло замовлення. Після надання послуг, прибувши за місцем проживання ОСОБА_7 , остання повідомила, що у неї недостатньої коштів для оплати послуг, залишивши в заставу телефон та пішла до будинку. Близько через 5 хвилин вийшов батько ОСОБА_7 , які вів себе неадекватно, виражався відносно нього нецензурною лайкою та зайшов до будинку. Повернувшись через декілька хвилин, батько вийшов з рушницею в руках, яку направив йому в обличчя, вдаривши нею його по обличчю, погрожуючи вбивством.
З пояснень ОСОБА_8 від 03.02.2020 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає тривалий час разом зі своєю донькою ОСОБА_9 , яка має психічні розлади. Близько 16.30 год. до будинку зайшла донька та повідомила, що водій такси вимагає з неї кошти в сумі 300 грн. за надання послуг з перевезення. Розізлившись на водія, оскільки йому відомо про хворобу доньки, проте останній не відмовився від надання послуг, взявши в руки пластиковий пакет, схожий на рушницю, вийшов до ОСОБА_10 та направив на нього муляж, вимагаючи повернути телефон доньки.
03.02.2020 року за згодою ОСОБА_8 проведено огляд місця події домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: пластикову швабру та предмет, ззовні схожий на рушницю із позначками « НОМЕР_1 ».
Згідно постанови слідчого СВ Заводського ВП ГУ НН в Миколаївській області від 04.02.2020 р. пластикову швабру та предмет, ззовні схожий на рушницю із позначками « НОМЕР_1 », визнанні речовими доказами по кримінальному провадженню.
Враховуючи викладені обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що вищезазначене майно є знаряддям вчинення злочину, яке може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене майно може бути приховано, знищено або відчужено, що свідчить про наявність підстав для накладення арешту.
Слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування обґрунтовують застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вилученого майна.
Керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно: пластикову швабру та предмет, ззовні схожий на рушницю із позначками « НОМЕР_1 », яке 03.02.2020 року виявлене та вилучене в ході огляду місця події за адресою: м. Миколаїв, Велика Корениха, вул. Бузька, 8.
Визначити місцем зберігання майна Заводський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла 44.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1