Справа № 307/76/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

14.01.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/36/20, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2019 року задоволено погоджене прокурором Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 (далі прокурор) клопотання слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 (далі слідчий) і застосовано щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, не одруженого, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України кримінального правопорушення запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали встановлено до 24 год. 10 січня 2020 року.

Визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134470 гривень.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 , на строк не більше двох місяців із дня винесення ухвали, покладено такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; носити електронний засіб контролю.
З матеріалів клопотання убачається, що 29 листопада 2019 року до Тячівського районного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України кримінального правопорушення, тобто у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, чи такого, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя. Відповідно до клопотання 01.01.2019 приблизно о 18-ї годині, ОСОБА_6 , знаходячись у с. Нижня Апша Тячівського району Закарпатської області, біля кафе «Армагедон», підійшовши до потерпілого ОСОБА_9 наніс йому удар ножем в область грудної клітки, у результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді ножового поранення лівої половини грудної клітки, проникаючого у ліву плевральну порожнину з наявністю незначної кількості рідини та повітря в плевральній порожнині та колото-різаного вхідного отвору на передньо-боковій поверхні на рівні 8-го міжребер`я, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №14 від 14 січня 2019 року, відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так як являються небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення. Також вказує на те, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме, протоколами: допиту потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , огляду місця події, проведення слідчого експерименту; заявою потерпілої ОСОБА_12 ; та іншими. Посилається і на те, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема вказується на те, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності Тячівським районним судом Закарпатської області у кримінальній справі № 43020505 від 14.09.2005 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2. ст. 296 КК України, та звільнений від покарання на підставі Закону «Про амністію» від 19.04.2007 року. Крім цього, 12.11.2013 року щодо ОСОБА_6 прокурором закрито кримінальне провадження за № 0001698 за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Також на розгляді Тячівського районного суду Закарпатської області, перебуває кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про яке 31.06.2019 року, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146, обвинуваченим в якому також є ОСОБА_6 .. Тому сторона обвинувачення вважає, що обґрунтований ризик того, що ОСОБА_6 , може вчинити інший злочин. Крім того, під час досудового розслідування підозрюваного ОСОБА_6 було оголошено в розшук, оскільки той знаходився за межами України. Враховуючи, викладене, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів розслідування або суду. Крім того, після вказаної події ОСОБА_6 погрожував потерпілому, а тому сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. З урахуванням наведеного, слідчий вважає, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні і наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існуючими, а тому тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного й альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного і тому наявна необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та існування передбачених п. п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків. Тому, враховуючи також і те, що підозрюваний ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, погрожував потерпілому, був оголошений у розшук, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Разом із тим, слідчий суддя, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , тяжкість інкримінованого йому злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років та вищезгадані ризики, визначив підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірною для нього. Тому, клопотання слідчого задоволено.
В апеляційній скарзі адвокат вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм кримінального процесуального права. Посилається на те, що слідчий суддя в ухвалі не послався на жоден доказ, яким обґрунтовується підозра ОСОБА_6 , лише зазначив про те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення. Також вказує на те, що слідчий суддя зазначив, що існують ризики переховування підозрюваного від органів слідства та суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, однак слідчий суддя не послався на жоден доказ існування таких ризиків, що свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження. Окрім того, підозрюваний відноситься до представників національних меншин та не в повному обсязі розуміє українську мову, що позбавило його належним чином захиститись. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання, звільнивши ОСОБА_6 з - під варти.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , неявка яких, з урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується те, що про час та місце розгляду апеляційної скарги вказані особи повідомлені належним чином; що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища підозрюваного; що прокурор та захисник подали заяви про розгляд апеляційної скарги без їхньої участі, а відповідно до листа начальника ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9» підозрюваний ОСОБА_6 вибув до ІТТ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області і тому не доставлений до апеляційного суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання приймали участь підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_13 , що свідчить про дотримання слідчим суддею вимог передбачених ст. 193 КПК України.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема, протоколами : прийняття заяви потерпілої ОСОБА_12 , допиту потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , огляду місця події, проведення слідчого експерименту та іншими матеріалами, на підставі яких 19.03.2019 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_6 про підозру. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Тому, доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя в ухвалі не послався на жоден доказ, яким обґрунтовується підозра ОСОБА_6 , а лише зазначив про те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, - колегія суддів відхиляє як такі, що не спростовують висновку слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, в обґрунтування якого слідчий послався на те, що підозра ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, які додані до клопотання.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених п. п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним (позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років), а також те, що підозрюваний ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, погрожував потерпілому, був оголошений у розшук, дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, із метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що слідчий та прокурор під час розгляду клопотання посилалися на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.

Вищенаведені обставини свідчать і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою можуть бути недостатніми для запобігання вищенаведеним ризикам.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не послався на жоден доказ існування ризиків переховування підозрюваного від органів слідства та суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, що свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та, відповідно, не впливають на висновки слідчого судді про наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, для запобігання яким більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми.

Із вищенаведених підстав, апеляційний суд не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний відноситься до представників національних меншин та не в повному обсязі розуміє українську мову, що позбавило його належним чином захиститись. Також апеляційний суд враховує і те, що стороною захисту в підтвердження вказаних доводів не надано будь-яких доказів й те, що під час розгляду клопотання приймав участь захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_13 ..

Разом із тим, слідчий суддя, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , тяжкість інкримінованого йому злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років та вищезгадані ризики, визначив підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, обґрунтовано врахувавши дані про особу підозрюваного, тяжкість злочину та покарання, вищезгадані ризики, а також положення ст. ст. 182, 183 КПК України, визначив розмір застави 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. При цьому, колегія суддів враховує і відсутність у матеріалах кримінального провадження будь-яких доказів, які б свідчили про те, що такий розмір застави буде завідомо непомірним для підозрюваного. На такі дані не посилалася сторона захисту в апеляційній скарзі.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги апеляційний суд враховує і те, що досудове розслідування кримінального провадження завершено, обвинувальний акт направлено до суду, й у справі проведено підготовче судове засідання та призначено обвинувальний акт до судового розгляду.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів та обставин, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і будь-яких доказів у підтвердження доводів апеляційних скарг чи спростування висновків слідчого судді стороною захисту не надано.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2019 року, якою щодо підозрюваного за ч. 1ст. 121 КК України ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 січня 2020 року, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: