Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/1349/19
Провадження № 1-кп/475/57/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.02.2020смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

підсудного: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця смт Доманівка Миколаївської області, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, маючого на утриманні 1 дитину, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

15 липня 2019 р. близько 14:00 год. ОСОБА_6 , проходячи біля території домоволодіння по АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_9 , побачив на території даного домоволодіння мопед марки Yamaha Joc синього кольору, який належить ОСОБА_5 , та вирішив незаконно заволодіти ним.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, розуміючи протиправний характер своїх дій та переслідуючи корисливий мотив, діючи з прямим умислом, ОСОБА_6 вільно проник до території домоволодіння ОСОБА_9 , підійшов до мопеду марки Yamaha Joc, який був розміщений біля стіни будинку та, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, почав відкочувати від прилеглої території.

Після чого, відкотивши мопед від даної території, ОСОБА_6 сів на викрадений транспортний засіб та за допомогою ключа, який знаходився в замку запалення, завів мопед та поїхав у невідомому напрямку, тим самим маючи реальну змогу розпорядитися мопедом на власний розсуд.

У результаті незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілому ОСОБА_5 завдано матеріальних збитків на загальну суму 7 213 грн., які на час постановлення вироку не відшкодовані у повному обсязі. Мопед повернутий працівниками поліції з пошкодженнями.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив незаконне заволодіння транспортнимзасобом, тобто злочин, передбачений ч.1 ст. 289 КК України.

Підсудний ОСОБА_6 вину свою у вчиненні злочину визнав повністю. Суду пояснив, що перед вчиненням злочину він посварився зі своєю цивільною дружиною, яка на той час була вагітною, після чого вона забрала речі та поїхала до м.Нова Каховка Херсонської області. Маючи намір примиритися з дружиною, він наздоганяв її. На той час він пересувався за допомогою милиць, проходячи біля території домоволодіння ОСОБА_9 , він побачив мопед марки Yamaha Joc, який знаходився біля будинку у дворі. Так як територія домоволодіння не огороджена, він вільно зайшов у двір, підійшов до мопеда, після чого викотив його з двору, а потім завів ключем, який був у замку, та поїхав до м.Нова Каховка Херсонської області. У подальшому мопед у м.Нова Каховка був вилучений працівниками поліції. У скоєному розкаюється, зробив для себе належні висновки, просив суворо його не карати та не призначати покарання, пов`язане з позбавленням волі, врахувати, що він злочин вчинив внаслідок збігу сімейних обставин.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що 15 липня 2019 р. він мопедом приїхав до свого брата ОСОБА_9 , щоб взяти автомобіль та поїхати ним у своїх справах. Приїхавши мопедом до території його домоволодіння, що по АДРЕСА_2 , він лишив мопед біля будинку, а автомобілем поїхав. Повернувшись назад, він виявив крадіжку мопеда. Від працівників поліції він дізнався, що мопед викрав ОСОБА_6 . Він має претензії матеріального характеру до обвинуваченого, має намір пред`являти позов до нього в порядку цивільного судочинства. При вирішенні питання міри покарання обвинуваченому потерпілий ОСОБА_5 поклався на розсуд суду.

Допитавши підсудного, потерпілого, дослідивши надані обвинуваченням письмові докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, доведена повністю.

Крім усних пояснень підсудного ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_5 , його вина у вчиненні вказаного злочину доведена дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- витягом з кримінального провадження №0000294 про внесення до ЄРДР 15.07.2019 р. за ознаками ч.2 ст.289 КК України заяви ОСОБА_5 про викрадення 15 липня 2019 р. з території домоволодіння по АДРЕСА_2 його транспортного засобу та протоколом прийняття його заяви про вчинене кримінальне правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 15.07.2019 р., в ході якого оглянуте місце події: територія біля домоволодіння ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 , звідки скоєна крадіжка. У вказаному протоколі зазначено про те, що територія домоволодіння огороджена металевим парканом;

- протоколом огляду місця події - прилеглої території до під`їзду №4 будинку АДРЕСА_3 від 28.08.2019 р., де був виявлений та вилучений мопед марки Yamaha Joc;

- висновком судової автотоварознавчої експертизи за №106 від 10.10.2019 р., проведеної на підставі ухвали слідчого судді Доманівського районного суду ОСОБА_10 від 09.09.2019 р. про її призначення, згідно з якою ринкова вартість мопеду марки Yamaha Joc синього кольору станом на 15.07.2019 р. могла становити 7 213,00 грн.;

- копією талону на мопед Yamaha Joc синього кольору, рама № НОМЕР_2 , згідно якого власником мопеда є ОСОБА_11 , у якої, як пояснив у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , був придбаний без переоформлення мопед;

- протоколом слідчого експерименту від 13.11.2019 р. за участю обвинуваченого, у якому відтворені обставини вчинення злочину та зафіксоване фотознімками місце скоєння злочину.

З дослідженого протоколу слідчого експерименту суд дійшов висновку, що територія домоволодіння, з якої ОСОБА_6 викрав мопед, не підпадає під поняття сховище, оскільки наявна на ній огорожа не перешкоджає вільному доступу до двору.

Викрадений мопед марки Yamaha Joc визнаний речовим доказом та переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , що підтверджується його зберігальною розпискою.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_6 щодо викрадення мопеду кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

При цьому висновок про повторність дій обвинуваченого ОСОБА_6 ґрунтується на тому, що він був засуджений 05.12.2014 р. Бериславським районним судом Херсонської області за ч.1 ст.125, ч.1 ст.185, ст.70 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до повідомлення Доманівського районного сектору філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській області ОСОБА_6 перебуває на обліку сектору філії як засуджений за вищевказаним вироком з 15.01.2015 р. по теперішній час.

Згідно повідомлення Доманівського районного суду від 18.12.2019 р. встановлено, що справа про звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання до суду не надходила.

Таким чином, сторона обвинувачення вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 має незняту та непогашену судимість за вчинення злочину проти власності.

Враховуючи положення п.2 примітки ст.289 КК України відповідно до частини другої цієї статті під повторністю слід розуміти вчинення таких дій особою, яка раніше вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом або злочин, передбачений статтями 185, 186, 187, 189-191, 262, 410 цього Кодексу.

У ході судового розгляду не надані докази на підтвердження наявності у діях ОСОБА_6 кваліфікуючої ознаки повторно.

Такого висновку суд дійшов з урахуванням наступного.

Згідно ч.1 ст.88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються:

1) особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Якщо строк додаткового покарання перевищує тривалість іспитового строку, особа визнається такою, що не має судимості, після відбуття цього додаткового покарання.

Як зазначено у пунктах 5-6 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» №16 від 26.12.2003 р., відповідно до ч. 1 ст. 88 КК особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Положення закону про судимість поширюються на весь строк відбування як основного, так і додаткового покарання, а у випадках, передбачених пунктами 5-9 ст. 89, пунктами 2-4 ч. 2 ст. 108 КК, - і на певний строк після відбуття покарання.

При вирішенні питання про погашення судимості правове значення має не тільки наявність вироку суду, яким особу визнано винною у вчиненні злочину, а й підстави та час її звільнення від відбування покарання, оскільки саме з цього часу в передбачених законом випадках особа вважається такою, що не має судимості, або починає обчислюватися строк, протягом якого вона вважатиметься такою, що має судимість.

Відповідно до ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

У п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначено, що у випадках вчинення особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, нового злочину після закінчення іспитового строку суди повинні долучати до справи копію судового рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання або про направлення його для відбування останнього. Якщо таке рішення не ухвалювалося, суд при розгляді справи про новий злочин не вправі призначати покарання за сукупністю вироків.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що особа, яка засуджена з застосуванням ст.75 КК України, визнається такою, що не має судимості у разі:

1) не вчинення нею протягом іспитового строку нового злочину;

2) якщо протягом іспитового строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Відсутність рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання через закінчення іспитового строку, за умови не вчинення особою протягом іспитового строку нового злочину та не скасування рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням з підстав, передбачених законом, не впливає на погашення судимості, оскільки визначальним у цьому випадку є не скоєння особою протягом іспитового строку нового злочину та не скасування рішення про звільнення протягом іспитового строку з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.4 ст.32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин судимість погашена або знята.

У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 засуджений 05.12.2014 р. Бериславським районним судом Херсонської області за ч.1 ст.125, ч.1 ст.185, ст.70 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Іспитовий строк за цим вироком закінчився 05 грудня 2015 р.

Відповідно до повідомлення Доманівського районного сектору філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській області ОСОБА_6 перебуває на обліку сектору філії як засуджений за вищевказаним вироком з 15.01.2015 р. по теперішній час, що свідчить про те, що відносно ОСОБА_6 рішення про скасування рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням з підстав, передбачених законом, не приймалося, як і не прийняте рішення про звільнення його від відбуття покарання через закінчення іспитового строку.

Разом із цим стороною обвинувачення не були надані інші вироки судів, якими б ОСОБА_6 було визнано винуватим та засуджено за вчинення корисливих злочинів, які могли утворювати повторність при кваліфікації його дій.

ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні 15 липня 2019 р. злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, тобто за межами іспитового строку, визначеного вироком Бериславського районного суду Херсонської області від 05.12.2014 р.

З урахуванням вищезазначеного, дослідивши та оцінивши надані докази у сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність стороною обвинувачення в діях обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікуючої ознаки повторно, у зв`язку з чим суд у межах висунутого обвинувачення вважає доведеною вину ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України .

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Підсудний ОСОБА_6 є не судимим у силу ст.89 КК України, вчинив умисний закінчений середньої тяжкості злочин, переслідуючи корисливий мотив.

Як обставини, що пом`якшують покарання підсудному за вчинення злочину, згідно ч.1 ст.66 КК України, суд бере до уваги щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, які виявилися у співпраці обвинуваченого з органом досудового розслідування при проведенні слідчих дій, повному визнанні вини.

Відповідно до ч.2 ст.66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною перебування на утриманні неповнолітньої дитини.

Обтяжуючі покарання обставини судом не встановлені.

Санкцією ч.1 ст.289 КК України передбачені покарання у виді штрафу, обмеження та позбавлення волі.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Як вбачається з копій вироків Доманівського районного суду Миколаївської області від 06.11.2008 р., Бериславського районного суду Херсонської області від 05.12.2014 р. при призначенні покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі відносно нього застосовувалися положення ст.75 КК України.

З урахуванням особи обвинуваченого, відсутності у нього постійного джерела доходу, його матеріального стану, перебування на утриманні неповнолітньої дитини, не відшкодування потерпілому шкоди у повному обсязі суд вважає неможливим призначення йому покарання у виді штрафу, як через неможливість його сплати обвинуваченим, так і у зв`язку з тим, що такий вид покарання буде недостатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

На переконання суду достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 , попередження вчинення ним нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям, зважаючи на те, що, будучи раніше двічі засудженим до позбавлення волі з випробуванням, тобто з застосуванням ст.75 КК України, після закінчення іспитових строків він скоїв умисний злочин.

За такого суд вважає неефективним виправлення його поведінки при застосуванні ст.75 КК України та призначенні покарання у виді обмеження волі.

Разом з цим обставини вчинення кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставин, відсутність обтяжуючих обставин дають підстави суду для висновку про можливе призначення ОСОБА_6 покарання з застосуванням ст.69 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.289 КК України.

Судові витрати, понесені на проведення судової товарознавчої експертизи, 785,05 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.

Відповідно до ч.3 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

Зважаючи на те, що підставою обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стало порушення ним запобіжного заходу у виді домашнього арешту, ухилення і переховування від правоохоронних органів, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст.371, 373, 374, 377 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.289 ч.1 КК України, і призначити йому покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати день за день з моменту затримання - з 13 листопада 2019 р.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи 785 (сімсот вісімдесят п`ять) грн. 05 коп. на користь держави в особі Доманівського районного суду Миколаївської області, перерахувавши їх на розрахунковий рахунок UA6014144, отримувач коштів: Доманів.УК/Доманівський р-н/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ): 38057729, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету.

Речовий доказ: мопед марки Yamaha Joc синього кольору, який згідно зберігальної розписки переданий потерпілому ОСОБА_5 - залишити останньому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Доманівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня при його оголошенні, та засудженим у той же строк з дня отримання його копії.

Суддя ОСОБА_1