"13" грудня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисників адвокатів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Савинці Балаклійського району Харківської області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, працюючого першим заступником ГУ Держгеокадастру у Харківській області, державного службовця 5 рангу категорії «Б», зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України, -
12.12.2019 до суду надійшло вищевказане клопотання слідчого СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Харківській установі «Харківський слідчий ізолятор» Управління Державної пенітенціарної служби в Харківській області, строком до 28.01.2020, із можливістю внесення застави в сумі збитків, а саме: 1 361 959, 60 грн.
При цьому ОСОБА_7 достовірно розумів, що вказаний наказ не був перевірений на відповідність вимог чинного законодавства та може їм не відповідати, а також підписання такого наказу суперечить вимогам п. 2.8. Положення про відділ правової роботи Юридичного управління ГУ Держгеокадастру, та п. 2.5. Положення про Юридичне управління ГУ Держгеокадастру, затверджених наказом ОСОБА_7 як в.о. начальника головного управління від 09.02.2016 № 16, відповідно до яких проекти наказів ГУ Держгеокадастру перевіряються на відповідність законодавству, після чого візуються, а видання наказів без попереднього розгляду цим відділом та відповідно наявності візи не допускається.
Як зазначає ОСОБА_7 умисно, незаконно, за відсутності погодження (візи) заступника начальника Управління начальника відділу правової роботи Юридичного управління ГУ Держгеокадастру ОСОБА_11 , на підставі заяви ОСОБА_10 та доданих до неї документів, не зважаючи на те, що до вказаної заяви було долучено довідку про середній розмір земельної частки (паю) на території Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області у вигляді листа Відділу Держземагенства у Печенізькому районі Харківської області Головного управління Держземагенства у Харківської області від 03.07.2015 за № 27-20.27-04-1510/2-15, відповідно до якого такий розмір по ріллі становить 5,76 га та розмір базової вартості на 1995 рік ріллі становить 25 056 грн. 62 коп., достовірно розуміючи, що площа земельної ділянки, що надається ОСОБА_10 є значно більшою за площу, зазначену у вказаній довідці, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 31, ч. 1 ст. 32, п. А ч. 1 ст. 121 ЗК України, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство», відповідно до яких громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради, посилання на які наявні у вказаному наказі, а також достовірно розуміючи, що в наказ внесені недостовірні відомості про те, що вказана земельна ділянка перебуває в оренді ФГ «ОЛТА-А» згідно договору оренди землі від 04.03.2015, при тому що на підставі цього договору вона перебувала в оренді у фізичної особи ОСОБА_12 , та копію цього договору було долучено до заяви ОСОБА_10 , з метою надання неправомірної вигоди ОСОБА_10 у вигляді не проведення перевірки на відповідність вимогам чинного законодавства її клопотання про безоплатне отримання у власність земельної ділянки та не отримання правомірної відмови у задоволенні прохання, як такого що суперечить вимогам законодавства, видав наказ ГУ Держгеокадастру від 04.05.2016 №3617-СГ шляхом його підписання.
Таким чином, внаслідок видання ОСОБА_7 як в.о. начальника ГУ Держгеокадастру наказу від 04.05.2016 № 3617-СГ з власності держави всупереч вимог чинного законодавства вибула земельна ділянка ринковою вартістю, яка у 506 разів перевищувала неоподатковуваний мінімум доходів громадян на 2016 рік, що є тяжкими наслідками.
Таким чином, внаслідок видання вказаного наказу ОСОБА_7 з власності держави безоплатно вибула вказана земельна ділянка площею 7,2251 га в порядку ст.ст. 31, 32, 118, 121 ЗК України на користь ОСОБА_12 як члена фермерського господарства.
Ринкова вартість на момент вибуття з власності держави зазначеної частини земельної ділянки загальною площею 2,198 га становила 349 220 грн. 40 коп., тобто державі завдана матеріальна шкода саме на вказану суму грошових коштів.
Таким чином, внаслідок видання ОСОБА_7 як в.о. начальника ГУ Держгеокадастру наказу від 04.05.2016 № 3618-СГ з власності держави всупереч вимог чинного законодавства вибула земельна ділянка ринковою вартістю, яка у 506 разів перевищувала неоподатковуваний мінімум доходів громадян на 2016 рік, що є тяжкими наслідками.
Таким чином, внаслідок видання вказаного наказу ОСОБА_7 з власності держави безоплатно вибула вказана земельна ділянка площею 7,2251 га в порядку ст.ст. 31, 32, 118, 121 ЗК України на користь ОСОБА_13 як члена фермерського господарства.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 31, ч. 1 ст. 32, п. А ч. 1 ст. 121 ЗК України, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство», ОСОБА_13 безоплатно могло бути надано земельну ділянку максимальною площею 5,0271 га, тобто частина вказаної земельної ділянки загальною площею 2,198 га була надана безоплатно у власність ОСОБА_13 та вибула з власності держави незаконно.
Ринкова вартість на момент вибуття з власності держави зазначеної частини земельної ділянки загальною площею 2,198 га становила 314 298 грн. 39 коп., тобто державі завдана матеріальна шкода саме на вказану суму грошових коштів.
Таким чином, внаслідок видання ОСОБА_7 як в.о. начальника ГУ Держгеокадастру наказу від 04.05.2016 № 3622-СГ з власності держави всупереч вимог чинного законодавства вибула земельна ділянка ринковою вартістю, яка у 456 разів перевищувала неоподатковуваний мінімум доходів громадян на 2016 рік, що є тяжкими наслідками.
08.10.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України, а саме: зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для інших фізичних осіб використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.
Також сторона обвинувачення вважає наявними ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або у подальшому від суду; незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою схиляння їх до зміни раніше наданих показань; вчинити інше кримінальне правопорушення.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Захисники підозрюваного - адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , посилаючись на особу підозрюваного, наявність міцних соціальних зв`язків, необґрунтованість повідомленої підозри, недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні, недоведеність неможливості застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу та порушення правил підслідності кримінального провадження, недопустимість постанови прокурора від 12.11.2019 про зупинення кримінального провадження, просили відмовити у задоволенні клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_7 повністю підтримав позицію захисників, вказав, що кримінальних правопорушень не вчиняв, наміру переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, чи перешкоджати проведенню досудового розслідування не має.
08.10.2019 о 10 год. 18 хв. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України, тобто у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для інших фізичних осіб використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.
Так, дійсно у вказаній постанові прокурором зазначено, що 13.11.2019 призначено судово-медичну експертизу. Проте, питання відносності та допустимості доказів будуть вирішуватися на іншій стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Постановою керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області ОСОБА_15 від 12.12.2019 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 28.01.2020 року.
Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами.
Матеріали кримінального провадження, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона захисту, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінальних правопорушень будуть вирішуватися на іншій стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Ризики того, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення, стороною обвинувачення не доведено.
При цьому, суд приймає до уваги міцність соціальних зв`язків підозрюваного, його позитивні характеристики, а також належне виконання ним покладених на нього обов`язків та належну процесуальну поведінку, що не спростовано прокурором в судовому засіданні.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті (тобто, наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 ч. 1 цієї статті (тобто, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , у зв`язку з відсутністю в клопотанні належного обґрунтування стороною обвинувачення обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Надані стороною обвинувачення кримінального провадження дані не свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 є недостатнім для запобігання ризику, доведеного в судовому засіданні.
Так, при розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 є громадянином України, має реєстрацію та постійне проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем роботи характеризується позитивно, має ряд серцево-судинних захворювань, раніше не судимий.
Тяжкість злочину, сама по собі, ще не може бути безумовною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи вищевикладені обставини, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також з урахуванням вказаного вище ризику, доведеного прокурором в суді; даних про особу підозрюваного, наявність міцних соціальних зв`язків, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких підозрюється, слідчий суддя знаходить помилковим висновок сторони обвинувачення про те, що запобігання встановленого при розгляді клопотання ризику можливе лише при умові тримання ОСОБА_7 під вартою і вважає достатнім для досягнення вказаної мети застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем постійного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: заборонити підозрюваному в період доби з 21-00 до 06-00 години залишати житло, без дозволу слідчого, прокурора, суду, в межах строку досудового розслідування, на строк 1 (один) місяць 16 (шістьнадцять) днів, тобто з 14 грудня 2019 року по 28 січня 2020 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених в ст. 194 КПК України.
Прийшовши до висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 200, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: заборонити підозрюваному в період доби з 21-00 до 06-00 години залишати житло, без дозволу слідчого, прокурора, суду, в межах строку досудового розслідування, на строк 1 (один) місяць 16 (шістьнадцять) днів, тобто з 14 грудня 2019 року по 28 січня 2020 року включно.
Покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;
2) не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
4) здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Ухвалу направити для виконання до відділення органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 через слідчого СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_8 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_7 в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1