Провадження № 1-кп/638/772/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадження Дзержинського районного суду м. Харкова на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 22.10.2019 року, з Київського районного суду м.Харкова надійшло об`єднане кримінальне провадження №0002534 та №0002726 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч.2 с.185 КК України для розгляду по суті.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про призначення справи до слухання, об`єднання кримінальних проваджень та продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 з посиланням на ризики передбачені ст.177 КПК України, зазначивши, що обвинувачений неодноразово засуджений, в провадженні інших судів декілька обвинувальних актів, скоював злочини проти власності та неодноразово притягувався за це до кримінальної відповідальності, оголошувався в розшук в 2017 році.

Обвинувачений не заперечував проти об`єднання кримінальних проваджень, не згоден з призначенням справ до розгляду, вказуючи про наявність кримінальних правопорушень в інших районах, які знаходяться на стадії розслідування, вважав необґрунтованими ризики заявлені прокурором.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши обвинувальні акти з додатками, суд прийшов до наступного.

Перешкод для призначення судового розгляду немає, а саме, підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.2 ст.314 КПК України відсутні, проведені всі необхідні дії щодо підготовки до судового розгляду, посилання обвинуваченого на наявність інших кримінальних проваджень документально не підтверджені та не узгоджуються з ч.1 ст.337 КПК України.

Кримінальне провадження підсудне Дзержинському районному суду м.Харкова.

Підстав для закриття, зупинення провадження немає.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Порушення вимог кримінально-процесуального законодавства під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду, не встановлено.

З`ясовано питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді. Клопотань про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту, витребування певних речей чи документів не заявлено. Враховуючи, що судом проведені всі підготовчі дії, передбачені нормами чинного КПК України, суд вважає за можливе призначити справу відносно ОСОБА_4 до судового розгляду.

Згідно ч.2 ст.334 КПК України у разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

Суд вважає за необхідне об`єднати в одне провадження кримінальні провадження № №0001921, №0002534 та №0002726 відносно ОСОБА_4 .

При вирішенні клопотань щодо запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії» (п. 60).
Так, відповідно до ст. 183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, особу обвинувачених та ризики наведені прокурором. Так, ОСОБА_4 обвинувачуєтьсяу вчиненні злочину середньої тяжкості, офіційно не працевлаштований, раніше судимий. Ризики заявлені прокурором, а саме: переховування від суду, зважаючи на суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, можливість продовжити свою злочинну діяльність або вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшились та продовжують існувати.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу неможливе, на підставі доводів викладених вище.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку за необхідне продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого на 60 днів, оскільки скасування запобіжного заходу або його зміна на більш м`який запобіжний захід є недоцільним, так як не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.
З урахуванням викладеного, не ґрунтуються на дійсних обставинах доводи обвинуваченого щодо зменшення на теперішній час ризиків, наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст.177, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0002534 та №0002726 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні, з викликом прокурора, обвинуваченого, потерпілих.

Обвинувальні акти кримінального провадження № №0001921 (справа №638/12816/19), №0002534 та №0002726 (справа №640/13019/19) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, об`єднати в одне провадження.

Надати кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України єдиний номер - № 638/12816/19.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 60 діб - до 06 квітня 2020 року.
Відкласти судове засідання до 17 березня 2020 року до 14-00 год.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження терміну тримання під вартою протягом 7 днів з дня проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Головуючий