ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №629/2285/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2545/20 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.190 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,
-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
-при секретарі ОСОБА_5 ,
-за участю прокурора ОСОБА_6 ,
-обвинуваченого ОСОБА_7 ,
-захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м.Харкова кримінальне провадження №11кп/818/2545/20 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 квітня 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

засуджено за ч.2 ст.190 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

Кримінальне провадження було розглянуто судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, 28 березня 2019 року ОСОБА_9 , за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою скоєння шахрайських дій відносно громадян, приїхав до м. Лозова Харківської області. ОСОБА_9 , реалізуючи злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діяв за попередньою змовою з вищевказаною невстановленою особою, яка 28.03.2019 року близько 09:10 год. зателефонувала за допомогою стаціонарного телефону на номер НОМЕР_1 , користувачем якого є СТОВ «Мрія», яке розташоване по вул. Гвардійській, 50 в м. Лозова Харківської області та у якому працює ОСОБА_10 , та повідомила останній, яка підняла слухавку, завідомо неправдиві відомості про те, що її син потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, а саме, на своєму автомобілі збив неповнолітню дівчинку, і що для лікування дівчини та проведення термінової операції необхідні грошові кошти, які необхідно передати ОСОБА_11 , який прийде до ОСОБА_10 , ввівши тим самим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку, в оману та викликавши у неї впевненість в необхідності передачі даних коштів. Так, ОСОБА_9 28.03.2019 pоку, близько 11:30 год., за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи злочинний умисел групи осіб на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою наживи, приїхав до під`їзду № 1 буд. АДРЕСА_2 , в якому мешкає ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку, де шляхом обману заволодів належними ОСОБА_10 грошовими коштами в сумі 10000 грн. та 500 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.03.2019 року становило 27,0817 грн. за 1 долар CШA та складало суму 13540,85 грн., тобто в загальній сумі 23540,85 грн., які остання передала йому в конверті. Після цього ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, 03 квітня 2019 року ОСОБА_9 , за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою скоєння шахрайських дій відносно громадян, знов приїхав до м. Лозова Харківської області. ОСОБА_9 , реалізуючи злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діяв за попередньою змовою з вищевказаною невстановленою особою, яка 03.04.2019 року, близько 11:00 год., зателефонувала за допомогою стаціонарного телефону на номер НОМЕР_2 , користувачем якого є ОСОБА_12 , та повідомила останній, яка підняла слухавку, завідомо неправдиві відомості про те, що її син потрапив в дорожньо-транспортну пригоду та йому необхідно проведення термінової операції, для якої потрібні грошові кошти, які необхідно передати ОСОБА_11 , який прийде до ОСОБА_12 , ввівши тим самим ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є особою похилого віку, в оману та викликавши у неї впевненість в необхідності передачі даних коштів. Так, ОСОБА_9 03.04.2019 pоку, близько 11:40 год., за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи злочинний умисел групи осіб на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою наживи, прийшов до квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , в якій мешкає ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є особою похилого віку, де шляхом обману заволодів належними ОСОБА_12 грошовими коштами в сумі 38500 грн., які остання передала йому. Після цього ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі захисник посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого в наслідок суворості. Зазначила, що висновки суду про неможливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства є необґрунтованими. Указала, що суд не прийняв до уваги, що ОСОБА_7 щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану шкоду, оскільки обвинувачений повернув потерпілій викрадене, а цивільний позов ОСОБА_10 визнав в повному обсязі. Наголосила, що судом не прийнято до уваги також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, згідно висновку досудової доповіді ризики повторного вчинення кримінального правопорушення оцінено як середній та вказано, що виправлення особи можливо без позбавлення або обмеження волі. Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України 1 рік позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого в наслідок суворості. Зазначив, що він щиро покаявся, зобов`язується відшкодувати завдану шкоду в повному об`ємі, має матір похилого віку, яка потребує догляду. Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, застосувати до нього положення ст.75 КК Украйни та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

За положеннями ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається із матеріалів провадження, суд визнав пом`якшуючою покарання лише одну обставину щире каяття.

Яких-небудь даних про особу ОСОБА_7 чи про наявність обставин, які б пом`якшували покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, в апеляційних скаргах не наведено.

Твердження в апеляційній скарзі захисника про наявність таких пом`якшуючих покарання обставини, як активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків, є безпідставними.
Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 січня 2020 року ОСОБА_7 оголошено у розшук, оскільки обвинувачений переховувався від суду, що свідчить про відсутність з боку обвинуваченого активного сприяння розкриттю злочину (а.с.69-70).
До того відповідно розписки потерпілої ОСОБА_12 від 09 квітня 2019 року остання отримала викрадене в неї майно, а саме грошові кошти в сумі 38 500 грн. від слідчого, які були вилучені в обвинуваченого, що свідчить про безпідставне твердження захисника про наявність добровільного відшкодування завданих збитків (а.с.177).

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, не одружений, дітей не має, проживає за постійним місцем проживання, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, а також обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину щодо осіб похилого віку.
Також враховано висновок досудової доповіді відповідно до якого, ризики вчинення повторного кримінального правопорушення, небезпеки для суспільства у т.ч. для окремих осіб, оцінюються як середні, а виправлення особи можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк.

Разом з тим враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив два епізоди умисного корисливого злочину щодо осіб похилого віку, а також наслідки вчиненого злочину, які настали, а саме суму завданих збитків більш ніж 60 000 гривень, переховування обвинуваченого від органів правосуддя, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі, без застосування положень ст.75 КК України.

Що стосується посилання в апеляційних скаргах обвинуваченого та захисника на відсутність претензій з боку потерпілої, визнання цивільного позову в повному обсязі, а також наявність матері похилого віку, то це само по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для застосування положень ст.75 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання за своїм видом та розміром є справедливим і підстави для призначення більш м`якого покарання і звільнення ОСОБА_7 від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, відсутні.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 квітня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: