пр. № 1-кс/759/997/20
ун. № 759/2594/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , перекладача ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 про незаконне затримання особи в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла скарга захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на незаконне затримання, за змістом якої просила визнати затримання підозрюваного ОСОБА_5 , яке мало місце 04.02.2020 року, незаконним. Скарга мотивована тим, що 04.02.2020 року приблизно о 12 год. 30 хв. працівниками поліції, в порядку ст. 208 КПК України було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_5 , яке здійснене з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Зокрема, затримання ОСОБА_5 відбулося без пояснення підстав затримання, без повідомлення та виклику адвоката на повідомлення та приїзді якого наполягав ОСОБА_5 , було проведено особистий обшук, вилучено грошові кошти та особисті речі, які не зафіксовані у протоколі. Слідчим при затриманні не вчасно повідомлено адвоката, та крім того, ОСОБА_5 є громадянином Республіки Білорусь та не володіє українською мовою. Вказане дає підстави для висновку, що затримання ОСОБА_5 є незаконним.
17.02.2020 року від адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи наступних документів: адвокатського запиту, витягу з ЄРДР, наказу, повідомлення про підозру, протоколи прийняття заяв про вчинення кримінальних правопорушень, протокол огляду.
Крім того, 02.03.2020 року адвокат ОСОБА_6 подавала клопотання про долучення до матеріалів справи адвокатський запитів, диску з відеозаписом, копії фотокарток.
У судовому засіданні підозрюваний та його захисник підтримали скаргу.
Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги, мотивуючи тим, що затримання відбулось з дотриманням норм КПК України. Крім того, прокурор просив суд долучити до матеріалів скарги копії паспортів ОСОБА_5 , витяг з ЄРДП, рапорт, протоколи прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення та допиту підозрюваного, ухвалу суду від 06.02.2020 року.
За клопотанням адвоката ОСОБА_6 у судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_7 , показання якого не підтвердили факт порушення вимог чинного КПК при затриманні ОСОБА_5 .
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та дослідивши матеріали скарги слідчий суддя дійшов такого висновку.
Відповідно до статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.
Згідно з статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до статей 208, 42 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний має права вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.
Згідно з пункту 4 статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
Відповідно до статті 208 Кримінального процесуального кодексу України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.
Частиною 4 статті 213 Кримінального процесуального кодексу України передбачено обов`язок уповноваженої службової особи, що здійснила затримання, негайно повідомити про це орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги.
Порядком інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 р. № 1363 встановлено обов`язок суб`єкта подання інформації негайно після фактичного затримання особи повідомити за допомогою телефонного, факсимільного зв`язку на єдиний телефонний номер системи безоплатної правової допомоги (0-800-213103) (контактний центр системи безоплатної вторинної правової допомоги) та інші телефонні номери, електронної пошти або через комплексну інформаційно-аналітичну систему забезпечення надання безоплатної правової допомоги (далі - система) відповідному регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - регіональний центр) такі відомості: прізвище, ім`я, по батькові та дата народження затриманої особи (якщо вони відомі); час та підстави для затримання особи; точна адреса місця для конфіденційного побачення адвоката із затриманою особою; найменування (прізвище та ініціали) суб`єкта подання інформації, його поштова адреса, номери телефону та адреса електронної пошти; дата винесення постанови про застосування адміністративного арешту (постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою), найменування суду та/або прізвище та ініціали судді, що виніс постанову (постановив ухвалу) у відповідних випадках; прізвище, ім`я, по батькові та найменування посади особи, яка передала повідомлення, її номер телефону.
Відповідно до статті 206 Кримінального процесуального кодексу України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Статтею 216 Кримінального процесуального кодексу України визначено підслідність кримінальних проваджень.
Так, слідчим суддею встановлено, що 04.02.2020 року о 12 год. 30 хв. старшим слідчим слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 затримано у порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України ОСОБА_5 .
Органом досудового розслідування у судовому засіданні доведено слідчому судді обґрунтованість таких підстав затримання, чим спростовано твердження захисника ОСОБА_6 про незаконність затримання.
Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_5 знаходився на території України з 2017 року. З останньої відмітки у паспорті ОСОБА_5 вбачається, що йому продовжено строк перебування до 29.10.2017 року.
21.03.2017 року ОСОБА_5 поставлено у паспорті відмітку про примусове повернення, однак останній залишився на території України.
З посвідки на постійне проживання вбачається, що ОСОБА_5 з 30.01.2019 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.02.2020 року щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначено розмір застави. Розгляд клопотання про обрання міри запобіжного заходу був проведений без перекладача, що також свідчить про знання ОСОБА_5 української мови в достатній мірі для її розуміння.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на незаконне затримання.
Керуючись ст.ст. 206-213, 303, 305- 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені скарги ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , на незаконне затримання особи в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1