Справа № 357/4979/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000949 від 06.05.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Іванків Київської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, із середньою освітою, 27 листопада 2017 року прийнятого на військову службу за контрактом командиром військової частини НОМЕР_1 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , солдат, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , відносно якого запобіжний захід не обирався

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 №303/2014, від 06.05.2014 № 454/2014, від 21.07.2014 № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 № 1595-VII, від 14.01.2015 № 15/2015, з 18.03.2014 в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Рішення про демобілізацію до теперішнього часу не приймалося. 27 листопада 2017 року командиром військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 прийнято на військову службу за контрактом терміном на три роки та того ж дня відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №153 його призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону цієї ж військової частини, яка дислокується по АДРЕСА_2 . В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 1 березня 2018 року №49 солдата ОСОБА_5 зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ч.ч. 1, 3, 9 ст. 1, ч.ч. 1-4, 6, 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою. Згідно із затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 розпорядком дня, солдат ОСОБА_5 повинен був прибувати на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 о 8 годині 00 хвилин кожного робочого дня з понеділка по п`ятницю. Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували проходження ним служби, солдат ОСОБА_5 , бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників о 8 годині 00 хвилин 18 грудня 2019 року в умовах особливого періоду не з`явився вчасно без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 , та до 21 травня 2020 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. 21 травня 2020 року солдат ОСОБА_5 з`явився до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми діями, які виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби) вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні сторони провадження надали суду угоду про визнання винуватості, укладену між ними 29 травня 2020 року, яку просили затвердити.

Відповідно до вказаної угоди про визнання винуватості від 29 травня 2020 року, укладеної між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону капітаном юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку, в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, пояснив про причини скоєння кримінального правопорушення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки. Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: 1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 3) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_5 розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні і він буде мати при цьому весь обсяг прав, в тому числі допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просив затвердити угоду.

При цьому суд переконався, що ОСОБА_5 винуватість визнав добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, угода була укладена добровільно, без будь якого примусу.

Судом роз`яснено ОСОБА_5 наслідки угоди, характер обвинувачення, конкретну міру покарання, передбачену ч. 4 ст. 407 КК України, погоджену сторонами угоди.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 472 КПК України, дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 407 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості останнім наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376, 468-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 29 травня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000949 від 06.05.2020 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 (два) роки.

Покласти ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: 1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 3) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя: ОСОБА_1