ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №311/2216/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/273/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 cічня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізький апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня Криниця Василівського району Запорізької області українця, громадянина України, який має середню освіту, не працює, неодружений, на утриманні малолітніх і неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 20 серпня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.249 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75,76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік не вчинить нового злочину, та покладено на ОСОБА_6 обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 22 508,00 гривень збитків.
Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказаний вирок суду змінити, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, на підставі ст.96-1 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до забороненого знаряддя виробу сітки ліскової, розміром яче 40Х40 мм, синього кольору, довжиною 54 м, висотою 1.5 м, гумового човна «Барк», двох дерев`яних весел, насосу чорного кольору.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, не врахував те, що статтею 96-1 КК України передбачену спеціальну конфіскацію, тобто примусове безоплатне вилучення за рішенням (вироком) суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна, за умови вчинення умисного злочину, у тому числі передбаченого ч.1 ст.249 КК України, та не застосував спеціальну конфіскацію.

Згідно з вироком суду, 06 березня 2019 року приблизно о 21 годині 40 хвилин ОСОБА_6 , маючи намір на незаконне зайняття рибним добувним промислом, діючи умисно, знаходячись у воді Каховського водосховища у с.Верхня Криниця Василівського району Запорізької області, в порушення ст.63 Закону України «Про тваринний світ» і п.п. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», яке затверджене наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року, за допомогою забороненого знаряддя лову ліскової ліски, займався незаконним рибним добувним промислом, під час якого виловив: 259 особин карася сріблястого, вартістю згідно розрахунку до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» - 17 грн за одну особину, на загальну суму 4403 грн; 213 особин «плітки», вартістю згідно з розрахунком до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року №1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» - 85 грн за одну особину, на загальну суму 18105 грн. Всього ОСОБА_6 виловив риби на загальну суму 22508 гривень, чим завдав істотну шкоду рибному господарству України.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, та просив застосувати до обвинуваченого спеціальну конфіскацію; обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції в цілому цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.249 КК України, вид та розмір покарання ніким з учасників провадження не оспорюються, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то, колегія суддів вважає їх слушними, з огляду на таке.

Частиною 1 ст.249 КК України передбачено відповідальність за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

Санкцією даної статті такий вид покарання як конфіскація майна не передбачений.

Натомість, частиною 1 статті 96-1 КК України передбачено, що за умови вчинення злочину, в тому числі передбаченого ч.1 ст.249 КК України, застосовується спеціальна конфіскація, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна.

Згідно з положеннями 2 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані, як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 , як знаряддя незаконного вилову використовував: сітку ліскову, розмір ячеї 40*40 мм, синього кольору, довжиною 54 м, висотою 1,5 м, гумовий човен «Барк», два дерев`яних весла, насос чорного кольору, залишені на зберіганні у камері схову речових доказів Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області.
Проте, суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, вищевказані речі конфіскував в дохід держави як речовий доказ, без посилання на положення ст.96-1 КК України.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду в зазначеній частині підлягає зміні на підставі ст.ст.407-409 КПК України, з уточненням того, що вищевказані речі підлягають спеціальній конфіскації у власність держави на підставі ст.96-1 КК України.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Василівського районного суду Запорізької області від 20 серпня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.249 КК України, змінити, вказавши, що знаряддя вилову, а саме сітку ліскову, розмір ячеї 40*40 мм, синього кольору, довжиною 54 м, висотою 1,5 м, гумовий човен «Барк», два дерев`яних весла, насос чорного кольору, залишені на зберіганні у камері схову речових доказів Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області підлягає спеціальній конфіскації у власність держави на підставі ст.96-1 КК України.
У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Дата документу 21.01.2020 Справа № 311/2216/19