Справа № 603/105/20
Провадження № 1-кп/603/53/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2020 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000017 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2020 року,
про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вістря Монастириського району Тернопільської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, одруженого, неповнолітніх дітей немає, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України,
за участю:
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
та провівши підготовче судове засідання зазначеного кримінального провадження,
ВСТАНОВИВ:
14.12.2019 року у ОСОБА_3 під час перебування за місцем свого проживання в с.Діброва Монастириського району Тернопільської області, виник злочинний умисел спрямований на незаконну порубку дерева породи «Граб» в лісовому урочищі «Ямне» Монастириського комунального лісогосподарського підприємства, що в с.Діброва Монастириського району Тернопільської області.
Реалізуючи свій злочинний намір, 14.12.2019 року ОСОБА_3 перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 виділу №1 лісового урочища «Ямне» Монастириського комунального лісогосподарського підприємства, яке відноситься до природно-заповідного фонду та знаходиться в межах регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон», в порушення ст.ст. 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України, ст..ст. 5, 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»,ст..ст. 3, 10 Закону України «Про природо-заповідний фонд України», порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно, без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання за допомогою металевої ручної пили здійснив незаконну, самовільну порубку одного дерева породи «Граб», діаметром пня у корі 22 см, після чого вказане дерево затягнув до себе на подвір`я, де в подальшому вже на території свого домогосподарства порізав стовбур вищевказаного дерева на частини та поколов їх на дрова.
Своїми умисними діями, які виразились у незаконні порубці дерева, ОСОБА_3 заподіяв Монастириському комунальному лісогосподарському підприємству шкоду на суму 760 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 246 КК України незаконна порубка дерева на території природно-заповідного фонду.
07.02.2020 року між прокурором Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_5 з одного боку та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника підозрюваного ОСОБА_4 , з іншого боку укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України. Представник потерпілого ОСОБА_7 не заперечував щодо укладення даної угоди між ОСОБА_3 та прокурором про визнання винуватості надавши 07.02.2020 року відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України згоду на укладення вказаної угоди.
Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_5 , підозрюваний ОСОБА_3 за участі захисника підозрюваного ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 3 ст. 246 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.
Окрім цього, сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч. 3 ст. 246 КК України у виді 3 років обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку терміном в 1 рік та покласти обов`язки передбачені п.1, 2 ч.1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
У відповідності до ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, визнав повністю, зазначивши, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити вказану угоду і призначити узгоджену міру покарання.
Прокурор у судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості та залишити цивільний позов без розгляду в зв`язку з добровільною сплатою ОСОБА_3 шкоди завданої ним внаслідок незаконної порубки дерева на території природно-заповідного фонду.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості від 07.02.2020 року і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
За змістом угоди, яку було надано до суду, вбачається, що вона відповідає вимогам закону, а саме ст. 472 КПК України, оскільки в ній зазначено відомості про сторін укладення угоди, а саме обвинуваченого ОСОБА_3 , формулювання обвинувачення, правова кваліфікація дій ОСОБА_3 , також узгоджене покарання за скоєний злочин.
Слід зазначити, що узгоджене сторонами покарання за скоєний злочин у виді обмеження волі відповідає як загальним правилам призначення покарань, передбачених кримінальним законом так і санкції ч. 3 ст. 246 КК України.
Судом також з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє свої права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Крім того, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а узгоджене сторонами покарання відповідає положенням кримінального закону.
Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.
З огляду на зазначене суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної 07.02.2020 року угоди про визнання винуватості та призначає ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.
Кримінальним правопорушенням завдана матеріальна шкода державі.
У зв`язку з цим, в кримінальному провадженні прокурором в інтересах держави заявлено цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням на суму 760 грн 00 коп.
Натомість вказаний позов підлягає залишенню без розгляду за відсутності предмету спору, оскільки обвинувачений повністю відшкодував шкоду про що свідчить квитанція №26 від 10.02.2020 року.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Окрім цього, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію до знарядь вчинення кримінального правопорушення.
Так, ч. 1 ст. 96-1 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо інше майно було використане як засоби чи знаряддя вчинення злочину.
Враховуючи вищенаведене, а також ту обставину, що санкція ч. 3 ст. 246 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі, а ручна пила була знаряддям вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію знарядь вчинення злочину.
В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про процесуальні витрати.
Керуючись ст.ст. 8, 129 Конституції України, п. 1 ч.3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07.02.2020 року в кримінальному провадженні №0000017, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2020 року.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 07.02.2020 року покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.
Речові докази:
-На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати у кримінальному провадженні №0000017 щодо ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, спеціальну конфіскацію, зокрема конфіскувати у власність держави: ручну пилу, яка знаходяться на зберіганні в Монастириському відділенні поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області.
-Після набрання вироком законної сили речові докази - дрова, які знаходяться на зберіганні в Монастириському відділенні поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області передати в Монастириське комунальне лісогосподарське підприємство, що знаходиться по вул.Шевченка 146 м.Монастириська Тернопільської області.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1