Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

26 лютого 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відео конференції в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2019 року, ?

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2019 року продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вказана ухвала суду оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим ОСОБА_5 .

З матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Луцькому міськрайонному суді перебуває кримінальне провадження №0000220 від 25 червня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.342 КК України та ОСОБА_10 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду. Зазначає, що прокурор не навів наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, вплинути на свідків чи іншим чином перешкодити кримінальному провадженню. Просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону Украини "Про виконання рішень і застосування практики Європейского суду з прав людини", тримання під вартою не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи в скоєнні злочину, є умовою sine qua non (обов`язковою, неодмінною умовою) законності продовження терміну ув`язнення під варту і відповідає реальним вимогам громадського інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, має більшу вагу, ніж право на повагу свободи особи (§ § 73, 74 рішення ЕСПЛ від 08.06.2006 року у справі "Корчуганова проти Росії", § § 66, 67 рішень ЕСПЛ від 07.04.2005 у справі "Рохлина проти Росії", § § 73, 74 рішення ЕСПЛ від 01.06.2008 у справі "Мамедова проти Росії", § 79 рішень ЕСПЛ від 10.02.2011 року по справі "Харченка проти України", § § 40-42 рішення ЕСПЛ від 02.03.2006 року у справі "Долгова проти Росії").
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим на його користь, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Під час апеляційного розгляду, прокурор ОСОБА_7 вказав, що ОСОБА_5 не одружений, не навчається, працездатний, немає законного джерела доходів.

Заявлені ризики не зменшилися та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ОСОБА_5 може переховуватися від слідства та суду; може вичинити інші кримінальні правопорушення (раніше судимий, востаннє судимий 15.06.2004 року Апеляційним судом Миколаївської області за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 189 ч.2, 187 ч.4, 15 ч.2, 115 ч.2 п.п. 4,6,12, 289 ч.3, 115 ч.2 п.п. 6,12,13, 185 ч.3 ч.1 КК України та призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна); оскільки потерпілий, свідки та очевидці даного злочину продовжують проживати за своїм постійним місцем проживання, які відомі обвинуваченому, та їх свідчення мають істотне значення у даному кримінальному провадженні, то ОСОБА_5 може незаконно впливати на них, чинити фізичний, психологічний тиск заради їхньої відмови від наданих показів чи їх зміни.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно нього ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області був продовжений до 11 квітня 2020 року.

Судом першої інстанції враховано відомості про особу обвинуваченого та відсутність стримуючих факторів, а саме те, що ОСОБА_5 не одружений, ніде не навчається, не похилого віку, тобто немає законного джерела доходів. За наведеного, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 .

Доказів на спростування висновків суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу Луцького міськрайонного суду від 18 грудня 2019 року, якою продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3