ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1346/20 Справа № 191/2395/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,
ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з 14.04.2013 року по листопад 2014 року, з 09.11.2016 року по 07.11.2018 року та з 02.01.2019 року по 20.03.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано вимоги ст.1 Закону України Про попереднє ув`язнення, оскільки він звернувся до суду з проханням зарахувати йому строк перебування під вартою в Слідчому ізоляторі № 10 м. Запоріжжя із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, адже в той час йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по іншому кримінальному провадженню.
Вказує на те, що судом залишено поза увагою та не досліджено матеріали щодо причин та підстав його етапування з ДУ Синельниківська ВК №94 до СІЗО №10 м. Запоріжжя.
Так, 14.03.2013 року його було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, та ухвалою слідчого судді від 16.04.2013 року до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Зазначає, що він перебував під вартою до листопада 2014 року та в цьому ж місяці йому змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, таким чином 7 місяців він знаходився під вартою.
Крім того, після його засудження вироком Веселівського районного суду від 24.06.2016 року, він з СІЗО м. Вільнянська Запорізької області прибув до СВК № 94 для відбуття покарання 27.10.2016 року.
Відбуваючи покарання в СВК № 94 його було етаповано 09.11.2016 року до СІЗО м. Запоріжжя для розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, де він пробув до 07.11.2018 року.
Також, це ж мало місце під час його етапування до СІЗО м. Запоріжжя з 02.01.2019 року по 20.03.2019 року.
Вказує на те, що строк його перебування у СВК № 94: - з 27.10.2016 року по 09.11.2016 року, з 07.11.2018 року по 02.01.2019 року та з 20.03.2019 року по теперішній час це строк відбування покарання; - з 14.04.2013 року по листопад 2014 року, з 09.11.2016 року по 07.11.2018 року та з 02.01.2019 року по 20.03.2019 року це строк попереднього ув`язнення.
Зазначає, що судом не взято до уваги те, що 24.10.2018 року вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя його було виправдано за ч.3 ст.289 КК України.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.
В обґрунтування свого судового рішення суд зазначив, що вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 24.06.2016 року ОСОБА_7 було зараховано в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 10.09.2015 року по день набрання вироком законної сили із урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Згідно довідки СВК-94, вирок набрав законної сили 05.09.2016 року.
Таким чином, вимоги засудженого про зарахування йому строку попереднього ув`язнення періоду тримання в слідчому ізоляторі м. Запоріжжя є необгрунтованими, оскільки попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку з цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 24.06.2016 року за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців. Цим же вироком ОСОБА_7 зараховано в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 10.09.2015 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 05.09.2016 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 24.06.2016 року закрито, на підставі чого, вирок суду першої інстанції набрав законної сили 05.09.2016 року.
Після вступу вказаного вироку в законну силу ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2016 року постановлено про етапування засудженого ОСОБА_7 з ДУ Синельниківська виправна колонія № 94 до Запорізького слідчого ізолятора для розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України (а.п. 56-57). Відповідно до довідки про рух засудженого, ОСОБА_7 із СВК № 94 прибув до СІЗО м. Запоріжжя - 12.11.2016 року, та 07.11.2018 року знову повернувся до СВК № 94 (а.п. 43).
Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2018 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України (а.п. 73).
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 10.12.2018 року постановлено про етапування ОСОБА_7 з ДУ Синельниківська виправна колонія № 94 до Запорізького слідчого ізолятора для розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2018 року (а.п. 75). Відповідно до довідки про рух засудженого, ОСОБА_7 із СВК № 94 прибув до СІЗО м. Запоріжжя - 09.01.2019 року, та 20.03.2019 року знову повернувся до СВК № 94 (а.п. 43).
Відповідно до ст.1 Закону України Про попереднє ув`язнення, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Отже, попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
Колегія суддів не вбачає підстав для зарахування засудженому ОСОБА_7 у строк відбування покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України строку перебування в СІЗО м. Запоріжжя після набрання вироком суду законної сили з 09.11.2016 року по 07.11.2018 року та з 02.01.2019 року по 20.03.2019 року, оскільки вказані обставини мали місце після набрання вироком законної сили та не пов`язані із його затриманням, триманням під вартою як запобіжним заходом, участю у проведенні слідчих дій або участю у судовому розгляді кримінального провадження, за яким його було засуджено вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 24.06.2016 року, що виключає застосування положень ч. 5 ст. 72 КПК України.
Також посилання засудженого на зарахування йому строку попереднього ув`язнення з 14.04.2013 року по листопад 2014 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_7 за вчинення злочину, за яким він наразі відбуває покарання було затримано 10.09.2015 року, що підтверджується протоколом затримання (а.п. 77).
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що засудженому ОСОБА_7 правильно було обчислено строк його попереднього ув`язнення, оскільки за вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 24.06.2016 року засуджений був попередньо ув`язненим з 10.09.2015 року по 05.09.2016 року.
З урахуванням викладеного, підстави для задоволення вимог апеляційної скарги засудженого відсутні, а тому ухвала Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4