КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2.,

суддів - ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

секретаря - ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2020 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000236 від 12.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

08 листопада 2019 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6., про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000236 від 12.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером :09:027:0056 та об'єкт будівництва (гараж) площею 174, 8 кв.м., який розташований на вказаній земельній ділянці на території АДРЕСА_1, б, в, г, із встановленням заборони особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень) стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :09:027:0056, та встановлення заборони ОСОБА_1 здійснювати будь-які роботи з метою їх подальшої на земельній ділянці з кадастровим номером :09:027:0056.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області клопотання задоволено частково та встановлено заборону особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень) стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :09:027:0056, та заборону ОСОБА_1 здійснювати будь-які роботи з метою їх подальшої на земельній ділянці з кадастровим номером :09:027:0056.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя послався на наявність достатніх підстав вважати, що нерухоме майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, і такий захід забезпечення необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки органом досудового розслідування доведено наявність обставин, передбачених ч.4 ст.170 КПК України. При цьому слідчий суддя, вирішуючи питання про арешт вказаного у клопотанні майна, пославшись на врахування зазначених в клопотанні підстав для арешту, наслідки арешту майна для власника, оскільки прокурор не конкретизував, не обґрунтував та не довів як саме по собі накладення арешту на майно, а саме земельні ділянки можуть бути використано в рамках даного кримінального провадження №0000236 за фактом зловживання посадовими особами своїм службовим становищем за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

На вказану ухвалу заявник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, та зазначає, що відповідно до п.57 Положення про використання повітряного простору України від 06.12.2017 року у нього не було підстав звертися до експлуатанта аеропорту «Бориспіль» для погодження місця розташування та висоти об'єкта будівництва.

Разом з цим в ухвалі зазначено, що з матеріалів клопотання встановлено площу забудови, яка перевищує максимально допустиму в таких випадках площу забудови. На спростування даних обставин апелянт вказує, що 27.02.2019 року він подав до Держархбудінспекції заяву про зміну даних у повідомленні про початок будівле них робіт, тобто площа об'єкта будівництва зменшилися з 174,8 кв.м до 149,7 кв.м, проте судом помилково встановлено заборону на здійснення будь-яких дій з майном особи, яка не має відношення до вказаного в клопотанні кримінального провадження. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 08 січня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

До початку розгляду апеляційної скарги прокурор, представник заявника ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_7. подали заяви про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності.

Враховуючи подані заяви, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності прокурора та представника заявника з метою дотримання розумних строків апеляційного розгляду.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що надійшли до суду апеляційної інстанції, та ухвали слідчого судді, посадові особи управління містобудування та архітектури Бориспільської міської ради, діючи спільно з іншими посадовими особами Бориспільської міської ради та іншими особами, які мають безпосереднє відношення до її діяльності та ухвалення нею рішень, зловживаючи своїм службовим становищем, безпідставно не видають містобудівні умови та обмеження щодо забудови земельних ділянок на території м. Бориспіль, водночас надавши такі містобудівні умови та обмеження забудови земельних ділянок на території м. Бориспіль без законних на те підстав, завдавши істотної шкоди охоронюваним законом правам юридичних та фізичних осіб.

Згідно інформації встановленої в ході досудового розслідування, ОСОБА_1, згідно договорів купівлі-продажу від 08.05.2018 року придбав у власність земельні ділянки з кадастровими номерами :09:027:0050, :09:027:0051, 210500000:09:027:0052 площею 0,01 га кожна, що розташовані на території АДРЕСА_1, б, в, г.

Досудовим розслідуванням встановлено, що забудовником ОСОБА_1 в порушення вимог містобудівного законодавства та виданих Управлінням містобудування та архітектури Бориспільської міської ради містобудівних умов та обмежень забудовано земельну ділянку з кадастровим номером :09:027:0056 площею 0,03 га (300 м.кв.), що мало наслідок у зловживанні владою або службовим становищем посадовими особами Бориспільської міської ради.

28 жовтня 2019 року постановою прокурора у кримінальному провадженні земельну ділянку з кадастровим номером :09:027:0056 та об`єкт будівництва (гараж) площею 174,8 м.кв., який розташований на вказаній земельній ділянці на території АДРЕСА_1, б, в, г - визнано речовими доказами, оскільки предметом злочинного посягання у даному кримінальному провадженні є земельна ділянка з кадастровим номером :09:027:0056 та об`єкт будівництва (гараж) площею 174, 8 кв.м., який розташований на вказаній земельній ділянці.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2020 року встановлено заборону особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень) стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :09:027:0056, та заборонено ОСОБА_1 здійснювати будь-які роботи з метою їх подальшої на земельній ділянці з кадастровим номером :09:027:0056.

Разом з цим, постановляючи ухвалу, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об'єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, ще встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об'єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що під час задоволення клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя взагалі не врахував вищезазначених обставин та не встановлював достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, як на це посилається орган досудового розслідування у клопотанні.

Посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на земельну ділянку та об'єкт будівництвапрокурор повинен був навести об'єктивні дані, які б підтверджували, що вищезазначене майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Проте жодних об'єктивних даних матеріали клопотання не містять.

Крім того, приймається до уваги, що 27.01.2020 року за результатом досудового розслідування кримінальне провадження №0000236 закрито на підставі ст.284 КПК України.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, на які посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, оскільки в клопотанні відсутні достатні докази на підтвердження вказаних обставин.

Також колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року та рішення Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

На підставі викладених обставин, які вказують на необ'єктивність судового розгляду, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6. про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000236 від 12.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, у зв'язку з відсутністю необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2020 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000236 від 12.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, шляхом встановлення заборони особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень) стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :09:027:0056, та встановлення заборони ОСОБА_1 здійснювати будь-які роботи з метою їх подальшої на земельній ділянці з кадастровим номером :09:027:0056, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6. про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000236 від 12.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, шляхом встановлення заборони особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень) стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :09:027:0056, та встановлення заборони ОСОБА_1 здійснювати будь-які роботи з метою їх подальшої на земельній ділянці з кадастровим номером :09:027:0056.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4