Справа №357/128/19 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/71/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
04 червня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2019 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, без визначеного місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.09.2018 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 2 роки, із покладенням обов`язків, визначених ст.76 КК України; вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.12.2018 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 рік, із покладенням обов`язків, визначених ст.76 КК України,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі,
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів по епізодам за 22.10.2018 року, 29.10.2018 року, 02.11.2018 року, вчинених після вироку Білоцерківського міськрайонного суду щодо ОСОБА_8 від 10.09.2018 року, але до засудження ОСОБА_8 вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 27.12.2018 року, шляхом часткового складання покарань визначено покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі,
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків по епізодам за 31.12.2018 року, 03.01.2019 року, 09.01.2019 року, 12.01.2019 року, 03.02.2019 року та 08.02.2019 року, вчиненим після вироку Білоцерківського міськрайонного суду щодо ОСОБА_8 від 27.12.2018 року, та даним вироком шляхом часткового складання покарань, визначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно за даним вироком ОСОБА_8 визначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,
На підставі ст.71 КК України, визначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків до визначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 10.09.2018 року і остаточно до відбуття визначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі,
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів,-
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду І-ї інстанції, 22.10.2018 р. близько 02 год. 00 хв., ОСОБА_8 , будучи засудженим Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 10.09.2018 року за ч.3 ст.185, ст.ст.75,76 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до будинку АДРЕСА_2 , де розташовані сарайні приміщення, якими користуються мешканці вказаного будинку, і умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до зазначених сарайних приміщень, де шляхом пошкодження навісного замка вхідних дверей, проник до приміщення, яким користується потерпілий ОСОБА_9 , звідки викрав акумуляторну батарею жовтого кольору марки «Forse 6СТ» вартістю 461 грн. 10 коп. та електричну дриль марки «Ростов ИЭ-1035Э У2» вартістю 833 грн. 33 коп., після чого з місця вчиненого злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 1294 грн. 43 коп.
Окрім цього, 02.11.2018 р. близько 02 год. ОСОБА_10 , з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до сарайного приміщення поблизу будинку №49 по вул. Першотравневій в м. Біла Церква, де умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження навісного замка воріт, незаконно проник до приміщення, яким користується потерпілий ОСОБА_11 , звідки викрав велосипед чорного кольору марки «Azimut Flying 26» вартістю 2500 грн., після чого з місця вчиненого злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_12 матеріального збитку на вказану суму.
Окрім цього, 03.01.2019 р. 02 год.10 хв. ОСОБА_10 , з метою таємного викрадення чужого майна, прийшов до будинку АДРЕСА_4 , у підвальному приміщенні якого розташовані підсобні приміщення, якими користуються мешканці вказаного будинку, і умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу проник до підвального приміщення будинку, де шляхом зламу замка вхідних дверей, незаконно проник до підсобного приміщення, яким користується ОСОБА_13 , звідки викрав велосипед марки «Benetti Apex 26"» вартістю 4589 грн. 34 коп. та вудки марки «Zhibo» з котушкою марки «Teben» вартістю 449 грн. 67 коп., завдавши потерпілому ОСОБА_13 матеріального збитку на загальну суму 5039 грн. 01 коп.
В подальшому, близько 02 год. 40 хв. ОСОБА_8 аналогічним способом проник до підсобного приміщення, яким користується ОСОБА_15 , звідки викрав велосипед марки «ХВЗ» моделі «Спорт турист» вартістю 2066 грн. 67 коп., завдавши потерпілій ОСОБА_15 матеріального збитку на вказану суму.
Після цього ОСОБА_8 з викраденим майном з місця вчиненого злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд.
Окрім цього, 09.01.2019 р. близько 02 год. ОСОБА_10 , з метою таємного викрадення чужого майна, прийшов до будинку АДРЕСА_5 , у підвальному приміщенні якого розташовані підсобні приміщення, якими користуються мешканці вказаного будинку і умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу проник до підвального приміщення, де шляхом злому замка вхідних дверей, незаконно проник до підсобного приміщення, яким користується ОСОБА_16 , звідки викрав велосипед марки «Forvard Spirit Fx» вартістю 4233 грн. 33 коп. та з місця вчиненого злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_16 матеріального збитку на зазначену суму.
Окрім цього, 12.01.2019 р. близько 05 год. ОСОБА_10 , з метою таємного викрадення чужого майна, прийшов до будинку АДРЕСА_4 , де умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа проник до підвального приміщення будинку та шляхом злому замка вхідних дверей незаконно проник до підсобного приміщення, яким користується ОСОБА_17 , звідки викрав велосипед марки «Ardis Fitness for boys» вартістю 2180 грн. 19 коп., після чого з місця вчиненого злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_17 матеріального збитку на вказану суму.
Крім цього, у період часу з 20.12.2018 р. по 31.12.2018 р., точної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_8 , з метою таємне викрадення чужого майна, прийшов до будинку АДРЕСА_6 , в підвальному приміщенні якого розташовані підсобні приміщення, якими користуються мешканці вказаного будинку, де умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу проник до підвального приміщення вказаного будинку, де шляхом злому навісного замка вхідних дверей, незаконно проник до підсобного приміщення, яким користується потерпіла ОСОБА_18 , звідки викрав велосипед марки "Cronus Holts 320" вартістю 5781 грн. 06 коп., після чого з місця вчиненого злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_19 майнову шкоду на вказану суму.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями до неї, в якій просив вирок суду змінити в частині призначеного покарання; вважати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці. На підставі ст.71 КК України, визначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків, до визначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.09.2018 року та за вироком Білоцерківського міськрайонного суд Київської області від 27.12.2018 року і остаточно до відбуття ОСОБА_8 визначити покарання - 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: при призначенні покарання судом помилково застосовано положення ч.4 ст.70 КК України.
Зокрема, доводи апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що з матеріалів справи вбачається, що всі епізоди таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в інше приміщення, вчинені ОСОБА_8 , відповідають одному і тому самому складу злочину, передбаченому ч.3 ст.185 КК України, а останній з них вчинений 08.02.2019 року, тобто після постановлення попереднього вироку від 10.09.2018 року.
Прокурор вказує, що кримінальним законом не передбачено можливості призначення покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, відповідальність за які передбачена однією частиною статті Кримінального кодексу України.
Вважає, що висновок суду І-ї інстанції про застосування положень ч.4 ст.70 КК України не ґрунтується на законі, а тому вирок підлягає зміні.
Вислухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, пояснення захисника, який не заперечує проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у відповідності до ст. 349 КПК України, суд за погодженням з учасниками судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.
Враховуючи те, що вирок оскаржується лише в частині призначення покарання ОСОБА_8 та те, що обвинувачений винним себе у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю, погодився на розгляд провадження в порядку ст. 349 КПК України, апеляційний суд переглядає вирок лише у межах апеляційної скарги прокурора виходячи з того, що висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за обставин зазначених у вироку відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.
Натомість, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є слушними.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Як роз`яснює Касаційний кримінальний Суд у складі Верховного суду у висновку від 24.01.2019 року №552/1201/17, зі змісту положень ст.ст. 70, 71 КК України вбачається, що коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70 КК України, так і ст. 71 КК України: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після чого за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків. Якщо ж наявна повторність злочинів, передбачена ст. 32 КК України, а саме вчинення двох і більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу, та які не вимагають окремої кваліфікації за кожний епізод злочинної діяльності, застосовуються лише положення ч. 1 ст. 71 КК України як до злочину, вчиненого після постановлення попереднього вироку.
За змістом ч.6 ст.368 КПК України висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, мають враховуватися судами при ухваленні вироку.
Як встановлено апеляційним судом, вимоги ч.6 ст.368 КПК України, місцевим судом не дотримані, що призвело до безпідставного призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів.
Як вбачається з матеріалів провадження, усі п`ять епізодів таємного викрадення чужого майна (крадіжка), з проникненням у сховище, вчинені обвинуваченим ОСОБА_8 повторно, відповідають одному і тому самому складу злочину, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, а останній з них вчинений 08 лютого 2019 року, тобто після постановлення попереднього вироку від 10 вересня 2018 року.
Враховуючи викладене, а також те, що кримінальним законом не передбачено можливості призначення покарання за окремими епізодами злочинної діяльності,відповідальність за які передбачена однією частиною статті Кримінального кодексу України, висновок суду першої інстанції про призначення покарання за окремі епізоди злочину та про застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України не ґрунтується на вимогах закону, тому вирок в цій частині підлягає зміні.
Водночас, визначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України місцевий суд дотримався вимог ст. 65 та ст. равовий акт № 2341-III від 05.04.2001">50 КК України, належним чином врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, їх конкретні обставини та наслідки, дані про особу обвинуваченого, ставлення винного до вчиненого, а також обставину, що пом`якшує покарання.
Покарання у встановленому місцевим судом розмірі, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових аналогічних злочинів і є справедливим.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначеного покарання зміні.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу прокурора зі змінами та доповненнями задовольнити.
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2019 року щодо ОСОБА_8 за ч. 3 ст.185 КК України в частині призначеного йому покарання змінити.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.3 ст.185 КК Украънидо 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати до визначеного вказаним вироком покарання невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.09.2018 року та за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.12.2018 року, та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
У решті вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йомукопії судового рішення.

Головуючий:

Судді:

Справа №357/128/19 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/71/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

вул. Солом`янська, 2-А, м. Київ, 03110, тел./факс
e-mail: ,

Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2019 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, без визначеного місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.09.2018 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 2 роки, із покладенням обов`язків, визначених ст.76 КК України; вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.12.2018 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 рік, із покладенням обов`язків, визначених ст.76 КК України,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі,
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів по епізодам за 22.10.2018 року, 29.10.2018 року, 02.11.2018 року, вчинених після вироку Білоцерківського міськрайонного суду щодо ОСОБА_8 від 10.09.2018 року, але до засудження ОСОБА_8 вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 27.12.2018 року, шляхом часткового складання покарань визначено покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі,
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків по епізодам за 31.12.2018 року, 03.01.2019 року, 09.01.2019 року, 12.01.2019 року, 03.02.2019 року та 08.02.2019 року, вчиненим після вироку Білоцерківського міськрайонного суду щодо ОСОБА_8 від 27.12.2018 року, та даним вироком шляхом часткового складання покарань, визначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно за даним вироком ОСОБА_8 визначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,
На підставі ст.71 КК України, визначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків до визначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 10.09.2018 року і остаточно до відбуття визначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі,
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскільки складання повного тексту ухвали вимагає значного часу, колегія суддів, відповідно до ст. 376 КПК України, вважає за можливе обмежитись складанням і оголошенням її резолютивної частини.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора зі змінами та доповненнями задовольнити.
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2019 року щодо ОСОБА_8 за ч. 3 ст.185 КК України в частині призначеного йому покарання змінити.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.3 ст.185 КК Украънидо 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати до визначеного вказаним вироком покарання невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.09.2018 року та за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.12.2018 року, та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
У решті вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йомукопії судового рішення.

Головуючий:

Судді: