КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/2335/2020 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва в особливих важливих кримінальних провадженнях Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів поліції і фіскальної служби та у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2020 року,
за участю: прокурора ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и л а:
Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;
- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.
Строк дії ухвали визначити до 23.05.2020 року включно.
У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Підозрюваного письмово під розпис повідомлено про покладені на нього обов`язки та роз`яснено, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покладено на слідчого, а якщо справа перебуватиме у провадженні суду - на прокурора.
При визначенні ОСОБА_9 застави як альтернативної міри запобіжного заходу покласти на нього наступні обов`язки, передбачені п.п. 1-4, 8, 9, ч. 5 ст. 194 КПК України:
- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;
- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки прийнята внаслідок неповного судового розгляду на підставі висновків слідчого судді, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Також апелянт зазначає, що слідством встановлено передбачені ст. 177 КПК України ризики, які дають підстави вважати, що ОСОБА_9 буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В клопотанні прокурора про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наведено фактичні обставини, які прямо підтверджують зазначені ризики та неможливість запобігання цим ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Крім того апелянт зазначає, що 19.03.2020, 20.03.2020, 23.03.2020, 24.03.2020 ОСОБА_9 проігнорував вимоги прокурора у кримінальному провадженні та не з`явився на виклик до приміщення Офісу Генерального прокурора без поважних причин, тобто ухилився від участі у слідчих та процесуальних діях, що свідчить про високий ризик подальшого переховування підозрюваного від слідства та суду. Стороною обвинувачення доведені обставини, які у своїй сукупності надають підстави вважати, що жоден із запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним у ході досудового розслідування ризикам.
Разом з тим, слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не надав оцінки вищевказаним обставинам та не врахував їх, вказавши, що ні в самому клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав для підтвердження необхідності застосування тримання під вартою, що вказує на невідповідність висновків слідчого судді, викладених в оскаржуваній ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження.
На обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що 25.03.2020 оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали. Повний текст ухвали підписано слідчим суддею та вручено прокурору 01.04.2020, тому строк на апеляційне оскарження ухвали підлягає поновленню.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, пояснення підозрюваного та захисників, які заперечували проти задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та про задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Частиною 1 ст.117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Наведені у клопотанні прокурора причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2020 року, колегія суддів вважає поважними, а тому строк на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2020 рокувідносно ОСОБА_9 , слід поновити.
Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ФФУ Продакшн», діючи умисно, відповідно до заздалегідь розробленого плану, за попередньою змовою з директором Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» (далі КП «Житло-Сервіс») ОСОБА_10 , першим заступником директора КП «Житло-Сервіс» ОСОБА_11 та іншими невстановленими слідством особами, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом зловживання своїм службовим становищем вчинив заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах та видачу завідомо неправдивих офіційних документів, за наступних обставин.
В 2017 році невстановленими на даний момент слідством особами з числа керівництва ГС «Федерація футболу України» залучено ОСОБА_9 до участі в реалізації злочинного умислу на заволодіння бюджетними коштами. З цією метою 05.07.2017 вказану особу призначено директоромТОВ «ФФУ Продакшн».
ОСОБА_9 , продовжуючи готування до вчинення злочину, спільно із невстановленими на даний момент слідством особами з числа керівництва ТОВ «ФФУ Продакшн» та ГС «Федерація футболу України» забезпечили завершення будівництва заводу з виробництва штучного покриття для футбольних полів та введення його в експлуатацію безпосередньо перед укладенням замовниками робіт за бюджетною програмою «Будівництво футбольних полів зі штучним покриттям в регіонах України», в тому числі КП «Житло-Сервіс», договорів з підрядними організаціями.
На виконання договору № 22/17 від 22.12.2017 р. між Департаментом освіти і науки, молоді та спорту ВОКМР (КМДА) та КП «Житло-сервіс» щодо будівництва та реконструкції футбольних полів, 27.12.2017 КП «Житло-Сервіс» в особі директора ОСОБА_10 (ЗАМОВНИК), укладено із ТОВ «ФФУ Продакшн» в особі директора ОСОБА_9 (ПІДРЯДНИК) 66 договорів підряду на виконання будівельних робіт з будівництва (реконструкції) міні-футбольних майданчиків у м. Києві на суму 94 998 248,40 грн.
27.12.2017 на підставі вказаних договорів підряду та рахунків, підписаних ОСОБА_9 від імені ТОВ «ФФУ Продакшн», КП «Житло-Сервіс» було здійснено на користь ТОВ «ФФУ Продакшн» 100% передоплату за договорами підряду в загальній сумі 94 998 248,40 грн., в тому числі за рахунок державного бюджету на суму 49 149 124,20 грн., за рахунок місцевого бюджету міста Києва на суму 45 849 124,20 грн.
Діючи умисно, ОСОБА_9 відповідно до заздалегідь розробленого плану, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими слідством особами, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання: - уклав 27.12.2017 від імені ТОВ «ФФУ Продакшн» з КП «Житло-Сервіс» 66 договорів підряду на виконання робіт з будівництва футбольних полів зі штучним покриттям в м. Києві, - отримав 27.12.2017 від КП «Житло-Сервіс» оплату авансу в розмірі 100% на користь ТОВ «ФФУ Продакшн» на загальну суму 94 998 248,40 грн. з ПДВ., в тому числі за рахунок Державного бюджету України на загальну суму 49 149 124,20 грн., за рахунок бюджету м. Києва на загальну суму 45 849 124,20 грн., - склав та підписав 04.02.2019 уточнені акти приймання виконаних будівельних робіт типової форми № КБ-2в під №№ 2/1 за грудень 2018 року, а також довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат типової форми КБ-3, до яких вніс завідомо неправдиві відомості щодо вартості «Покриття синтетичного «штучна трава» LigaGrass Pro CP 238 11/8» загальною кількістю 60 510,62 м.кв. в розмірі 27 213 597,25 грн. без ПДВ, безпідставно збільшивши його вартість під час виконання робіт з будівництва футбольних полів зі штучним покриттям в м. Києві за Договорами підряду між КП «Житло-Сервіс» та ТОВ «ФФУ Продакшн» від 27.12.2017 на загальну суму 9 420 449,28 грн., внаслідок чого 04.02.2019 остаточно заволодів коштами державного бюджету та бюджету м. Києва в сумі 9 420 449,28 грн. та отримав можливість розпоряджатися ними повною мірою.
Своїми умисними діями, що виразились у складанні та видачі завідомо неправдивих офіційних документів, а саме уточнених актів типової форми КБ-2в та уточнених довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат типової форми КБ-3 (шляхом штучного збільшення вартості «Покриття синтетичного «штучна трава» LigaGrass Pro CP 238 11/8»), на підставі яких було проведено розрахунки за Договорами підряду між КП «Житло-Сервіс» та ТОВ «ФФУ Продакшн» від 27.12.2017, а також у заволодінні за попередньою змовою групою осіб коштами державного бюджету України та бюджету м. Києва в особливо великих розмірах, на загальну суму 9 420 449,28 грн., ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України.
Вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень повністю доводиться зібраними доказами, у тому числі: Протоколом тимчасового доступу до речей і документів за місцезнаходженням ТОВ «ФФУ Продакшн» від 09.01.2019; Протоколом огляду від 27.12.2019; Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 28.12.2019; Висновком комплексної товарознавчої, інженерно-технічної та економічної експертизи № 30/01/20-1 від 30.01.2020; Іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.
20.03.2020 ОСОБА_9 , у відповідності із ст.ст. 111,112, 133, 135-137, ч. 1 ст. 278, КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, та вручено повідомлення про підозру шляхом його направлення на всі адреси місць мешкання, реєстрації та роботи вищевказаної особи.
Прокурор вважав наявними підстави для застосування підозрюваному ОСОБА_9 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний своїми умисними діями, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, а також, прокурором зазначено, що підозрюваний буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також враховуючи характер кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_9 , спосіб їх вчинення, кількість задіяних співучасників та розмір майнової шкоди, завданої державі, орган досудового слідства вважає за можливе визначити розмір застави ОСОБА_9 , який забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків, у розмірі 94 998 248,40 грн. При цьому, сторона обвинувачення вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних.
25.03.2020 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано відносно підозрюваного запобіжний захід вигляді особистого зобовязанняіз покладенням на нього, обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, які визначені даною ухвалою строком до 23.05.2020 року включно.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе обставини недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя керувався положеннями ст. ст. 177-179, 182, 193-194 КПК України вказавши, що є наявним недоведеність прокурором обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, тому застосував до підозрюваного ОСОБА_9 , передбачений ст. 180 КПК України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, врахувавши те, що ні в самому клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав для підтвердження необхідності застосування тримання під вартою.
У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (Буров проти України п. 51).
Суд першої інстанції вірно встановив, що існують ризики заявлені у клопотанні прокурора, проте вони мають незначний ступінь небезпеки, про що свідчать ті обставини, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем роботи, раніше не судимий. При цьому, з урахуванням мінімальних ризиків та наявності доказів причетності підозрюваного ОСОБА_9 ,до злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, суд навів мотиви відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтувавши прийняте рішення щодо конкретного кримінального провадження та особи підозрюваного.
Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року).
Ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (Becciev v. Moldova п. 58).
Хоча національний суд має певну свобод розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Суомінен проти Фінляндії п. 36).
Отже, з урахуванням вказаних обставин, рішення слідчого судді про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання прийнято з дотриманням вимог КПК України та узгоджується з позиціями ЄСПЛ.
Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, при цьому прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Одночасно, дослідивши матеріали провадження, в сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що може загрожувати ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дані про його особу в їх сукупності. Окрім цього, судом покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що прокурор не довів обставин, які б слугували підставою для обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Не зміг довести обставин необхідності тримання підозрюваного під вартою під час апеляційного розгляду прокурор.
Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані судом при прийнятті рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовив у задоволенні клопотання.
Істотних порушень норм КПК України, які б могли потягти за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.
На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2020 року є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, а тому ухвалу місцевого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 181, 193, 194, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Поновити прокурору у кримінальному провадженні прокурору відділу процесуального керівництва в особливих важливих кримінальних провадженнях Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів поліції і фіскальної служби та у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2020 року.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва в особливих важливих кримінальних провадженнях Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів поліції і фіскальної служби та у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4