справа № 462/6822/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2020 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003154 від 10.10.2019 року щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пустомити, Львівської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 10.01.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у вигляді 1 (одного) року та 2 (двох) місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів з врахуванням вироку Сихівського районного суду м. Львова від 09.12.2019 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 1 (одного) року та 2 (двох) місяців позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
встановив:

ОСОБА_5 , 08.10.2019 року, близько 15 год. 00 хв., перебуваючи у приміщені кафе «Шиночок», що по вул. Чернівецька, 11 «А» у м. Львові, маючи намір на таємне викрадення чужого майна повторно, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, таємно викрав у ОСОБА_6 наплічну сумку, у які знаходились особисті речі потерпілого, які матеріальної цінності для нього не становлять та карточку банку «Укрсіббанк» № НОМЕР_1 , з якої у подальшому здійснив розрахунки у ТЦ «Сільпо» за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 179 на суму 124, 35 грн., кафе «Смачна Зупинка», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 163 на суму 43 грн. та магазин «Близенько», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 102 на суму 408 грн. Чим завдав ОСОБА_6 , майнової шкоди на загальну суму 575 грн. 35 коп.
Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненою повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушенні передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті та надав суду показання, що підтверджують фабулу обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, доведена повністю.
Дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.
За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.
Показання обвинуваченого у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу не заявлялося.
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є у матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, висновок органу пробації, згідно якого, ОСОБА_5 має високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, також те, що останній визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи наведені по справі обставини, з урахуванням того, що обвинувачений вже притягувався до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства і обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України 1 (один) рік та 3 (три) місяці позбавлення волі.

На підставі ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів з врахуванням вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 10.01.2020 року, яким призначено покарання у вигляді 1 (одного) року та 2 (двох) місяців позбавлення волі, шляхом поглинання менш суворого більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року та 3 (три) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 09.12.2019 року.
Запобіжний захід ОСОБА_5 - не обирався.
Речові докази по справі, а саме:
1.компакт-диск CD-R на якому знаходиться відеозапис наданий працівниками магазину «Близенько» (а.с. кримінального провадження 22) залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя/підпис/ ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: