Справа № 761/7645/20
Провадження № 1-кс/761/4951/2020
У Х В А Л А
Іменем України
13 березня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.06.2017 р., по справі № 761/21015/17, в межах кримінального провадження № 0001016 від 22.01.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Заявник обґрунтовує клопотання тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.06.2017 р., по справі № 761/21015/17, в межах кримінального провадження № 0001016 від 22.01.2015 року, було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №000), яка належить ОСОБА_5 на праві приватної власності.

На думку заявника арешт на вказане майно накладено необґрунтовано, а відтак просить слідчого суддю скасувати накладений арешт.

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Слідчий, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду.

Заслухавши думку заявника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Як встановлено з матеріалів клопотання, арешт на квартири накладено з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Отже, клопотання подано до належного суду.

З ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.06.2017 р., по справі № 761/21015/17 вбачається, що арешт на майно було накладено з метою збереження речового доказу.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Накладення арешту на майно можливе лише за умови наявності підстав вважати, що воно є доказом злочину, що повинно бути встановлено в судовому порядку на підставі достатніх й допустимих доказів, наданих слідчим.
У слідчого судді відсутні підстави вважати, що майно, на яке накладено арешт, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, як це визначено ст. 98 КПК України.
Також в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди містить квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №000), а також яким чином могло вказане майно бути використане як знаряддя вчинення злочину.
Крім того, арештована квартира була придбана ОСОБА_5 на законних підставах - за договором купівлі-продажу від 12 грудня 2016 року.
Докази, щодо визнання вказаного договору у встановленому законом порядку ані недійсним, ані нікчемним ухвала слідчого судді не містить.
Вирішуючи питання про скасування арешту майна слідчий суддя враховує загальні засади застосування заходів забезпечення кримінального провадження у відповідності до Розділу ІІ КПК України, якими передбачено обґрунтування необхідності такого ступеню втручання у права і свободи особи потребами досудового розслідування, принцип співмірності.
Проте, зі змісту наявних у справі матеріалів не вбачається даних, які б свідчили, що вказані заходи забезпечення кримінального провадження є співмірними та пропорційними.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на майно накладено необґрунтовано, а тому клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 376, 532 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.06.2017 р., по справі № 761/21015/17, в межах кримінального провадження № 0001016 від 22.01.2015 року задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.06.2017 р., по справі № 761/21015/17, в межах кримінального провадження № 0001016 від 22.01.2015 року, на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №000), яка належить ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1