Номер провадження: 11-сс/813/491/20
Номер справи місцевого суду: 511/478/20 1-кс/511/125/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 17 березня 2020 року про застосування тимчасового арешту до громадянина Республіки Азербайджан

ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та з 05.02.2018 року перебуває у міжнародному розшуку за НЦБ Інтерполу у Російській Федерації за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.126, ч.3 ст.163 КК Російської Федерації (викрадення людини, вимагання),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 17 березня 2020 року було задоволено клопотання керівника Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 та до громадянина Республіка Азербайджан ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації.

Строк тимчасового арешту відраховується з моменту затримання, тобто з 14 березня 2020 року з 12 години 50 хвилин.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в застосуванні тимчасового арешту до ОСОБА_9 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що:

1)в протоколах затримання ОСОБА_12 відсутні відомості про роз`яснення йому процесуальних прав;

2)прокурором не наданий засвідчений переклад положень кримінального закону іноземної держави і зазначена некоректна кваліфікація за Кримінальним Кодексом Російської Федерації злочинів, які інкримінуються ОСОБА_13 , а слідчим суддею не був зроблений їх відповідний аналіз;

3)в матеріалах клопотання відсутня письмова гарантія запитуючої сторони розглянути в майбутньому запит України на принципах взаємності;

4)всупереч імперативним приписам ч.6 ст.583 КПК України слідчий суддя не роз`яснив ОСОБА_13 його право надати згоду на видачу (екстрадицію) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на видачу (екстрадицію).

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_8 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_14 , який заперечував проти його задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням прокурора та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.583 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

Відповідно до оскарженої ухвали, слідчим суддею встановлено, що в пункті пропуску «Кучурган - Авто» 14 березня 2020 року, під час здійснення прикордонного контролю, встановлено громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , документованого закордонним паспортом громадянина Республіки Азербайджан серії НОМЕР_1 виданого 30 березня 2015 року, який з 05 лютого 2018 року перебуває у міжнародному розшуку за НЦБ Інтерполу Російської Федерації.

Співробітниками Державної прикордонної служби «Кучурган-Авто», 14 березня 2020 року о 12 годині 50 хвилин у порядку статей 208, 582 КПК України ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), затримано. В подальшому останнього передано співробітникам Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, якими його було поміщено до ІТТ №5 ГУНП в Одеській області.

Згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу України ОСОБА_15 ( ОСОБА_10 ) розшукується правоохоронними органами Російської Федерації за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.126, ч.3 ст.163 КК Російської Федерації (викрадення людини, вимагання).

Інкриміновані ОСОБА_13 злочини за законодавством України кваліфікуються за статями 146 та 189 КК України та є єкстрадиційними, оскільки за їх вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не менше 1 року.

Строки давності притягнення ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності, відповідно до статті 49 КК України на теперішній час не сплили.

Статтею16 Європейської конвенції «Про видачу правопорушників» від 13 грудня 1957 року, яка була ратифікована Законом України № 43/98-ВР від 16.01.1998 року, передбачено, що у запиті про тимчасовий арешт повідомляється про існування одного з документів, зазначених у пункті 2а ст.12 конвенції, а саме, оригіналу або завіреної копії обвинувального вироку та постанови суду або постанови про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої сторони.

Відповідно до положень ч.6 ст.583 КПК України при розгляді клопотання прокурора про застосування тимчасового арешту до затриманого, слідчий суддя встановлює особу затриманого, пропонує йому зробити заяву, перевіряє наявність документів, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави, вислуховує думки учасників судового провадження та виносить ухвалу про застосування тимчасового арешту або відмову в застосуванні тимчасового арешту, якщо для його обрання немає підстав.

Вирішуючи питання про застосування тимчасового арешту до ОСОБА_12 слідчий суддя виходив з того, що згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу України ОСОБА_15 ( ОСОБА_10 ) розшукується правоохоронними органами Російської Федерації.

В судовому засідання апеляційного суду прокурор надав копію постанови старшого слідчого слідчого відділу по м. Сизрань ОСОБА_16 від 29 лютого 2016 року про оголошення ОСОБА_17 у розшук.

Крім того, постановою Самарського районного суду м. Самари від 22 грудня 2017 року до ОСОБА_12 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою стоком на 2 місяці, який обчислюється з моменту затримання ОСОБА_12 на території РФ або видачі в РФ з моменту перетину державного кордону.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність тимчасового арешту не узгоджуються з вимогами ст.583 КПК України, оскільки для тимчасового арешту ОСОБА_12 існували відповідні правові підстави - останній перебував у міжнародному розшуку правоохоронних органів іноземної держави (Російської Федерації) і відносно нього постановою Самарського районного суду м.Самари від 22 грудня 2017 року застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою стоком на 2 місяці.

При цьому апеляційний суд зазначає, що на стадії застосування до особи тимчасового арешту слідчий суддя не досліджує питання про винуватість або невинуватість особи та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави.

В судовому засіданні апеляційного суду було встановлено, що на теперішній час від компетентних органів Російської Федерації надійшов запит про видачу ОСОБА_18 .

При цьому, чинний КПК України передбачає негайне звільнення особи з-під арешту у випадку, коли будуть встановлені обставини, за якими буде неможлива екстрадиція. Останні обставини можуть бути встановлені лише при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення видачі затриманої особи (екстрадиційний арешт), що передбачено статтею 584 КПК України.

Доводи захисника про те, що підставою для скасування ухвали слідчого судді є та обставина, що слідчий суддя не роз`яснив ОСОБА_13 його право надати згоду на видачу (екстрадицію) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на видачу (екстрадицію) апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки це не є істотним порушенням кримінального процесуального закону та не може бути безумовною підставою для звільнення його підзахисного ОСОБА_12 з під варти.

Апеляційний суд зазначає, що при розгляді клопотання прокурора про застосування тимчасового арешту слідчий суддя дотримався вимог ст.583 КПК України, зокрема, слідчим суддею була встановлена особа затриманого, перевірені документи, що містять дані про вчинення особою злочинів на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави, тощо.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 12, 16 Європейської конвенції «Про видачу правопорушників» від 13 грудня 1957 року, статтями 405, 407, 418, 419, 422, 583 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 17 березня 2020 року про застосування тимчасового арешту до громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_9 , на 40 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4