У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 191/1393/17

№ 1-кп/183/130/19

10 грудня 2019 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000262 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, фізичної особи підприємця, не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 376, ч. 1 ст. 383 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :
10.05.2016 року суддею Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_8 , треті особи: Синельниківський ВП ГУНП в Дніпропетровській області, Голосіївське УП ГУНП в м. Києві про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину. Під час судового розгляду зазначеної цивільної справи, ОСОБА_3 бажаючи отримати рішення суду виключно на його користь, будучи зареєстрованим в соціальній мережі «Facebook» під іменем користувача « ОСОБА_9 », неодноразово, для загальнодоступного огляду, з метою здійснення тиску на суддю ОСОБА_6 , в провадженні якого знаходиться цивільна справа, викладав публікації стосовно руху та розгляду провадження у даній справі наполягаючи на прийняття рішення на його користь, при цьому відкрито висказуючи наміри продовжувати надумані публікації до прийняття суддею кінцевого рішення на його користь.

Відповідно до ст. ст. 126, 129 Конституції України - судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, а вплив на них у будь-який спосіб забороняється. Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією та законами України.

Незважаючи на вимоги норм законодавства щодо недопустимості втручання в діяльність судді, ОСОБА_3 маючи злочинний умисел, направлений на втручання в діяльність судді ОСОБА_6 з метою отримання судового рішення у цивільній справі, вчиняв відвертий та неприхований тиск на суддю, що проявляється у формі неправдивих звинувачень, шантажу під час особистого прийому громадян, ОСОБА_6 як головою суду.

Так, 24.10.2016 року та 06.12.2016 року під час особистого прийому громадян головою суду ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , якому надано роз`яснення щодо ст. 376 КК України (втручання в діяльність судових органів), відкрито та не приховано висказував ОСОБА_6 , як судді у цивільній справі за його позовом, вимоги щодо розгляду цивільної справи з подальшим прийняттям рішення на його користь, при цьому зазначив, що після вирішення цивільної справи на його користь, припинить здійснювати тиск на суд через публікації в соціальних мережах, в тому числі також припинить здійснювати тиск на керівника апарату суду ОСОБА_10 , що повністю співпадає з ганебною інформацією, викладеною на сторінках «Facebook» у соціальних мережах, під іменем « ОСОБА_11 ».

Крім того, 06 травня 2016 року до Синельнииківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до корпорації «Укравто» в особі підрозділу «Автоцентр на Столичному» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, цього ж дня 06 травня 2016 року старшим секретарем суду ОСОБА_12 протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 191/2607/16-ц між суддями дана справа передана судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_13 .

Суддею Синельниківського міськрайонного суду ОСОБА_13 19.05.2016 року винесено ухвалу, якою позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто заявнику через не усунення недоліків.

25 травня 2016 року суд надіслав зазначену справу до апеляційного суду Дніпропетровської області з апеляційною скаргою, яка надійшла від ОСОБА_3 , на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2016 року. 23 листопада 2016 року в Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області повернулась цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до корпорації «Укравто» в особі підрозділу «Автоцентр на Столичному» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, з ухвалою судової палати апеляційного суду від 31.10.2016 року. Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2016 року скасовано і передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2.3.43 «Розподіл судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді» Положення про автоматизовану систему документообігу суду - судові справи, що надійшли із судів апеляційної або касаційної інстанцій після скасування ухвал, які перешкоджають подальшому розгляду судової справи (крім ухвал про закриття, припинення провадження), а також ухвал, які не перешкоджають подальшому розгляду судової справи, передаються раніше визначеному у судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу), ухвалу яких скасовано чи у провадженні яких перебувала або перебуває судова справа».

Відповідно до ст. 21 ЦПК України «Недопустимість повторної участі судді в розгляді справи» - суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участь у новому розгляді її судом першої інстанції після скасування попереднього рішення або ухвали про закриття провадження у справі.

Згідно п.3 наказу № 27-О від 25.07.2016 року ОСОБА_7 , як керівник апарату суду станом на 24 листопада 2016 року була наділена правом доступу для здійснення автоматичного розподілу судових справ у Синельниківському міськрайонному суді Дніпропетровської області.

Позивач по даній справі ОСОБА_3 , після ознайомлення зі справою 28.11.2016 року звернувся до керівника апарату суду ОСОБА_7 та повідомив, що йому більше подобається, щоб справу слухала суддя ОСОБА_14 , а не суддя ОСОБА_13 , на що ОСОБА_3 було роз`яснено, що розподіл справ в суді проводиться виключно на підставі Положення про автоматизовану систему документообігу суду. Під час особистого прийому ОСОБА_7 , особисто роз`яснила ОСОБА_3 норми ЦПК України, а саме ст. 21 «Недопустимість повторної участі судді в розгляді справи», п. 2.3.43 Положення про автоматизовану систему документообігу суду «Розподіл судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді», та в доступній формі розтлумачила зазначені норми права. Крім цього, спеціаліст з питань персоналу суду ОСОБА_15 , при ознайомленні ОСОБА_3 зі справою, пояснювала та роз`яснювала йому причини передачі справи раніше визначеному судді ОСОБА_13 .

Однак, незважаючи на викладене, ОСОБА_3 будучи неодноразово належним чином повідомлений про обставини визначення судді ОСОБА_13 та усвідомлюючи, що визначення вказаної судді вчинене відповідно до законодавства, маючи також в Синельниківському міськрайонному суді Дніпропетровської області на розгляді цивільну справу за позовом до ОСОБА_8 , з поміж інших незаконних способів вчинення тиску на суддю у вказаній справі, з метою прийняття рішення у справі за позовом до ОСОБА_8 на його користь, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел повідомити до правоохоронних органів про вчинення ОСОБА_7 злочин, передбачений ст.376-1 КК України - незаконне втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду.

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на завідоме неправдиве повідомлення про вчинення злочину, ОСОБА_3 прибув до Синельниківського місцевої прокуратури, за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Музична, 32 де умисно, бажаючи недопустимими заходами через правоохоронні органи, вплинути на рішенні судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області у цивільній справі за його позовом, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України умисно бажаючи досягнути своєї злочинної мети, завідомо неправдиво повідомив про вчинення злочину посадовою особою - керівником апарату Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7

29 листопада 2016 року за заявою ОСОБА_3 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376-1 КК України відносно ОСОБА_7 , як керівника апарату суду.

10 грудня 2016 року старшим слідчим СВ Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_16 на підставі п.2 ч. 1 ст.284 КПК України винесено постанову про закриття кримінального провадження 0000070 від 29 листопада 2016 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376-1 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності по закінченню строків давності та закриття кримінального провадження, оскільки він вперше вчинив злочини невеликої тяжкості, має бездоганну поведінку та з дати вчинення ним зазначених злочинів минуло понад три роки.

Крім того, раніше до суду ОСОБА_3 було подано клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності.

У зв`язку з поданими клопотаннями суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 , що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності за статтею 49 КК України не є реабілітуючою підставою та не звільняє його від цивільно-правової відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав своє клопотання та клопотання свого захисника, повідомив, що йому зрозуміло роз`яснення суду, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності за статтею 49 КК України не є реабілітуючою підставою та не звільняє його від цивільно-правової відповідальності.

Прокурор не заперечував проти задоволення заявлених клопотань, просив їх задовольнити та застосувати спеціальну конфіскацію мобільного телефону «Prestigio» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та повернути іншу оргтехніку, ноутбуки ОСОБА_3 .

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен окремо, не заперечували проти задоволення заявлених клопотань.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вперше вчинив злочини за ч. 1 ст. 376, ч. 1 ст. 383 КК України, які віднесено Законом до злочинів невеликої тяжкості, за які передбачене покарання за ч. 1 ст. 376 КК України - у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, за ч. 1 ст. 383 КК України - у виді виправних робіт на строк до двох років або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до двох років, з моменту вчинення ним злочинів пройшло більше трьох років, тобто строк притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 376, ч. 1 ст. 383 КК України минув, тому суд вважає, що перешкод для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження не має.

Вирішуючи питання спеціальної конфіскації мобільного телефону «Prestigio» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 на якій наполягав в судових дебатах прокурор, суд приходить до такого.

Частина 3 статті 96-2 КК України передбачає, зокрема, що спеціальна конфіскація застосовується також у разі, коли особа звільняється від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених цим Кодексом, крім звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Також необхідно зазначити, що текст обвинувального акту не містить жодного посилання на те, що ОСОБА_3 вчиняв злочин за ч. 1 ст. 376 КК України безпосередньо використовуючи мобільний телефон «Prestigio» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , як знаряддя злочину.

За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про застосування спеціальної конфіскації мобільного телефону «Prestigio» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 суперечить вимогам ст. 96-2 КК України, та не може бути застосовано.
Також під час судових дебатів прокурором було повідомлено про необхідність повернення ОСОБА_3 іншої оргтехніки, яка була вилучена у під час обшуків в ході досудового розслідування, однак жодних доказів того, що вилучена оргтехніка є речовими доказами по кримінальному провадженню не надано. Тому суд не може вирішити це питання лише зі слів прокурора.
На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 284, 286, 288, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Клопотання адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 376, ч. 1 ст. 383 КК України у зв`язку зі звільненням останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження відносно нього за ч. 1 ст. 376, ч. 1 ст. 383 КК України у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 376, ч. 1 ст. 383 КК України - закрити.

Речовий доказ по кримінальному провадженню у виді мобільного телефону «Prestigio» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який переданий на зберігання ОСОБА_17 вважати повернутим.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1