Провадження № 1-кп/344/350/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2020 року закінчується строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого раніше ухвалою суду щодо ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 з посиланням на ризики, передбачені у ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив таке задоволити.

Потерпілий підтримав позицію прокурора.

Захисник заперечила щодо продовження застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає підозру необґрунтованою, а ризики недоведеними, тому просила змінити йому такий на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений на підставі ухвали суду від 03.12.2019 року в порядку ст. 330 КПК України видалений з залу судового засідання на весь час судового розгляду даного кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, а також враховуючи в сукупності всі обставини, у тому числі передбачені у ст. 178 КПК України, суд вважає наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Так, при вирішені питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , якому інкриміновано особливо тяжкий злочин (ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України), а також суспільну небезпечність цього злочину.

Прокурором поза розумним сумнівом доведено, що ризики щодо можливого переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення продовжують існувати.

Також стороною обвинувачення доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним вище ризикам, та, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, існує значна ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_8 порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

В той же час стороною захисту не наведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги 09.12.2019 року при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу та які нові обставини виникли після цього. Крім цього, не подано належним чином підтверджених даних щодо житла, в якому б перебував ОСОБА_8 в разі застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, також відсутня інформація про власника житла та його думка з цього приводу.

Інших обставин, які б на даний час давали підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу, судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Отже на переконання суду застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, а запобіжний захід у виді тримання під вартою буде співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження і виключно такий здатен забезпечити запобігання ризику переховування обвинуваченого від суду.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задовольнити, продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 02 квітня 2020 року включно.

Копію ухвали надіслати начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань № 12 для виконання.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Головуючий-суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Повний текст ухвали складено 04 лютого 2020 року.