КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року повернуто скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого другого слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань ДБР ОСОБА_6 від 13 листопада 2019 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000959, особі, яка її подала.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначає, що, як підставу для повернення скарги їй слідчим суддею у судовому рішенні зазначено те, що справа не підлягає розгляду у Шевченківському районному суді м. Києва у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності При цьому, слідчий суддя пославсяна вимоги статті 32 КПК України щодо територіальної підсудності. Разом з тим, у кримінальному провадженні № 0000959, рішення у якому нею (Петровською) оскаржується, події правопорушень, які мають ознаки кримінальних, відбулись саме на території Шевченківського району - в Національній академії прокуратури України за адресою: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка (раніше вул. Мельникова), 81-6, тобто кримінальне провадження та провадження за скаргою на постанову слідчого ДБР від 13 листопада 2019 року згідно зі ст. 32 КПК України підсудне Шевченківському районному суду м. Києва.
Окрім того, як наголошує апелянт, в ухвалі слідчого судді зазначено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходження Державного бюро Розслідувань вказано за адресою: 01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, будинок 12/2, що територіально знаходиться у Печерському районі міста Києва. Проте, на всіх конвертах, які надходили їй (Петровській), штемпель має адресу: м. Київ, вул. С.Петлюри, 15 - тобто адреса Шевченківського району м. Києва. На всіх бланках-відповідях слідчого ДБР, направлених на її адресу, зазначено таку ж адресу: м. Київ, вул. С.Петлюри, 15, - тобто адреса Шевченківського району м. Києва. На бланках всіх направлених їй процесуальних рішень у провадженні також зазначено адресу: м. Київ, вул. С.Петлюри, 15 - тобто адрес Шевченківського району м. Києва Вказані обставини, як зазначає апелянт, беззаперечно свідчить про те, що місцем вчинення кримінального правопорушення; робоче місце перебування слідчого у кримінальному провадженні; місце розташування відділу, до якого віднесено слідчого у кримінальному провадженні; місце проведення досудового розслідування є виключно на території Шевченківського району м. Києва.
Крім того, апелянт акцентує увагу на те, що слідчим суддею зазначено, що згідно з наказом директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 11 листопада 2019 року № 310 «Про визначення місць розташування підрозділів органу досудового розслідування - слідчих відділів Центрального апарату Державного бюро розслідувань» місця розташування підрозділів органу досудового розслідування територіально віднесено до юрисдикції Печерського районного суду м. Києва, що нею (Петровською) і не заперечується. Проте у цьому ж наказі Директором ДБР зазначено, що приміщення за адресою: м. Київ, вул. С.Петлюри, 15 (Шевченківський район м. Києва) вказано також використовувати у своїй діяльності, що фактично відбувалось і відбувається у кримінальному провадженні № 0000959 за ч.2 ст.172 КК України.
За таких обставин, як зазначає апелянт, повернення слідчим суддею скарги з непереконливим обґрунтуванням нормативним актом Директора ДБР, який не набув офіційного оприлюднення та має внутрішній характер, свідчить про необґрунтовану відмову їй у доступі до правосуддя, тобто є істотним порушення засад кримінального процесуального закону.

Представник Генеральної прокуратури та ДБР, які належним чином повідомлені про день та час апеляційного розгляду, до суду не з`явилися, будь-яких заяв та клопотань до суду не подавали, про причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України колегія суддів вважає можливим провести апеляційний розгляд за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, а також документи, долучені до апеляційної скарги та додатково надані під час апеляційного розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до матеріалів судової справи, другим слідчим відділом Першого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) ДБР проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000959 від 2 липня 2019 року за заявою ОСОБА_5 та ОСОБА_8 щодо неправомірних дій службових осіб Національної академії прокуратури України за ч. 2 ст. 172 КК України.

Постановою слідчого другого слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) ДБР ОСОБА_6 від 13 листопада 2019 року ОСОБА_5 відмовлено у визнанні її потерпілою.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_5 оскаржила її до Шевченківського районного суду м. Києва.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року скаргу ОСОБА_5 на вказану постанову повернуто особі, яка її подала.
Слідчий суддя обґрунтував прийняте рішення тим, що скарги подані на бездіяльність слідчого, розглядаються слідчим суддею місцевого суду, у межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, з урахуванням вимог ст. 32 КПК України щодо територіальної підсудності. Також слідчий суддя вказав, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходження Державного бюро Розслідувань вказано за адресою: 01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, будинок 12/2, що територіально знаходиться у Печерському районі міста Києва.
Окрім того, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, згідно з наказом директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 11 листопада 2019 року № 310 «Про визначення місць розташування підрозділів органу досудового розслідування - слідчих відділів Центрального апарату Державного бюро розслідувань» місця розташування підрозділів органу досудового розслідування територіально віднесено до юрисдикції Печерського районного суду м. Києва, а відтак, скарга не підлягає до розгляду Шевченківським районним судом м. Києва.

Проте, з таким висновком слідчого судді колегія суддів не може погодитися, з огляду на наступне.

Кримінальним процесуальним кодексом України не визначена територіальна підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування, оскарження яких регламентовано главою 26 цього Кодексу.
За приписами ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
Системний аналіз норм Кримінального процесуального кодексу України свідчить, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, у межах якого знаходиться орган досудового розслідування.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
Зі змісту наявних у судовому провадженні документів встановлено, що слідчим другого слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) ДБР ОСОБА_6 здійснювалось та здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000959 від 2 липня 2019 року за заявою ОСОБА_5 та ОСОБА_8 щодо неправомірних дій службових осіб Національної академії прокуратури України за ч. 2 ст. 172 КК України, за місцем знаходження органу досудового розслідування за адресою: м. Київ, вул..С.Петлюри, 15, тобто, в межах Шевченківського району м. Києва.
Відповідно до долученої до матеріалів судового провадження копії наказу директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 11 листопада 2019 року № 310 «Про визначення місць розташування підрозділів органу досудового розслідування - слідчих відділів Центрального апарату Державного бюро розслідувань» встановлено, що місця розташування підрозділів органу досудового розслідування територіально віднесено до юрисдикції Печерського районного суду м. Києва.
Разом з тим, у вказаному наказі зазначено, що Управлінням організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань приміщення за адресою: м. Київ, вул.. М.Грушевського, 12/2, та м. Київ, вул. С.Петлюри, 15, використовувати у своїй діяльності як допоміжні.

З долучених ОСОБА_5 до скарги та до апеляційної скарги копій документів, а саме: листування, в тому числі і після 11 листопада 2019 року, копії постанови від 13 листопада 2019 року, яка оскаржується ОСОБА_5 , копій повісток за грудень 2019 року, встановлено, що фактичне місце знаходження органу досудового розслідування, як і робоче місце слідчого ОСОБА_6 , знаходиться за адресою м. Київ, вул.. С.Петлюри, 15, тобто, в межах Шевченківського району м. Києва.
Окрім того, зі змісту постанови слідчого другого слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань ДБР ОСОБА_6 від 13 листопада 2019 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000959, встановлено, що таке процесуальне рішення прийняте слідчим ОСОБА_6 за місцем знаходження органу досудового розслідування за адресою: м. Київ, вул.. С.Петлюри, 15, про що свідчить адреса, зазначена на бланку постанови.
Також з конверту, листа за підписом слідчого ОСОБА_6 та копії постанови, які слідчий 27 листопада 2019 року поштовим відправленням направив на адресу ОСОБА_5 , роз`яснивши останній як у супровідному листі, так і у постанові право оскарження постанови про відмову у визнанні потерплою у кримінальному провадженні, встановлена адреса знаходження органу досудового розслідування: м. Київ, вул..С.Петлюри, 15.
За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, не з`ясувавши всі обставини у справі, дійшов передчасного висновку, що скарга ОСОБА_5 на постановуслідчого другого слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань ДБР ОСОБА_6 від 13 листопада 2019 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000959 не підлягає розгляду Шевченківським районним судом м. Києва.

З огляду на викладене, ухвала слідчого судді, як постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підлягає до скасування з призначенням нового розгляду скарги ОСОБА_5 в суді першої інстанції, а тому апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року, якою скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого другого слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань ДБР ОСОБА_6 від 13 листопада 2019 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000959, повернуто особі, яка її подала, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________________ ____________________________ ____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3