№ 243/8816/19
Провадження № 1-кп/243/256/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 17 Слов`янського міськрайонного судукримінальне провадження № 0000053 від 15.05.2019, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06.02.2006 року - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженець м. Слов`янськ, Донецької області, не працює, мешкає: АДРЕСА_1 мав сплачувати аліменти на користь ОСОБА_10 на утримання дитини, своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Знаючи про необхідність сплати аліментів, ОСОБА_9 в період часу з 16 грудня 2005 року по листопад 2006 року, квітня 2011 року по травень 2012 року, червень 2013 року по червень 2016 року, лютий 2018 року по травень 2018 року, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, не сплачував аліменти, порушуючи ст. 21, ч. 3 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними та що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, та не маючи обмежень до фізичної праці та

протипоказань по стану здоров`я, офіційно не працевлаштований, на обліку в Слов`янському міському центрі зайнятості, як такий, що шукає роботу не перебував, отримував певний дохід, які жодним чином не легалізував, в повному обсязі гроші на утримання дітей (аліменти) не сплачував, будь-якої іншої допомоги своїй дитині ОСОБА_9 , не надавав, та не дивлячись на те, що ОСОБА_9 неодноразово попереджався Слов`янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби головного територіального управлінням юстиції в Донецькій області про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України, рішення суду не виконував і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, що призвело до виникнення заборгованості за період часу 16 грудня 2005 року по 26 липня 2019 року в сумі 84 401 гривні, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідно до платежів.
Відповідно до ч.1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав частково, з огляду на те, що сплачував аліменти, але не в повному обсязі у відповідності до рішення суду, заявлений потерпілою цивільний позов не визнав в повному обсязі, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, вказані в зміненому обвинувальному акті, та пояснив, що в нього дійсно є донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання якої він повинен за рішенням суду сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Певні періоду часу він не працював і не сплачував аліменти на дитину. Попереджався про кримінальну відповідальність у випадку несплати аліментів. Рішенням суду він позбавлений батьківських прав стосовно доньки. Не заперечує стосовно суми заборгованості, яка вказана в зміненому обвинувальному акті. Періодично відвідує лікарів та лікарні через свій стан здоров`я. На теперішній час намагається сплачувати існуючу заборгованість по аліментам на утримання своєї доньки. Зазначив також, що спілкується з донькою, дарує дарунки, приймає участь у сплаті додаткових занять доньки з англійської мови. Розкаюється у скоєному.
Згідно ч.1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Так органом досудового слідства в основу обвинувачення ОСОБА_9 покладено в якості доказів - письмові матеріали на підтвердження наявності, як підстави стягнення аліментів так і наявності вказаної в обвинувальному акті заборгованості, які наявні в матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29.06.1990 року (зі змінами, внесеними до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.1993 р., № 12 від 03.12.1997 р. та № 6 від 30.12.2008 р.), в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. При постановленні вироку суд повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.

Не зважаючи на часткове невизнання обвинуваченим своєї вини, його провина у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, у повній мірі підтверджується поясненнями потерпілої та свідка, письмовими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Зокрема допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_9 є батьком їх спільної доньки ОСОБА_11 та за рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 06.02.2006 року з ОСОБА_9 стягнуто на її користь аліменти на утримання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак всупереч існування рішення суду та виконавчого листа ОСОБА_11 сплачує аліменти не регулярно, та не в повному обсязі у зв`язку з чим донька не отримує належного матеріального забезпечення. В 2015 році обвинувачений рішенням суду був позбавлениі батьківських відносно доньки ОСОБА_12 . Заявлений нею уточнений цивільний позов про стягнення матеріальної (84401,00 грн.) та моральної (10 000,00 грн.) шкоди просила задоволнити в повному об`ємі. Моральна шкода причинена їй обвинуваченим з огляду на те, що вона переживала, щодо неотримання коштів на дитину. Покарання призначити відповідно до діючого законодавства.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що їй відомо про наявність рішення суду щодо сплати її сином ОСОБА_9 аліментів на утримання своєї доньки ОСОБА_11 . Пояснила, що її син ОСОБА_9 намагався справно по можливості платити суму аліментів за рішенням суду, доки не захворів на грижу хребта. На теперішній час також сплачує аліменти, які перераховує на картковий рахунок. Їй відомо що існує заборгованість по сплаті аліментів. Крім того вказала, що ОСОБА_9 намагається матеріально допомагати їй, як матері та своєму батьку. Зазначила, що з донькою спілкується, дарує їй подарунки. Пояснила, що їй відомо про те, що її син попереджався про кримінальну відповідальність за несплату аліментів.
Наданими поясненнями потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_13 підтверджуються обставнини та факт несплати обвинуваченим аліментів на утримання доньки ОСОБА_12 і суд у відповідності до вимог ст. ст. 84-86 КПК України вважає їх належними та допустимими доказами.
-Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Слов`янським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції від 21.10.2003 року обвинувачений ОСОБА_9 є батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.к.п. 87).

-Відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду від 06.02.2006 року та виконавчого листа, виданого Слов`янським міськрайонним судом 06.02.2006 року - з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнуто на користь ОСОБА_10 на утримання дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.к.п. 86, 96-98).

-Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2006 року вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання рішення № 2-361 було відкрито. (а.к.п. 100-101).

-Згідно підписок від 06 березня 2006 року, 09 серпня 2009 року, 21 лютого 2011 року, 11 липня 2016 року, 09.09.2018 року ОСОБА_9 зобов`язувався працевлаштуватися, та був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів. (а.к.п. 107, 109, 117).

-Згідно попереджень від 24.02.2011 року, 20.05.2013 року, 29.11.2018 року, 12.02.2018 року на адресу ОСОБА_9 були надіслані письмові попередження що в разі неявки до ВДВС із повідомленням місця роботи або з квитанцією про сплату заборгованості по аліментам його буде притягнуто до кримінальної відповідальності. (а.к.п. 106, 108, 114)

-Відповідно довідки Слов`янського міського центру зайнятості від 14.06.2019 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на обліку безробітних не перебував, до Слов`янського міського центру зайнятості не звертався. (а.к.п. 124)

-З листа Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 1 м. Слов`янська» вбачається, що медична документація за період з 06.02.2006 року по 2011 рік включно в закладі відсутня по причини її пошкодження при аварії системи водопостачання. В період з 2012 року по теперішній час ОСОБА_9 за медичною допомогою в КНП СМР «Міська лікарня № 1 м. Слов`янська» не звертався (а.к.п. 123).

-З листа директора «Міської клінічної лікарні м. Слов`янська» вбачається, що ОСОБА_9 за період з 06.02.2006 року по теперішній час звертався до їх установи 14.04.2017 року з діагнозом: перелом зовнішньої кісточки (а.к.п. 120).

-Згідно довідки розрахунку Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № АСВП 8915937 від 26.07.2019 року, з матеріалів виконавчого провадження за весь період сплати аліментів, а саме з 16.12.2005 року по 26.07.2019 року включно, заборгованість ОСОБА_9 по сплаті аліментів на дитину станом на 26.07.2019 року становить 84401 грн. 00 коп. (а.к.п. 115).

Аналіз вищевказаних письмових доказів, досліджених в судовому засіданні, доводить перед судом, що дійсно на підставі рішення суду було видано виконавчий лист, згідно якого з обвинуваченого ОСОБА_9 , який є батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було стягнуто на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу обвинуваченого. Однак в період часу з 16 грудня 2005 року по 25 липня 2019 року, ухиляючись від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своєї доньки, та ігноруючи рішення суду і ухиляючись від його виконання, обвинувачений ОСОБА_9 не сплачував аліменти на утримання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з чим станом на 16.12.2019 року утворилась заборгованість в сумі 84 401 грн. 00 коп.
Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується поза розумним сумнівом комплексом переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.
Частиною 1 ст. 164 КК України передбачена кримінальна відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Об`єктом даного злочину є право неповнолітньої дитини на одержання матеріальної допомоги до її повноліття від батьків, при цьому від обох батьків, а не тільки від того, з яким проживає ця дитина.
Ухилення від сплати аліментів є - як пряма відмова від сплати встановлених рішенням суду або постановою судді аліментів, так і різні дії (бездіяльність) особи, яка повинна їх сплачувати, спрямовані на повне чи часткове ухилення від їх сплати.
Відповідно до примітки до ст. 164 КК України під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за шість місяців відповідних платежів.
Оцінюючи всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, допитавши обвинуваченого потерпылої та свідка, дослідивши запропоновані докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд прийшов до переконання, що вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю, його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, тобто у злісному ухиленні від сплати встановлених судом коштів на утримання дітей (аліментів).
Суд враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, та згідно ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ст. 164 ч.1 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості.
Так при визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги відомості про особу обвинуваченого, конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, а саме ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини які стали підставою для виникнення заборгованості, поведінку обвинуваченого на теперішній час, яка полягає у здійснення на теперішній час дій на по сплаті аліментів та зменшення суми заборгованості по аліментам на утримання доньки, а також той факт, що вчинений злочин у відповідності до ст. 12 КК України віднесений до категорії невеликої тяжкості, сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, тобто характер, ступінь його суспільної небезпеки, розмір завданої матеріальної шкоди і наслідків, часткову сплату грошових коштів на утримання дитини. Судом також враховується суспільно - моральна складова вчиненого правопорушення, та відомості про особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, характеризується за місцем проживання посередньо, на обліку в КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» не знаходиться, на обліку у лікаря нарколога в ВСП КЛПУ «Міський наркологічний диспансер міста Краматорська у місті Слов`янськ» не перебуває.Судом також враховується досудова доповідь органу пробації відповідно до якої можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 без позбавлення або обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільсва (у тому числі для окремих осіб).
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що останній щиро покаявся та почав сплачувати аліменти на користь потерпілої. Про щиросердечне каяття обвинуваченого свідчить визнання ним своєї вини та критичне ставлення до скоєного.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
З огляду на вказане суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства і тому визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення йому остаточного покарання у відповідності до санкції передбаченої за ч.1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Потерпілою ОСОБА_7 заявлений цивільний позов до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.
Відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Підстави, умови, обсяг і спосіб відшкодування шкоди визначається згідно з нормами цивільного законодавства, які регулюють відповідальність за заподіяну шкоду, зокрема ст.23, 1166, 1167 ЦК України.
Так суд зазначає, що розмір заборгованості по аліментах станом на 16.12.2019 року у сумі 84401 грн. 00 коп. визначений державним виконавцем та підтверджується довідкою наявною у кримінальному провадженні, а тому задоволення цивільного позову в цій частині призведе до подвійного стягнення такої заборгованості, що не передбачено чинним законодавством України, у зв`язку з цим, позов в частині стягнення матеріальної шкоди (заборгованості по аліментах) задоволенню не підлягає.
Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Одночасно, враховуючи те, що моральними стражданнями супроводжується будь-яке протиправне діяння, при цьому, суд враховує характер вчиненого відносно потерпілої правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, вимоги розумності та справедливості, з огляду на можливість реального отримання відшкодування з врахуванням сімейного та матеріального стану обвинуваченого, достатньою та розумною, за таких обставин, є сума відшкодування в розмірі 1000 гривень, у співвідношенні для відшкодування заподіяного виду шкоди.
При вирішенні у межах кримінального провадження цивільного позову стягнення судового збору з обвинуваченого (засудженого), який несе цивільну відповідальність, не допускається, адже таке стягнення суперечить закріпленим у статтях 2, 7, 9 КПК України завданням кримінального провадження, засаді законності, не відповідає приписам ч. 5 ст. 128, статей 118, 119, 370 цього Кодексу та істотно порушує гарантоване особі право на розгляд справи щодо неї з додержанням вимог зазначеного провадження, передбачених указаним Кодексом.

Процесуальні витрати - відсутні.Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ч.164 КК України та призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту початку реального виконання ним покарання у виді громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином суму в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 коп. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, тягне за собою кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 , відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України - не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок ухвалено і підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1