Справа № 204/8835/19
Провадження № 1-в/204/1698/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 , особи, щодо якої розглядається заява ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року, відносно ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 1274 від 03 грудня 2019 року, зазначено про те, що в клінічній картині захворювання психічний стан не стабільний: в емоційно-вольовій сфері виявляється емоційна неадекватність, нестійкість, періодична дратівливість, конфліктність з іншими пацієнтами та родичами, переконання про недоброзичливе відношення родичів до нього (що під час СПЕ оцінювалось як уривчасті маячні ідеї). Виражені формальні розлади мислення у вигляді непослідовності, порушення цілеспрямованості, резонерства, витіюватості, зісковзування. Порушені критичні функції, поверхнево відноситься до свого захворювання і необхідності тривалого лікування. При патопсихологічному дослідженні виявлене зокрема прагнення приховати наявність проблем, полегшене ставлення до проблем, імпульсивність в емоційно-вольовій сфері. Негативні терапевтичні настанови проявляються у прагненні зменшити дозування медикаментів, у відмові від психокорекційної роботи. Таким чином, ще не усунуті розлади, що виявлялись під час СПЕ і були обґрунтуванням необхідності застосування ПЗМХ, тобто зберігається особлива небезпека хворого для оточуючих. За своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
Особа, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 , в судовому засіданні пояснив, що він не потребує продовження лікування в установі з суворим наглядом, так як його стан покращився в порівнянні з моментом його прибуття на лікування до закладу, він почав любити життя, почав працювати у відділенні. Вказав що жодного разу не порушував режиму. Має намір на продовження лікування на посиленому та загальному режимі, приймати всі необхідні для нього препарати. Щодо висновку лікарів-психіатрів пояснює, що його особистий лікар висунула три факти, згідно яких йому мають продовжити строк лікування в даній лікарні, а саме: дратівливість, невживання з пацієнтами та конфлікти з родичами. Він на огляді не став задавати питання своєму лікарю щодо даних фактів, але в судовому засіданні вказав, що конфлікти з пацієнтами відбуваються в зв`язку з не тією обстановкою та не можливістю вживатись з усіма пацієнтами, виникання проблем з родичами пояснив тим що у всіх є спірні ситуації з ними не тільки в нього, щодо дратівливості вказує на те, що він у лікарні отримує фізичне та психологічне насилля з боку інших пацієнтів. Вказує на те, що він не є агресивним просто йому трапляються такі пацієнти у відділенні яким не подобається його зовнішній вигляд та його погляди на життя.
В судовому засіданні представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_6 заяву просила задовольнити, суду пояснила, що психічний стан ОСОБА_7 на даний час є нестабільним, самостійно зменшував собі дозування медичних препаратів які були призначені лікуючим лікарем.
Прокурор ОСОБА_4 вважала необхідним продовжити застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .
Адвокат ОСОБА_5 підтримав думку ОСОБА_7 .
При вирішенні питання, щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом, суд врахував висновок комісії лікарів психіатрів згідно якого, в психічному стані стабільності не досягнуто. Періодично спостерігались реакції роздратування з незначного приводу у спілкуванні з іншими пацієнтами та родичами. Хоча і не проявляв агресивних дій, але вимагав забрати від нього конкретних осіб (перевести в інше відділення), поселити його окремо. Під час відвідування його родичами, демонстрував незадоволення та роздратування. Викривлено сприймав взаємовідносини з оточуючими та родичами, вважав, що його потреби несправедливо ігнорують, до нього недоброзичливо ставляться. Негативно був налаштований до родичів (матері, сестри, тих, що навідують його в лікарні). Мислення було непослідовне, нецілеспрямоване, резонерське, з зісковзуваннями. Неохоче розповідав про переживання минулого, що детермінували неадекватну та ауто агресивну поведінку в минулому і приводили до неодноразових госпіталізацій. Про скоєне розповідав монотонно, без відповідного емоційного резонансу, мав полегшене відношення, пояснював свою агресивну поведінку хворобливими переживаннями. Жаль був формальним. Емоційно був неадекватним, холодний, одноманітний. Натепер вважав себе здоровим, оскільки немає психотичних переживань. До лікування відноситься негативно, періодично просив зменшити чи відмінити. Настанов на постійне підтримуюче лікування не було. За минулий час в емоційно-вольовій сфері суттєвих змін не виявлено. Відмовився від групової психокорекційної роботи, вважаючи нецікавими і «пчсихоактивними» теми, що заплановані для опрацювання в групі, що свідчить проте що заява представника закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_7 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить небезпеку для суспільства і потребує тримання та відповідного лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити застосування примусового заходу медичного характеру, призначеного ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1