Справа № 212/9905/19
У Х В А Л А

17 січня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000072 від 23 серпня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,-

Сторони кримінального провадження: прокурор військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 , обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представник органу пробації ОСОБА_9 ,

встановив:

26 листопада 2019 року в провадження Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, головуючого судді ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000072 від 23 серпня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Вивченням матеріалів провадження встановлено, що обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є працівниками Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, працювали на території Покровського району м. Кривого Рогу, що відноситься до територіальності Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засаді правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Пунктом 4 ч.1 ст.75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

При цьому, тлумачення даного положення дозволяє дійти висновку, що у даному випадку підставою для самовідводу не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи зацікавленості судді. Достатнім для самовідводу є лише припущення, що суддя в силу дії певних чинників не може зберегти безсторонність.

Згідно з ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» рішення від 10 грудня 2009 року, наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності, що відображено у рішенні ЄСПЛ у справах «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року.
Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З метою забезпечення належного, об`єктивного розгляду даного кримінального провадження та запобіганню будь-яких сумнівів у неупередженості, вважаю, що у даній справі слід заявити самовідвід, так як відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

На підставі викладеного, керуючись п. 4 ч. 1ст. 75, 372 КПК України,-

постановив:

У кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000072 від 23 серпня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заявити самовідвід.

Передати справу до канцелярії суду для виконання вимог, відповідно до ч.3 ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1