КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
представників власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника третьої особи ОСОБА_9 ,

третьої особи ОСОБА_10 ,
перекладача ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника ТОВ «Фрі Енерджі Інвестмент» та ТОВ «Фрі Енерджі» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 та накладено арешт на наступне майно: гідроелектростанцію загальною площею 51.7 кв. м за адресою: Житомирська обл., Житомирський район, с. Рудня-Городище, вул. Терещенка Федора (колишня назва вул. Чкалова), 8-В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220); будівлю млину площею 327.5 кв. м за адресою: Житомирська обл., Житомирський район, с. Рудня-Городище, вул. Терещенка Федора (колишня назва вул. Чкалова), 7-Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220), які на праві власності належать ТОВ «СВОБОДНА ЕНЕРГІЯ» (), заборонивши відчуження та розпорядження вказаним нерухомим майном.
Відповідно до ухвали, слідчий суддя зазначає, що існують достатні підстави вважати, що об`єкти нерухомого майна, які зазначені у клопотанні прокурора, підпадають під критерії ст. 98 та п.1 ч. 1 ст. 170 КПК України та на них необхідно накласти арешт з метою забезпечення його збереження (оскільки наявні достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям речового доказу як об`єкт кримінально протиправних дій), у зв`язку із чим заявлене клопотання підлягає задоволенню.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ТОВ «Фрі Енерджі Інвестмент» та ТОВ «Фрі Енерджі» ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою повністю відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо накладення арешту на майно.
Також прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 було подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи постанови слідчого від 13 листопада 2019 року про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів.

Представник вважає, що ухвала слідчого судді була постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, з неправильним тлумаченням закону, а висновки слідчого судді, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, що згідно положень ст. 409 КПК України є підставами для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції, оскільки такі порушення призвели до ухвалення незаконного, необґрунтованого та несправедливого судового рішення.

Апелянт посилається на те, що на обґрунтування необхідності та законності накладення арешту на майно товариства, прокурором додані до матеріалів клопотання про арешт майна: заява про вчинення кримінального правопорушення за підписом адвоката ОСОБА_9 ; цивільний позов до ОСОБА_12 (кінцевий бенефіціарний власник ТОВ «Фрі Енерджі Інвестмент» та власник істотної участі ТОВ «Фрі Енерджи»), за підписом представника цивільних позивачів - адвоката ОСОБА_13 ; постанова слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_14 від 04.09.2019 року про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, зокрема корпоративних прав Товариства та висновок № 14817 від 27.08.2019 року за результатами проведення експертного почеркознавчого дослідження за заявою Адвокатського об`єднання «Ювіто Партнере».

Однак, самі по собі заява та позов не є належними та допустимими доказами, а містять лише виклад обставин (версію), які, на думку підписантів, доводять вчинення ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206-2, ч. 1 ст. 205-1, ч. 4 ст. 190 КК України.

Постанова слідчого також не є доказом вчинення ОСОБА_12 будь-якого із вказаних кримінальних правопорушень. Окрім цього, є необґрунтованою та містить лише посилання на ст. 98 КПК України. Крім того, арештоване майно Товариства не міститься серед речових доказів, які, на думку слідчого, є доказами вчинення кримінального правопорушення та відповідають критеріям статті 98 КПК України.

Як вказує представник, під час вирішення питання про арешт майна слідчим суддею не було враховано: відсутності правової підстави для накладення арешту на майно; неможливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні; відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
На думку апелянта, наведені обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речових доказів та відшкодування шкоди.
Таким чином, клопотання прокурора про накладення арешту ґрунтується виключно на припущеннях про можливість майна Товариства бути доказами у кримінальному провадженні, не було надано належних та допустимих доказів щодо відповідності майна критеріям, встановленим ст. 98 КПК України. Підозрюваних та обвинувачених у даному кримінальному провадженні немає.

Також до суду було подано письмові пояснення представника третьої особи ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_10 , у яких вона просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді - залишити без змін. Акцентує увагу на тому, що власником майна, на яке було накладено арешт, є ТОВ «СВОБОДНА ЕНЕРГІЯ» (), а не ТОВ «Фрі Енерджі Інвестмент» та ТОВ «Фрі Енерджі», в інтересах яких ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу.
Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити у повному обсязі, доводи прокурора, представника третьої особи, представника власника майна та третю особу, які вважають, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга представника власника майна такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.
Згідно з вимогами частини 2 статті 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Відповідно до частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу слідчого судді від 12 грудня 2019 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений не був.
Як вбачається з матеріалів провадження, Шевченківським УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0007902 від 22 серпня 2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206-2, ч. 1 ст. 205-1, ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом незаконного заволодіння ОСОБА_12 , шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_10 , грошовими коштами, майном та правами на майно останнього.

13 листопада 2019 року відповідною постановою слідчого гідроелектростанцію загальною площею 51.7 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220); будівлю млину площею 327.5 кв. м за адресою: Житомирська обл., Житомирський район, с. Рудня-Городище, вул. Терещенка Федора (колишня назва вул. Чкалова), 7-Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220), визнано речовим доказом.

06 грудня 2019 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на гідроелектростанцію загальною площею 51.7 кв. м за адресою: Житомирська обл., Житомирський район, с. Рудня-Городище, вул. Терещенка Федора (колишня назва вул. Чкалова), 8-В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220); будівлю млину площею 327.5 кв. м за адресою: Житомирська обл., Житомирський район, с. Рудня-Городище, вул. Терещенка Федора (колишня назва вул. Чкалова), 7-Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220), які на праві власності належать ТОВ «СВОБОДНА ЕНЕРГІЯ» ().

Ухвалою слідчого судді Шевченкіського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року зазначене клопотання задоволено та накладено арешт на вказане нерухоме майно.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону, в цілому, дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, подане в межах кримінального провадження № 0007902, про накладення арешту на вищевказане нерухоме майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до обґрунтованого висновку, що зазначене майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому необхідно накласти арешт на майно.

З урахуванням цього, слідчий суддя, всупереч ствердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, та постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_14 від 13 листопада 2019 року визнана речовим доказом.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ухвала слідчого судді не містить обґрунтування щодо значення арештованого нерухомого майна для встановлення обставин кримінального провадження, є необґрунтованими.
Разом з тим, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене нерухоме майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність, і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи автора апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доводи апелянта про те, що арешт на вищевказане нерухоме майно накладено безпідставно, без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року, якою задоволено клопотанняпрокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 та накладено арешт на наступне майно: гідроелектростанцію загальною площею 51.7 кв. м за адресою: Житомирська обл., Житомирський район, с. Рудня-Городище, вул. Терещенка Федора (колишня назва вул. Чкалова), 8-В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220); будівлю млину площею 327.5 кв. м за адресою: Житомирська обл., Житомирський район, с. Рудня-Городище, вул. Терещенка Федора (колишня назва вул. Чкалова), 7-Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220), які на праві власності належать ТОВ «СВОБОДНА ЕНЕРГІЯ» (), заборонивши відчуження та розпорядження вказаним нерухомим майном залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ТОВ «Фрі Енерджі Інвестмент» та ТОВ «Фрі Енерджі» ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1329/2020
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_15
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1