СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3295/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвокатата ОСОБА_5 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві клопотання Слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 002992 від 07.07.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2020 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання Слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , в досудовому розслідуванні кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 002992 від 07.07.2018 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 002992 від 07.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбачення ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, але не пізніше 16.10.2018 у ОСОБА_7 виник умисел на створення стійкої злочинної організації, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а саме незаконного заволодіння квартирами померлих та соціально беззахисних осіб, шляхом обману чи зловживання довірою, виготовляючи чи вносячи недостовірні відомості до офіційних документів щодо об`єктів нерухомого майна, відомості про яке не внесені до реєстру нерухомого майна.

ОСОБА_7 з метою ефективного функціонування злочинної організації визначила для себе функцію керівника, та планувала координувати діяльність всіх залучених учасників злочинної організації

При цьому учасники вказаної злочинної організації діяли на території Київської області та міста Києва, згідно заздалегідь розробленого для досягнення злочинної мети організатором ОСОБА_7 такого стійкого злочинного об`єднання та відомого всім іншим його учасникам єдиного загального плану вчинення злочинів.

Вказану діяльність ОСОБА_7 планувала проводити систематично, протягом тривалого терміну, а отримані прибутки використовувати для власних потреб та функціонування злочинної організації.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_7 розуміючи неспроможність самостійно вчиняти злочини, з метою власного незаконного збагачення вирішила створити злочинну організацію, та протягом жовтня 2018 року до її складу залучила наступних осіб: ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , яким довела розроблений нею план злочинних дій, на створення стійкої злочинної організації для систематичного вчинення злочинів, та отримала згоду останніх на їх участь у такій діяльності, так як останні кожен та в цілому могли доводити злочини до кінця, з метою матеріального збагачення кожного члена злочинної організації. На виконання злочинного плану ОСОБА_7 відвела їм ролі, які б під її керівництвом організували та забезпечували діяльність по вчиненню злочинів, та були об`єднанні єдиним злочинним умислом, спрямованим на забезпечення функціонування злочинної організації та отримання доходу від її діяльності.

Учасники вказаної злочинної організації були об`єднані спільним злочинним умислом та діяли відповідно до планів і завдань, визначених її керівником.

ОСОБА_7 створила та очолила злочинну організацію з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів і впродовж 2018-2020 років, діючи з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, отримавши згоду від зазначених учасників злочинної організації як на участь у злочинній організації, так і на участь у вчиненні даною організацією тяжких та особливо тяжких злочинів, здійснювала керівництво злочинною організацію для реалізації її планів та отримання доходу від злочинів, вчинюваних такою організацією, наступним чином:

-організувала стійке об`єднання для вчинення злочинів, які полягали у незаконному заволодінні об`єктами нерухомого майна на території м. Києва та Київської області шляхом обману чи зловживання довірою громадян та власників об`єктів нерухомого майна, попередній розподіл між учасниками злочинної організації ролей, наявність організатора, прикриття своєї діяльності;

-залучила до злочинної організації осіб, які надавали інформацію стосовно квартир померлих спадкоємці яких не вступили у спадок, соціально незахищених осіб, та покинутих квартир, відомості про які, не внесені до реєстру нерухомого майна;

-залучила до злочинної організації свого співмешканця, ОСОБА_8 , який виконував її вказівки, забезпечував безперешкодний доступ до об`єктів нерухомості шляхом злому дверних замків та їх заміни, виконував роль ріелтора, близького родича власників нерухомого майна, та інші дії, в яких виникала необхідність під час незаконного заволодіння об`єктами нерухомого майна шляхом шахрайства, виготовляв та вносив до офіційних та правовстановлюючих документів неправдиві відомості, та в подальшому використовував вказані документи з метою незаконного заволодіння об`єктами нерухомості.

-залучила до злочинної організації осіб, які виготовляли та вносили до офіційних документів неправдиві відомості, до правовстановлюючих документів та документів, якими індетифіковували особу власника квартир;

-залучила до злочинної організації осіб, які безпосередньо контролювали підставних осіб, що виступали в якості власників квартир по підробленим чи власним документам;

-залучила до злочинної організації осіб, які проводили ремонті та косметичні роботи в квартирах якими злочинна організація в подальшому незаконно заволодівала;

-залучила до злочинної організації осіб, які реалізовували об`єкти нерухомого майна;

-залучила до злочинної організації осіб, які викрадали реальних власників об`єктів нерухомого майна, з метою подальшого безперешкодного доступу до квартир та їх реалізації;

-залучила ріелторів, та осіб які здійснювали пошук покупців на об`єкти нерухомо майна.

-залучила осіб, які виступали в ролі «підставних» власників майна, та були присутні у нотаріусів під час укладання угод купівлі-продажу об`єктів нерухомості

Для вчинення злочинів, що представляють значну соціальну небезпеку, членами злочинної організації, заздалегідь було розроблено план з розподілом ролей, згідно якого встановлено предмет злочинного посягання квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 .

Вказану діяльність учасники організованої злочинної організації проводили поетапно, відповідного до розробленого ОСОБА_7 плану, при цьому всі їх дії були скеровані на особисте збагачення, шляхом незаконного заволодіння квартирами померлих та соціально беззахисних осіб, шляхом обману чи зловживання довірою, виготовляючи чи вносячи недостовірні відомості до офіційних документів щодо об`єктів нерухомого майна, відомості про яке не внесені до реєстру нерухомого майна. На кожному етапі вчинення злочинів, кожен учасник організованої групи мав виконати свою роль, шляхом вчинення певних дій, а саме:

Роль ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як учасників організованої ОСОБА_7 злочинної організації полягала в наданні інформації останній про наявність об`єктів нерухомості та його власників з наміром заволодіння, за допомогою текстових повідомлень в програмах обміну повідомленнями і під час телефонних розмов, а також особистих зустрічей з організатором, плануванні спільної злочинної діяльності, конспірації всієї діяльності злочинної організації, в участі в проведенні викрадення, перевезення власників квартир, з подальшою організацією їх утримання, та виконанні інших злочинних вказівок ОСОБА_7 , з метою забезпечення діяльності злочинної організації на всіх етапах функціонування та отримання грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, після їх розподілу організатором.

Так, злочинна організація у вказаному складі являла собою організоване стійке ієрархічне об`єднання, створене для цілеспрямованої, систематичної злочинної діяльності у вчинені тяжких та особливо тяжких майнових злочинів.

Одночасно з цим, без активної умисної участі кожного учасника вказаної групи, визначеної ОСОБА_7 , не було можливо доведення до кінця їх спільного злочинного умислу.

У діяльності злочинної організації, яку створила ОСОБА_7 , спрямованої на досягнення єдиного злочинного результату, брали участь всі члени, об`єднані загальним планом з розподілом функцій і ролей кожного із її учасників. Дана протиправна діяльність вчинялася навмисно, мала корисливу спрямованість, була розрахована членами злочинної організації на невизначений період, з метою постійного одержання доходів, які були для членів об`єднання основним джерелом існування, і була припинена лише в результаті її викриття правоохоронними органами.

23.06.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України.

До кримінальної відповідальності притягується:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, одружений, не працюючий, проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимий.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано:

-ч. 1 ст. 255 КК України (участь в злочинній організації з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, участь у злочинах, вчинюваних такою організацією),

-ч. 3 ст. 146 КК України (викраденні людини та позбавлення волі з корисливих мотивів, вчинене організованою групою)

-ч. 4 ст. 190 КК України (заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), у великих розмірах, вчинене повторно, організованою групою).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ;

-Матеріалами проведених негласними слідчих розшукових дій;

-Іншими матеріалами кримінального провадження

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб передбачений КПК України і вказують на вірогідну причетність ОСОБА_4 до вчинення зазначених кримінальних правопорушень, при цьому таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, щопідозрюваний може:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

-знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність обрання до ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочини які інкримінують ОСОБА_4 є тяжкими та особливо тяжким, та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 12-ти років, з конфіскацією майна та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкриміновані злочини для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Разом із цим, ОСОБА_4 , володіючи документами для виїзду за кордон, може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування (учасники злочинної організації перевіряються на причетність до вчинення інших аналогічних кримінальних правопорушень на території Київської та інших областей), не встановлені всі причетні особи до вчинення кримінальних правопорушень, не встановлено всіх місць тимчасового проживання та перебування учасників злочинної організації, місць здійснення їх протиправної діяльності, місця зберігання знаряддя та засобів вчинення злочинів.

Ураховуючи вищевикладене, у випадку обрання стосовно ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, останній достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було реалізовано злочинний намір, може їх знищити, спотворити, приховати не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може спілкуватися із невстановленими особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_4 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, потерпілих, які надали органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього та інших учасників злочинної організації, у зв`язку з чим останній перебуваючи на волі матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від показів.

У випадку обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, призведе до забезпечення, у тому числі ОСОБА_4 , конспірації діяльності учасників злочинної організації шляхом надання порад та вказівок стосовно завуальованого спілкування в телефонних розмовах з використанням маршрутизаторів (інтернет роутерів) та месенджерів на базі соціальних мереж, які неможливо відслідкувати гласними чи негласними засобами контролю.

Також, слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 веде антигромадський спосіб життя та має схильність до вчинення злочинів, про що вказує характер його злочинної діяльності. Окрім цього, ОСОБА_4 , не має постійного джерела заробітку, а зазначені вище злочини вчинялися злочинною організацією з корисливих мотивів, метою яких було неправомірне отримання від потерпілих грошових коштів та грошова винагорода за вчинення злочинів стала одним з основних доходів учасників злочинної організації, слід прийти до висновку, що у випадку обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, призведе до вчинення останнім інших кримінальних правопорушень з метою особистого збагачення, що свідчить про високу вірогідність виникнення ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказуючи на дані обставини, слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_6 просив про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, з підстав, викладених у матеріалах клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, вказував, що має на утриманні дитину 2019 р.н.

Захисник підозрюваного - Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, вказавши, на те, що підозрюваний не має на меті переховуватись від органів досудового слідства та просив обрати міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Також в судовому засіданні адвокатом було заявлено клопотання про визнання незаконним затримання підозрюваного ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, за відсутності відповідних підстав для такого затримання, вказуючи на те що в протоколі затримання слідчий вказує на підставу затримання ч.1 ст.191 КПК України, тоді як підозрюваного затримали згідно до ст.208 КПК України.

Прокурор, щодо клопотання захисника підозрюваного про визнання затримання незаконним заперечувала, зазначаючи про те, що в даному протоколі допущено технічну описку слідчим, затримання підозрюваного відбувалось саме в порядку ч.2 ст.208 КПК України, та оскільки ОСОБА_4 повідомлено про підозру серед іншого за ст.255 КК України то дані обставини і вказують на підстави передбачені ч.2 ст.208 КПК України.

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки усіх учасників даного кримінального провадження дійшов наступного висновку.

Щодо клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_18 ОСОБА_5 слід зазначити наступне.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав, передбачених ст.206 КПК України для негайного звільнення ОСОБА_19 з під варти та визнання затримання незаконним, виходячи з наступного.

Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дай чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно ч.ч. 1-2,4-5 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3)якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Як вбачається з матеріалів справи, старшим слідчим слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_20 складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.06.2020 р. відповідно до якого підставою затримання вказано ч.2 ст.208 КПК України, а саме, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці вказують на те, що ця особа щойно вчинила злочин.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство не надає чіткого визначення поняття «безпосередньо після вчинення злочину», водночас, з текстуального тлумачення даного терміну, можна зробити висновок, що затримання на підставі вказаної статті має бути результатом оцінки уповноваженим співробітником оперативного підрозділу сукупності певних ознак, отриманих в результаті проведення безперервних оперативних дій, що дають підстави запідозрити особу у вчиненні злочину, після спливу незначного проміжку часу.

Дійсно в подальшому даний протокол містить посилання на те, що ОСОБА_4 відповідно до ч.1 ст. 191 КПК України, повідомлено про підстави затримання.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, підстав передбачених ч.1 ст.191 КПК України в даному випадку не існує.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У клопотанні зазначені відомості про те, що ОСОБА_4 затриманий за ст.208 КПК України.

Положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Дана позиція також узгоджується з Постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.20019 (справа № 766/22242/17).

В даному випадку, як вказує прокурор, слідчим при складанні протоколу про затримання ОСОБА_4 було допущено технічну описку та помилково вказано ч.1 ст. 191 КПК України.

Дійсно, протокол містить вказану описку, однак даний протокол також і містить як підставу затримання ч.2 ст.208 ПК України яка в даному випадку як підстава є вірною, а тому дана описка не складає підстав, які б давали можливість слідчому судді вирішити питання про задоволення клопотання поданого захисником в порядку ст.206 КПК України та визнати затримання незаконним та звільнити підозрюваного з під варти з залу суду.

Щодо обрання підозрюваному міри запобіжного заходу слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу є забезпечення виконання нею покладених процесуальних обов`язків, а також запобігання:

-спробам його переховування від органів досудового розслідування та суду;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при обранні запобіжного заходу повинні враховуватись:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання;

6) репутація підозрюваного;

7) майновий стан підозрюваного;

8) наявність судимостей у підозрюваного;

9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Оцінюючи сукупність встановлених обставин, підозру ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, наявність по справі реальних ознак дійсного суспільного інтересу, зухвалість вчинених ним кримінальних правопорушень, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, слідчий суддя вважає, що інші, більші м`які запобіжні заходи, не здатні запобігти вказаним ризикам, відтак, заявлене клопотання є підставним та підлягає до задоволення, а перебування підозрюваного під вартою буде виправданим за вказаних умов, таким, що не порушуватиме принципу пропорційності та не буде свавільним.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Щодо можливості визначення альтернативного розміру застави, слідчий суддя зазначає наступне.

За приписами ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування , а також щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Таким чином, закон передбачає, що визначення альтернативної застави за злочином у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є дискреційним повноваженням слідчого судді, а таке питання вирішується з врахуванням обґрунтованості підозри, встановлених ризиків позапроцесуальної поведінки підозрюваного, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкості покарання, віку та стану здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків підозрюваного, репутації підозрюваного, його майнового стану, наявність судимостей, та інших обставин, передбачених ст. 177, 178 КПК України.

При цьому, сам лише факт, що правопорушення має значний суспільний резонанс, злочин є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років чи довічного позбавлення волі, також не може бути підставою для безальтернативно тримання підозрюваного під вартою.

Відтак, враховуючи вищевказані встановлені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що не визначення альтернативного розміру застави за вказаних умов буде невиправдано свавільним заходом, а тому для підозрюваного слід передбачити альтернативний розмір застави.

Тому, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим фактором, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також враховуючи обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зважаючи на виключність даного випадку, враховуючи майновий стан підозрюваного, який не працює, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність визначити підозрюваному заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, яка буде співмірною з існуючими у кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Визначаючи розмір застави необхідно згідно ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- з`являтися на виклик до органу дізнання, досудового слідства, прокурора або суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик;

- не відлучатися із населеного пункту, за місцем фактичного проживання без дозволу слідчого або органу, у провадженні якого знаходиться кримінальна справа;

- повідомляти службову особу або орган, у провадженні якого знаходиться кримінальна справа, про зміну свого місця проживання та роботи.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить проте, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому слідчий суддя вважає доцільним, визначити підозрюваному заставу у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 210 200 (двісті десять тисяч двісті) грн. 00 коп.

На погляд слідчого судді, застава у вказаному розмірі буде визначатися саме тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, у випадку ухилення від слідства та суду та/або порушення встановлених обов`язків, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб присікти у підозрюваного бажання сховатися, перешкоди слідству, знищити чи приховати речові докази, впливати на свідків чи не виконувати процесуальні обов`язки.

Керуючись ст.ст. 32, 131, 132, 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 369, 372, 395 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції «Про захист прав та основоположних свобод» слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 поданого в порядку ст. 206 КПК України відмовити.

Клопотання Слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 210 200 (двісті десять тисяч двісті) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м.Києва, після внесення якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає звільненню з під варти в порядку, передбаченому ч.4 ст.202 КПК України.

У разі звільнення з-під варти, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, у відповідності до ст. 182 КПК України:

- з`являтися на виклик до органу дізнання, досудового слідства, прокурора або суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик;

- не відлучатися із населеного пункту, за місцем фактичного проживання без дозволу слідчого або органу, у провадженні якого знаходиться кримінальна справа;

- повідомляти службову особу або орган, у провадженні якого знаходиться кримінальна справа, про зміну свого місця проживання та роботи,

- здати на зберігання закордонний паспорт, який надає можливість підозрюваному виїзду за кордон України,

- заборонити спілкування з потрепілим та свідками за даним кримінальним провадженням.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді діє до 21 серпня 2020 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Для утримання підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає направленню до ДУ "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1