УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.12.2019 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря: ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого: ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 про скасуванняарешту майна,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до слідчого судді з даним клопотанням, в якому просив: скасувати арешт з майна автобуса БАЗ А079.14 д.н.з. НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання посилався на те, що слідчим відділом ГУНП в АР Крим та м. Севастополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000046 від 21.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21.10.2019 року задоволено клопотання слідчого ГУНП в АР Крим та м. Севастополі, погоджене з прокурором АР Крим, про арешт майна та накладено арешт майна на транспортний засіб БАЗ А079.14 д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , із позбавленням права на їх відчуження, розпорядження та користування.
Дане судове рішення обґрунтоване тим, що згадане вище майно є об`єктом кримінально-протиправних дій, є доказом злочину та зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тому виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Однак, заявник зазначає, що майно не підпадає під визначення критеріїв зазначених ст.ст. 167, 170 КПК України, зокрема станом на 21.10.2019 року в рамках кримінального провадження не було пред`явлено будь-яких цивільних позовів щодо відшкодування коштів чи збитків від діяльності ТОВ «Анта Шипінг», не оголошено повідомлень про підозру, досудовим розслідуванням не здобуто прямих доказів вчинення кримінального правопорушення, внаслідок чого твердження слідчого ґрунтуються на припущеннях.

При цьому, слідчим не доведено, що заявлені ним заходи забезпечення кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи власника майна.

У зв`язку з вище викладеним заявник вважає, що на даний час відсутні будь-які фактичні дані (докази), які б виправдовували необхідність збереження накладеного на майно арешту, а тому необхідність в останньому відпала.

В судовому засіданні заявник підтримав клопотання, просив його задовольнити з заявлених у ньому підстав. Пояснив, що арешт було накладено необґрунтовано.
Слідчий та прокурор заперечували проти задоволення клопотання. Пояснили, що підставою для арешту майна стало те, щоавтобус БАЗ А079.14 є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000046, тому є необхідність у його збереженні. Крім того, ОСОБА_6 не є власником вищезазначеного автобуса, а він належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, який діє з моменту його укладення та зареєстрований на тимчасово окупованій території.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21.10.2019 року в рамках кримінального провадження №0000046 було накладено арешт на майно, зокрема автобус БАЗ А079.14, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 .
Підставою для накладення арешту стало те, що слідчим відділом ГУНП в АР Крим та м. Севастополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000046 від 21.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. Відомості до ЄРДР було внесено за заявою ОСОБА_7 за фактом незаконного заволодіння належними їй транспортними засобами, в тому числі автобусом БАЗ А079.14, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 .

ОСОБА_7 визнана потерпілою у вказаному кримінальному провадженні. Як на доказ права власності ОСОБА_7 слідчий та прокурор посилалися на договір купівлі-продажу транспортного засобу від 05.10.2017 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстраційних органах окупаційної влади на території тимчасово окупованого Криму.

Разом з тим, згідно інформації з Регіонального сервісного центру в Херсонській області автобус БАЗ А079.14, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 .

Таким чином, з огляду на викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на майно ОСОБА_6 , а саме вищезазначений автобус, було накладено не обґрунтовано, бо предметом злочину, передбаченого ст. 289 КК України може бути лише майно, що належить на праві власності особі та яке підтверджується відповідними документами.

Посилання слідчого та прокурора на те, що вищезазначений автобус належить ОСОБА_7 відповідно до договору купівлі-продажу від 05.10.2017 року та був зареєстрований на праві власності за останньою в реєстраційних органах окупаційної влади на території тимчасово окупованого Криму, не може бути взято до уваги, бо не відповідає вимогам чинного законодавства.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком № 1388 Державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів (крім транспортних засобів, визначених абзацом другим пункту 12 цього Порядку) сервісними центрами МВС може проводитися через центри надання адміністративних послуг, утворені відповідно до Закону України "Про адміністративні послуги", на основі рішень, узгоджених між сервісними центрами МВС та органами, які прийняли рішення про утворення центрів надання адміністративних послуг.

Транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг.

Транспортні засоби, що належать фізичним особам - підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають

записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта).

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів» від 18 листопада 2015 року № 941, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є зокрема укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

Таким чином, право власності на транспортний засіб виникає з моменту його реєстрації у відповідних органах державної влади України, а не з моменту укладення договору між фізичними особами.

Відповідно до п. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» набуття та припинення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, здійснюється відповідно до законодавства України за межами тимчасово окупованої території. У разі неможливості здійснення державним реєстратором повноважень щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на тимчасово окупованій території орган державної реєстрації визначається Кабінетом Міністрів України.

На тимчасово окупованій території будь-який правочин щодо нерухомого майна, у тому числі щодо земельних ділянок, вчинений з порушенням вимог цього Закону, інших законів України, вважається недійсним з моменту вчинення і не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Таким чином, реєстрація права власності за ОСОБА_7 органом злочинної влади на тимчасово окупованій території не породжує будь-яких правових наслідків, зокрема, виникнення права власності та вказаний вище транспортний засіб.

З огляду на вищезазначені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що єдиним законним власником автобуса БАЗ А079.14 д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 відповідно до законів України є ОСОБА_6 , а тому арешт на її майно було накладено необґрунтовано та порушує її права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174 КПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 про скасуванняарешту задовольнити.

Скасувати арешт майна, а саме автобуса БАЗ А079.14 д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , що був накладений ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21.10.2019 року ОСОБА_9 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1