Справа №590/1625/18
Провадження № 1-кп/590/24/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2020 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

за участю: сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Ямпіль Сумської області об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружба, Ямпільського району, Сумської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 11.01.2010 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.1 ст.122 КК України до обмеження волі на строк 1 рік;
2) 21.02.2011 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ст.69, ч.2 ст.186, ст.69, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців;
3) 21.02.2012 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ст.69, ч.2 ст.186, ст.69 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців;
4) 12.08.2014 року Ямпільським райсудом Сумської області за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до арешту на строк 6 місяців;

5) 21.07.2015 року Ямпільським райсудом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до арешту на строк 6 місяців,

6) 18.10.2017 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 850,00 грн.,

7) 07.05.2018 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ст. 69 КК України до штрафу у розмірі 510 грн.;

8) 05.04.2019 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.1 ст.369 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки;
9) 11.11.2019 року Середино-Будським районним судом Сумської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В кінці вересня 2018 року, у після обідній час доби, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, перебуваючи на законних підставах у будинку ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , діючи повторно, таємно викрав гроші в сумі 500 грн. Після скоєння злочину ОСОБА_4 з викраденими грошима зник та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 500 грн..

Крім того, близько 16-40 годин 28.01.2019 року ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, перебуваючи на законних підставах у будинку ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , діючи повторно, таємно викрав гроші в сумі 1000 грн. Після скоєння злочину ОСОБА_4 з викраденими грошима зник та розпорядився ними на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 1000 грн..

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю та надав суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що в кінці вересня 2018 року, у після обідній час доби, він, перебуваючи на законних підставах у будинку ОСОБА_5 ,викрав гроші в сумі 500 грн., після чого він з викраденими грошима зник та розпорядився ним на власний розсуд. Також, близько 16-40 годин 28.01.2019 року він, перебуваючи на законних підставах у будинку ОСОБА_5 викрав гроші в сумі 1000 грн., після чого він з викраденими грошима зник та розпорядився ними на власний розсуд.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченого суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998р., параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978р., «Коробов проти України» від 21.10.2011р. «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, що виразились в таємному з корисливих мотивів викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив злочини середньої тяжкості, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.113,123), раніше судимий (а.с.115-117,124-126,128-132).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При визначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити його з врахуванням положень ч.4 ст.70 КК України.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено

Керуючись п.1, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Середино-Будського районного суду Сумської області від 11.11.2019 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 місяці.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 17.05.2019 року.

У строк покарання за цим вироком зарахувати ОСОБА_4 часткове відбуте ним покарання за вироком Середино-Будського районного суду Сумської області від 11.11.2019 року у виді позбавлення волі, з 17.05.2019 року по 03.03.2020 року.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ямпільського районного суду

Сумської області ОСОБА_1