Справа №579/1275/18
Провадження № 1-кп/590/16/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2020 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

за участю: сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в с-щі Ямпіль Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135 від 24.04.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Локня, Кролевецького району, Сумської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В кінці лютого 2018 (точна дата не встановлена) близько 22-00 години ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно від оточуючих, з корисливих спонукань, скориставшись відсутністю власника, шляхом зриву замка на вхідних дверях будинку, проник у будинок господарства належного гр. ОСОБА_6 , розташованого за адресою: с. Локня, Кролевецького району, звідки сков крадіжку шести пір`яних подушок по 58,33 гривень кожна на загальну суму 349,98 гривень, 6 наволочок по 20 гривень кожна на загальну суму 120 гривень та шерстяного килиму вартістю 633,33 гривень. З викраденим майном ОСОБА_4 покинув господарство. В результаті крадіжки потерпілій ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 1103,31 гривень. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Окрім цього, в кінці березня 2018 року (точна дата не встановлена) близько 22-00 години ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно від оточуючих, з корисливих спонукань, скориставшись відсутністю власника, шляхом зриву навісних замків на вхідних дверях будинку, проник у будинок господарства належного гр. ОСОБА_7 , розташованого за адресою: с. Локня Кролевецького району, звідки скоїв крадіжку велосипеду «Україна», світло-зеленого кольору, вартістю 1075 гривень, велосипеду марки Україна», темно-зеленого кольору вартістю 950 гривень, граблів вартістю 55 гривень, лопати вартістю 55 гривень, двох молотків загальною вартістю 200 гривень з розрахунку по 100 гривень кожний, сокири вартістю 150 гривень, ручної коси вартістю 125 гривень. З викраденим майном ОСОБА_4 покинув господарство. В результаті крадіжки потерпілому ОСОБА_7 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 2610 гривень. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю та надав суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що в кінці лютого 2018 року, точної дати не пам`ятає, він, зірвавши замок на вхідних дверях будинку, проник у будинок господарства належного гр. ОСОБА_6 , звідки скоїв крадіжку шести пір`яних подушок, 6 наволочок та шерстяного килиму. З викраденим майном він покинув господарство та розпорядився ним на власний розсуд. Та, крім цього, в кінці березня 2018 року, точної дати не пам`ятає, він, шляхом зриву навісних замків на вхідних дверях будинку, проник у будинок господарства належного гр. ОСОБА_7 , звідки скоїв крадіжку велосипеду «Україна», світло-зеленого кольору, велосипеду марки Україна», темно-зеленого кольору, граблів, лопати, двох молотків, сокири, ручної коси. З викраденим майном він покинув господарство та розпорядився ним на власний розсуд.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченого суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та судових витрат.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998р., параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978р., «Коробов проти України» від 21.10.2011р. «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в житло.

Захисник, адвокат ОСОБА_5 не заперечував факти скоєння його підзахисним інкримінованих йому злочинів, просив суд з урахуванням всіх обставин справи призначити покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив тяжкі злочини, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.104), раніше не судимий (а.с.103), посередньо характеризується за місцем мешкання (а.с.111). Згідно висновку судово-психіатричного експерта №308 від 18.06.2018 року (а.с.104-107) встановлено, що ОСОБА_4 виявляє ознаки інфантильного розладу особистості, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На момнт вчинення злочинів ОСОБА_4 виявляв ознаки інфантильного розладу особистості, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, думок потерілих, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що при обранні покарання обвинуваченому слід визначити покарання, у виді позбавлення волі на певний строк, при цьому враховуючи вказані обставини, суд вважає, що покарання призначене ОСОБА_4 можливе із застосуванням ст.75 КК України, у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України. Обрана підсудному міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України витрати на проведення судових товарознавчих експертиз слід покласти на обвинуваченого.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на період з 29.05.2018 року до 17.07.2018 року.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись п.1, п.2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:

п.1.п.2 ч.1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

п.2 ч.2 ст.76 КК України:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази по справі:

- молоток з дерев`яною ручкою, металевий ціп від бензопили, молоток з дерев`яною ручкою, косу з кост`єм, лопату з дерев`яним держаком, кип`ятильник, велосипед світло-зеленого кольору марки «Україна», передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 вважати повернутими потерпілій стороні

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №19/119/11-1/1871е від 05.06.2018 року в сумі 572 (п`ятсот сімдемят дві) грн. 00 коп..

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №19/119/11-1/1910е від 29.05.2018 року в сумі 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн. 00 коп..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ямпільського районного суду

Сумської області ОСОБА_1