справа № 208/2099/20
№ провадження 1-кп/208/521/20
ВИРОК
Іменем України
03 липня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000295 від 17.02.2020 року та угоду про примирення від 31.03.2020 року між потерпілою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином України, уродженцем м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, маючим середньо-спеціальну освіту, неодруженим, маючим на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючим, зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимим, обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

встановив:
Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000295 від 17.02.2020 року та угоди про примирення від 31.03.2020 року, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення при наступних обставинах. Так, 17.02.2020 приблизно о 06:40 годині, ОСОБА_4 рухався зі сторони гаражів у сторону будинку, розташованого за адресою: м. Кам`янське, вул. Ціолковського, 163, де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_5 , яка направлялась його назустріч та в руках тримала чорну жіночу сумку із шкірозамінника. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву та корисливої мети, викрадення у ОСОБА_5 зазначеної сумки з будь-яким майном.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення майна ОСОБА_5 , 17.02.2020 приблизно о 06.43 год., перебуваючи неподалік буд. № 163 по вул. Ціолковського в м. Кам`янське, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, а також розуміючи, що своїми діями він вчиняє відкрите, протиправне, поза волею власника вилучення чужого майна, ОСОБА_4 підійшов до потерпілої ОСОБА_5 та зрівнявшись з нею, правою рукою схопив за сумку потерпілої, в результаті чого послизнувся та разом з ОСОБА_5 впав на землю.

Після чого, ОСОБА_4 , підвівшись вирвав з рук потерпілої чорну жіночу сумку із шкірозамінника, у якій знаходився шкіряний жіночий гаманець коричневого кольору, з грошовими коштами у сумі 28 гривень різними купюрами, 1 доларом США, що на 17.02.2020 року згідно офіційного курсу НБУ дорівнює 24, 45 грн, мобільним телефоном «Lenovo A2010-a» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/199 від 19.03.2020 року складає 878, 33 грн з сім-картами операторів телекомунакації «Київстар» НОМЕР_3 та ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_4 , що майнової цінності для потерпілої не мають.

З метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, тобто для доведення свого протиправного умислу до кінця, ОСОБА_4 , утримуючи протиправно викрадене майно при собі, побіг у напрямку гаражів по вул. Ціолковського, де з поля зору потерпілої зник. Таким чином, ОСОБА_4 отримав реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, тобто довів свій протиправний умисел до кінця. Своїми діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 930, 78 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

31 березня 2020 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000295 від 17.02.2020 року за ч. 1 ст. 186 КК України була укладена угода про примирення, яка містить наступні положення.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся, зобов`язується публічно вибачитись під час судового засідання перед потерпілою ОСОБА_5 та не вчиняти злочинів в подальшому. Потерпіла ОСОБА_5 цивільний позов у кримінальному провадженні не заявила, майнових претензій до обвинуваченого не має.

Сторони визнають та підтверджують, що обставини події кримінального правопорушення досудовим розслідуванням встановлено правильно та не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їхніх позицій, визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) і погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу розміром 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 360 гривень.

Обвинуваченому роз`яснено, що відповідно до ст. 473 КПК України, наслідком укладання та затвердження угоди про примирення для сторін є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

Потерпілій роз`яснено, що відповідно до ст. 473 КПК України, наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди про примирення для сторін є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону з будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення. Обвинувачений свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, вказав, що кримінальне правопорушення ним було вчинено при обставинах, викладених в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється, зобов`язується більше не вчиняти кримінальні правопорушення, погоджується з вказаним у угоді про примирення покаранням.

Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення та просила затвердити зазначену угоду, події відбувалися так, як було встановлено в ході досудового слідства і як розповідає обвинувачений.

За таких обставин суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, думку прокурора, прийшов до висновку, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України, які, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості. Реєстр матеріалів досудового розслідування містить достатньо доказів для обгрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, тому укладення останнім угоди про примирення є цілком виправданим.

Судом встановлено, що угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим укладена добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або була наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Потерпілій роз`яснено наслідки затвердження угоди про примирення, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення в підготовчому судовому засіданні згідно ст. 314 КПК України між потерпілою та обвинуваченим та призначення обвинуваченому узгодженої між сторонами міри покарання. Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, щодо судових витрат відповідно до ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 314, 370, 373, 374, 469, 471, 474 - 475 КПК України, суд -

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення від 31.03.2020 року у кримінальному провадженні № 0000295 від 17.02.2020 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Відповідно до затвердженої угоди про примирення, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює грошовій сумі розміром 1 360 грн (одна тисяча триста шістдесят гривень).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави вартість проведеної судової товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/199 від 19.03.2020 року у сумі 628, 04 грн (шістсот двадцять вісім гривень чотири копійки).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді № 208/1915/20, 1-кс/208/555/20 від 26.03.2020 року на мобільний телефон «Lenovo A2010-a», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 - скасувати.

Речові докази:

- мобільний телефон «Lenovo A2010-a», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 - повернути потерпілій ОСОБА_5 ;

- специфікацію до договору фінансового кредиту № 16.83037/0.8028 від 24.02.2020 року - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1