Справа № 442/7632/13-к
Провадження № 1-кп/442/6/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про визнання очевидно недопустимими докази по кримінальному провадженню № 0001024 від 16.05.2013 та №0000307 від 16.05.2014р., за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 307, частини 2 статті 307, частини 2 статті 309 КК України .

ВСТАНОВИВ:
В ході судового розгляду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив письмове клопотання ( в порядку частини 1 статті 87 та частини 3 статті 89 КПК України) про визнання у кримінальному провадженні № 0001024 від 16.05.2013 недопустимими докази: протоколи результатів зняття інформації з каналів зв"язку № 25т та № 26т протоколи зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж № 39 та № 40, протоколи про результати спостереження за особою, фотографії до зведення візуального спостереження ти диск ANV ДО 367Т акт№ 472 від 09.09.2013 року, оскільки чинним кримінально-процесуальним законодавствм не передбачено такої слідчої або негласної слідчої дії ( розшукової ) ді, як зняття інформації з каналів зв"язку, стороною обвинувачення не було надано ухвал слідчого судді апеляційного суду з дозволом на зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та на спостереження і складені вони з порушенням вимог частини 1 статті 86 КПК України, не в порядку, передбаченому частиною 1 статті 103, пунктом 1 частини 3 статті 104, частини1 статті 252 КПК України, а тому такі докази підлягають визнанню судом очевидно недопустимими, а відомості, які містяться в них, не можуть бути використані як докази, не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Крім того стороною обвинувачення не надано доказів перенесення здобутої інформації на диск ANV ДО 367Т, ким, коли , де, тощо.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник підтримали клопотання , просять його задоволити.

Прокурор просив у задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши сторони кримінального провадження, перевіривши доводи заявленого клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення з таких підстав.

У відповідності до частини 3 статті 89 КПК України, сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти доказів недопустимими.

Суд визнає доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате лише, тільки у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду.

Статтею 87 КПК України встановлені підстави визнання доказів недопустимими внаслідок їх очевидної недопустимості.

Згідно з частиною першою статті 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (частина перша статті 84 КПК). Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (частина друга статті 84 КПК).

Відповідно до частини другої статті 290 КПК прокурор або слідчий за його дорученням зобовязаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти помякшенню покарання. Сторони кримінального провадження зобовязані здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази ( частини одинадцята, дванадцята статті 290 КПК).

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод зокрема, здійснення процесуальних дій , які потребують попереднього дозволу суду без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов. При розгляді клопотання суд керується положенням ч. 3 ст. 17 КПК України про те, що обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це, відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК України, тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочато.

Отже, з вищенаведених положень вбачається, що оскільки в матеріалх кримінального провадження відсутня ухвала слідчого судді апеляційного суду про надання дозволу на зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та на спостереження і таку не було відкрито сторонам, що є підставою для визнання судом таких доказів очевидно недопустимими.

Невідкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті ( ст. 29 КПК ) є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази.

Враховуючи викладене, в зв`язку з встановленням очевидно недопустимості доказу , отриманого незаконним шляхом,без дозволу суду та з порушенням прав та свобод людини , суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 86, 87, 94, 350, 371-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про визнання недопустимими доказів по кримінальному провадженню №0001024 від 16.05.2013 та № №0000307 від 16.05.2014р., за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст. 307, ч. 2 ст.309 КК України , задоволити.

Визнати у кримінальному провадженні від 16.05.2013 року № 0001024 недопустимими докази протоколи результатів зняття інформації з каналів зв"язку № 25т та № 26т протоколи зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж № 39 та № 40, протоколи про результати спостереження за особою, фотографії до зведення візуального спостереження ти диск ANV ДО 367Т акт№ 472 від 09.09.2013 року.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1