ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/935/20 Справа № 210/6945/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року було задоволено подання КВК №80 та умовно-достроково звільнено від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 на невідбутий строк покарання 10 місяців 14 днів.
Як встановлено судом, вироком Ленінського районного суду АР Крим від 01 серпня 2012 року ОСОБА_7 засуджений за ст. 115 ч. 1 КК України до 9 років позбавлення волі.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року ОСОБА_7 згідно ст. 72 ч. 5 КК України зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення за період з 08 квітня 2012 року по 17 серпня 2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 08 квітня 2012 року, кінець строку відбування покарання 29 листопада 2020 року. Станом на день розгляду справи ОСОБА_7 відбув більш ніж строку покарання.
За час утримання в Сімферопольському СІЗО, Керченській ВК №126, Дніпропетровському СІЗО ОСОБА_7 характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
За час відбування покарання: за 2014 рік мав 1 стягнення, за 2015 рік мав 3 стягнення, які погашені. За період 2016-2019 роки має 7 заохочень.
На добровільній основі, за особисто виявленим бажанням, безоплатно, тобто свідомо, засуджений ОСОБА_7 з 18 листопада 2012 року працевлаштований пекарем до їдальні установи, де працює і в даний час. Нарікань з боку засуджених, керівництва установи на роботу ОСОБА_7 , як пекаря їдальні, хлібом якого кожного дня годують засуджених, не надходило.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого та відмовити у задоволенні подання КВК №80 щодо застосування до ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо застосування до засудженого положень ст. 81 КК України було не в повному обсязі враховано всі обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, зокрема, те, що засуджений відбуває покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що потребує більш ретельного вивчення особистості засудженого та його поведінки за весь строк відбування покарання.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Засуджений проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про застосування до засудженого положень ст. 81 КК України скасуванню, виходячи з наступного.
Згідно положень ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким звернув увагу судів на те, що необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин.
Висновок про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних, що характеризують особу.
Так, розглядаючи подання КВК №80 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції належним чином не врахував особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого ним злочину, поведінку засудженого, яка полягає у прагненні спокутувати провину за скоєний злочин. Зокрема, судом належним чином не було проаналізовано наступні факти: ОСОБА_7 відбуває покарання за умисний особливо тяжкий злочин, передбачений положеннями ч. 1 ст. 115 КК України, що потребує більш ретельного вивчення особи засудженого, за час відбування покарання мав 4 стягнення, які хоч і погашені в установленому законом порядку, проте були за боргові відносини, вживання спиртних напоїв, за що ОСОБА_7 3 рази поміщався до ДІЗО. Також, в матеріалах справи відсутні дані про постійне залучення засудженого до праці, а тому висновки суду першої інстанції про сумлінне ставлення не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідні документи сформовані адміністрацією колонії про отриману заробітну плату засудженим матеріали справи теж не містять.

У зв`язку з чим, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про передчасність задоволення подання КВК №80 та умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. 81 КК України та ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову, якою у задоволенні подання КВК №80 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4