В И Р О К
Іменем України
15.06.2020 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
із участю: - секретаря ОСОБА_2 ,
- прокурора ОСОБА_3 ,
- потерпілої ОСОБА_4 ,
- обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000553 від 31.10.2019 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Рижавка Жмеринського району Вінницької області, мешканки АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, одруженої, працівниці ВЧ-1 ст.Київ, військовозобов`язаної, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
УСТАНОВИВ :
Близько 16 години 40 хвилин 31.10.2019 року ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку №28 на вул. Боженка в с.Потоки Жмеринського району Вінницької області, зустріла односельчанку ОСОБА_4 , із якою розпочала словесний конфлікт. В ході спілкування з нею ОСОБА_5 , діючи умисно, на ґрунті неприязних відносин, з метою спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, штовхнула руками останню, від чого та впала на землю спиною та вдарилася кистю лівої руки об тверду поверхню. Після цього, продовжуючи свої протиправні умисні дії, ОСОБА_5 сіл зверху на ОСОБА_4 та, схопивши її обома руками за волосся, почала бити головою об землю, завдавши таким чином останній близько десяти ударів в ділянці задньої частини голови. Внаслідок зазначених дій ОСОБА_5 ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді осаднення шкіри на лівій кисті та в тім`яній ділянці голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 14.11.2019 року №86 належить до легких тілесних ушкоджень.
Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 винуватою себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнала повністю. Пояснила, що після 16 години дня 31.10.2019 року вона зустріла раніше знайому ОСОБА_4 , яка йшла від будинку АДРЕСА_2 . У ОСОБА_4 вона запитала, чого та чіплялася до її брата та дружини, на що остання їй грубо відповіла, після чого між ними виник словесний конфлікт. При цьому вона, обвинувачена схопила ОСОБА_4 за волосся, а та схопила на деякий час за волосся її. Далі ОСОБА_4 , яка опинилася обличчям до неї, вона штовхнула руками, від чого та впала назад, а вона сіла на неї зверху, знову схопила ОСОБА_4 за волосся та неодноразово вдарила її головою об землю. Невдовзі на вказаному місці подій опинився її брат, який не втручався у їхню бійку, натомість мимо проїздив місцевий тракторист, який зупинився та особисто відтягнув її від ОСОБА_4 , після чого повіз звідти потерпілу на тракторі. Погодилася з тим, що від її дій потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, вид, характер та ступінь тяжкості яких, що встановлені висновком судово-медичної експертизи, не заперечувала. Визнала, що під час скоєння даного злочину вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння, випивши попередньо до конфлікту з потерпілою склянку вина. У вчиненому розкаялася та просила її суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що близько 16 годин 40 хвилин 31.10.2019 року вона вийшла з будинку своєї баби по АДРЕСА_2 , за яким здіснює догляд. Неподалік на вулиці зустріла односельчанку ОСОБА_5 , яка, розмовляючи по мобільному телефону, зупинила її та почала запитувати, навіщо вона викликала працівників поліції до її, обвинуваченої брата і його дружини. Після її відповіді на питання ОСОБА_5 схопила її за волосся, на що вона схопила за волосся її у відповідь, але сама відпустила. Далі вона спробувала звідти піти, однак обвинувачена ОСОБА_5 наздогнала її, розвернула до себе, після чого штовхнула її в груди, від чого вона, потерпіла, впала спиною на землю, вдарившись лівою рукою. У цей час ОСОБА_6 сіла зверху на неї та схопила за волосся і до десятка разів вдарила її головою об землю. Побачивши це, підбіг брат обвинуваченої, але йому не вдалося зупинити ОСОБА_6 . Лише тракторист, який проїздив мимо, зупинився та спромігся відтягти від неї ОСОБА_6 , чим припинив агресивні дії останньої по відношенню до неї. З кількістю та ступенем тяжкості отриманих нею тілесних ушкоджень погодилася, про незвротність наслідків для її здоров`я не повідомила. Зауважила, що обвинувачена ОСОБА_5 до теперішнього часу не попросила у неї пробачення та ні в який спосіб не намагалася відшкодувати завдану їй шкоду. Вказала, що не потребує призначення суворого покарання обвинуваченій.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Обвинувачена ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 повідомили, що правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є істинною та добровільною.
Судом було роз`яснено учасникам судового засідання, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано заперечень проти вказаного обсягу та порядку дослідження доказів.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченою, заслухавши сталу думку учасників судового розгляду, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченої. При цьому суд виходить з того, що вчинене обвинуваченою ОСОБА_5 кримінальне правопорушення не є складним, обвинувачена не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення та зміст фактичних обставин справи, які наразі із потерпілою не оспорюють, усвідомлюючи неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявили у судовому засіданні, а тому у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції сторін з вказаних питань.
Таким чином, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 спричинила умисне легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_4 , за вчинення якого ОСОБА_5 повинна нести кримінальну відповідальність за ч.1 ст.125 КК України.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Так, обвинувачена ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася (а.к.п.31), на обліку у лікарів психіатрів та наркологів вона не перебувала і не перебуває (а.к.п.32,33), за місцем проживання характеризується негативно (а.к.п.34), має на утриманні двох неповнолітніх дітей (а.к.п.37,38), згідно власних пояснень працевлаштована офіційно.
Ті обставини, що обвинувачена ОСОБА_5 щиро розкаялася у вчиненому та активно сприяла розкриттю злочину, а також наявність на її утриманні двох неповнолітніх дітей слід віднести до таких, що пом`якшують покарання.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , суд відносить вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно висновків досудової доповіді від 29.05.2020 року, складеної Жмеринським міськрайонним відділом з питань пробації, оцінено середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_5 та середній ризик небезпеки для суспільства; водночас визначено за можливе її виправлення без ізоляції від суспільства.
З урахуванням сукупності наведеного, приймаючи до уваги те, що вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення є злочином невеликої тяжкості, за переважної кількості обставин, які пом`якшують покарання, а також з огляду на відсутність вимог потерпілої щодо суворого покарання, суд приходить до висновку про необхідність та достатність застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 з метою її виправлення та перевиховання покарання у виді штрафу, визнаючи недоцільним більш тяжкі покарання у виді громадських робіт та у виді виправних робіт.
Цивільний позов не пред`явлено.
Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні, клопотань про застосування щодо обвинуваченої запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявлено.
Керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 визнати винуватою та призначити їй покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 765 гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в порядку ст.394 КПК України, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченій.

Суддя ОСОБА_1