№568/1012/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2020 року смт. Млинів, Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника обвинуваченої ОСОБА_4 ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт та приєднані до нього матеріали у кримінальному провадженні №0000177, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 травня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бугаївка, Радивилівського району Рівненської області, жителька АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, з повного загальною освітою, не одружена, учениці Радивилівського професійного ліцею за спеціальністю «Кухар. Кондитер», на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, не депутата, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 , приблизно о 13 год. 30 хв. 30 травня 2019 року, перебуваючи у навчальному кабінеті Радивилівського професійного ліцею, що за адресою, м. Радивилів, вул. Паркова буд. 26 Рівненської області, поблизу навчальної парти ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , помітила, що остання залишила без нагляду свій мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Go». Саме у цей момент у неповнолітньої ОСОБА_4 виник умисел на незаконне таємне заволодіння вищезазначеним мобільним телефоном.
Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, неповнолітня ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю спостереження з боку власника майна та інших сторонніх осіб, з корисливих мотивів, таємно, умисно, викрала мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Go» вартістю 1766 гривень 07 копійок, із встановленими сім-картою мобільного оператора «МТС», вартістю 25 гривень, та картою пам`яті micro-SD вартістю 100 гривень, який поклала до своєї сумочки та по закінченню занять покинула приміщення Радивилівського професійного ліцею.
Таким чином неповнолітня ОСОБА_4 привласнила та розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого заподіяла матеріальну шкоду неповнолітній потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 1891 гривень 07 копійок.

Неповнолітня обвинувачена ОСОБА_8 , в присутності законного представника ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнала повністю, дала показання про те, що 30 травня 2019 року вона скористалась тим, що потерпіла ОСОБА_9 залишила без нагляду свій телефон, взяла телефон з парти та після закінчення занять пішла з ним з ліцею. Коли приїхали працівники поліції, то вона злякалась і викинула телефон. На даний час телефон повернутий потерпілій, а вона, обвинувачена, щиро розкаюється в тому, що так вчинила.

У вчиненому щиро розкаюється та просить її суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні дала показання про те, що на даний час вона з обвинуваченою ОСОБА_4 примирилась, претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 вона не має та просить її суворо не карати.

Крім визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_10 , вина обвинуваченої підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема, заявою ОСОБА_11 від 30 травня 2019 року про те, що невідомі особи в період часу з 13 години 20 хвилин по 13 годину 30 хвилин здійснили крадіжку мобільного телефону марки REDMI GO imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 синього кольору, якого залишила без нагляду її неповнолітня дочка ОСОБА_9 .

(а.с.9 к/п № 000177)
Згідно протоколу огляду місця події від 30 травня 2019 року, проведеного з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, в присутності понятих, за участю законного представника ОСОБА_12 , місцем огляду являється частина дороги вул.Паркова, що в м.Радивилів, Рівненської області. на тротуарі знаходилась дівчина, яка назвалась ОСОБА_4 , в руках якої був телефон марки «Xiaomi Redmi Go» чорного кольору. В ході огляду ОСОБА_4 повідомила, що даний телефон вона викрала у ОСОБА_9 30 травня 2019 року. Телефон марки «Xiaomi Redmi Go» ОСОБА_4 добровільно видала працівникам поліції.
Протокол огляду місця події був зачитаний всім учасникам вголос, заяв зауважень та доповнень не надійшло.

(а.с.11-12 к/п № 000177)
Як вбачається з висновку експерта №3.2-511/19 від 06 червня 2019 року за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, ринкова вартість мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi Go», бувшого у використанні з 01 квітня 2019 року, станом на 30 травня 2019 року, могла становити 1766,07 гривень.
(а.с.37-39 к/п № 000177)
У відповідності до довідок виданих ФОП ОСОБА_13 від 17 червня 2019 року, вартість флеш карти micro-SD станом на 30 травня 2019 року становить 100,00 грн., а вартість Сім-карти мобільного оператора «МТС» станом на 30 травня 2019 року становить 25,00 грн.

(а.с.42а,42б к/п № 000177)
Протоколом проведення слідчого експерименту від 26 червня 2019 року, проведеного з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, в присутності понятих, за участю підозрюваної ОСОБА_4 та її законного представника ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_5 , встановлено за яких обставин ОСОБА_4 вчинила крадіжку мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi Go» у ОСОБА_9 .
Протокол проведення слідчого експерименту був зачитаний всім учасникам вголос, заяв зауважень та доповнень не надійшло.

(а.с.77-80 к/п № 000177)
З досудової доповіді інспектора Радивилівського районного сектору з питань пробації відносно обвинуваченої ОСОБА_14 від 15 січня 2020 року вбачається, що орган пробації зробив висновок про те, що приймаючи до уваги інформацію, яка характеризує особистість обвинуваченої, низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення обвинуваченої можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобіганню вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

(а.с.58-62 судового провадження)
Відповідно до звіту про неповнолітню обвинувачену ОСОБА_15 від 05 листопада 2019 року у кримінальному провадженні, складеного відповідно до вимог статтей 485,487 КПК України службою у справах дітей Радивилівської РДА, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 . Ставлення ОСОБА_4 до вчиненого злочину негативне, розуміє серйозність скоєного, шкодує про свої дії та готова нести відповідальність.

(а.с. 47-48 судового провадження)
Дії обвинуваченої ОСОБА_14 слід кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_14 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та вчинення злочину неповнолітньою.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_14 в судовому засіданні не встановлено.

У відповідності до ч.3 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, в якому обвинувачуються ОСОБА_8 відноситься до злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про застосування до неповнолітньої обвинуваченої примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітньої ОСОБА_4 під нагляд сестри ОСОБА_16 .
13 квітня 2020 року на адресу Млинівського районного суду Рівненської області надійшла заява ОСОБА_16 , в якій вона не заперечує проти застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 з передачею останньої під її нагляд.
(а.с.85 судового провадження)
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 та її законний представник ОСОБА_6 підтримали клопотання захисника та просили звільнити ОСОБА_4 від покарання та застосувати до неї примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі дитини під нагляд сестри.

Прокурор в судовому засіданні не заперечували проти клопотання захисника щодо звільнення ОСОБА_4 від покарання в порядку ст.105 КК України та застосування до неї примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд сестри.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового провадження обвинуваченої ОСОБА_4 та її законного представника ОСОБА_6 , прокурора, які не заперечували проти задоволення клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про застосування до неповнолітньої обвинуваченої примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітньої ОСОБА_4 під нагляд сестри ОСОБА_16 , вважає за доцільне звільнити ОСОБА_4 від покарання і застосувати відносно неї примусові заходи виховного характеру у відповідності до вимог ст. 105 КК України, так як ОСОБА_4 щиро розкаялася у вчиненому кримінальному правопорушенні, позитивно характеризується по місцю проживання та навчання, вчинила злочини у неповнолітньому віці та відшкодувала завдану матеріальну шкоду.

У відповідності до вимог ст. 105 КК України, суд може застосувати до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:
1) застереження;
2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;
3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;
4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;
5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
Частиною 3 ст. 497 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» від 15 травня 2006 року № 2 примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.
Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» ( ч.ч. 4 і 5 ст.74, ч. 1 ст.105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Таку ж позицію висловив Верховний суд у постанові від 05 грудня 2019 у справі № 754/5884/19.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачена на час ухвалення вироку не потребує призначення їй покарання, а тому вважає за можливе застосувати до неї ч.1 ст. 105 КК України та звільнити її від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 не приймалось.

Постановою про приєднання речових доказів від 10 червня 2019 року, речовим доказом визнано мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Go», який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9
(а. с. 43 к/п № 000177)
У відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

У відповідності до ч.1 ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході досудового розслідування було проведено судову товарознавчу експертизу, що об`єктивно підтверджується довідкою про витрати на проведення: судової товарознавчої експертизи від 06 червня 2019 року №3.2-511/19 в сумі 628,04 грн.

(а. с. 35 к/п №0000177)
Частиною 2 ст.124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Разом з тим, статтею 124 КПК України не передбачено стягнення процесуальних витрат за проведення експертиз з неповнолітнього обвинуваченого.

Таким чином, враховуючи те, що статтею 124 КПК України не передбачено стягнення процесуальних витрат за проведення експертиз з неповнолітнього обвинуваченого, суд вважає за доцільне процесуальні витрати, пов`язані з проведнням судової товарознавчої експертизи віднести за рахунок коштів державного бюджету України.

На підставі наведенного,
керуючись ст. ст.370, 373-374,497 КПК України
ст. 105 КК України, с у д ,-
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_17 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

На підставі ст. 105 КК України ОСОБА_17 звільнити від покарання і застосувати до неї примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд сестри ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , строком на 1 (один) рік.

Контроль за виконанням вироку Млинівського районного суду Рівненської області від 13 квітня 2020 року покласти на інспектора ювенальної превенції сектору превенції Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області та службу у справах дітей Радивилівської районної державної адміністрації.

Копію вироку Млинівського районного суду Рівненської області від 13 квітня 2020 року направити інспектору ювенальної превенції сектору превенції Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області та начальнику служби у справах дітей Радивилівської районної державної адміністрації.

Речові докази по справі:
- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Go», який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 залишити ОСОБА_9

Звільнити ОСОБА_17 від оплати процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової товарознавчої експертизи від 06 червня 2019 року №3.2-511/19.

Згідно до ст. 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1