Справа № 314/5901/19
Провадження № 1-кс/314/2307/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2019 м. Вільнянськ
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ клопотання слідчого СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП України в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001225, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2019, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня спеціальна, який не працює, має на утримані трьох малолітніх дітей 2016 року народження, 2014 року народження та 2013 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, -
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
захисника підозрюваного-адвоката ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,

встановив:

З наданих суду матеріалів вбачається, що 24.12.2019 року, в період часу з 06:50 годин по 08:36 годин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на статеві зносини з особою, яка не досягла чотирнадцяти років, скориставшись тим, що за місцем його мешкання, знаходиться його малолітня знайома ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому переконавшись, що в будинку, крім останньої та ще двох малолітніх дітей, нікого не має, зайшов до кімнати, у якій відпочивала ОСОБА_7 , та реалізуючи свій злочинний умисел, розбудив останню та погрожуючи фізичною розправою, наказав їй пройти у сусідню кімнату та роздягнутися.
У цей час малолітня ОСОБА_7 , сприймаючи погрози з боку ОСОБА_5 як реальні, оскільки вона знаходилась у безпорадному стані у зв`язку з тим, що у приміщенні будинку більше нікого не було з дорослих, хто зміг би їй допомогти, виконала вимогу ОСОБА_5 , прослідувала у сусідню кімнату, де роздягнулась та сіла на ліжко.
Після чого, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, не реагуючи на прохання малолітньої ОСОБА_7 не вчиняти відносно неї насильницьких дій сексуального характеру, зав`язав їй очі, та, продовжуючи погрози подальшим застосуванням фізичної розправи, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 є особою, яка не досягла чотирнадцяти років, поклав малолітню на спину на ліжко обличчям до гори та силоміць, без добровільної згоди потерпілої особи, почав чинити дії сексуального характеру, пов`язаного із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, тобто зґвалтував ОСОБА_7 , яка є особою, що не досягла чотирнадцяти років.
Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.152 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: «вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди».
24.12.2019 о 17.00 годині, ОСОБА_5 на підставі ст.208 КПК України був затриманий як особа, підозрювана у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.
25.12.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру по кримінальному провадженню під №0001225 від 24.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.152 КК України.
Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, санкція за яке передбачає позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років.

На підставі вищевикладеного, органом досудового слідства відповідно до положення п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків та потерпілого;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, вищевказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_5 вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, а саме дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, особи що не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, яке належить до найбільш небезпечних насильницьких злочинів, які посягають на статеву свободу та статеву недоторканість особи (її здоров`я і життя), що свідчить про можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень, при цьому ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, законних джерел для існування не має, що свідчить про можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень з метою отримання коштів для існування. Крім того, ОСОБА_5 може незаконно впливати на малолітню потерпілу та свідків у кримінальному проваджені.
Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання, підозрюваний ОСОБА_5 з урахуванням встановлених обставин, може переховувався від органів досудового розслідування.
Крім цього, слідчий зазначає, що необхідно взяти до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 у минулому притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення (розбійний напад), що свідчить про асоціальну поведінку останнього, ведення аморального образу життя, яке не є загальноприйнятим в суспільних нормах поведінки особи, та схильність останнього до вчинення інших кримінальних правопорушень.
У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити на підставах, які викладені в клопотанні. Слідчий додала, коли приїхали працівники поліції, підозрюваний був затриманий родичами потерпілої, речі його були зібрані. Крім того, слідчий зазначила, що існує ризик вчинення стосовно ОСОБА_5 самосуду з боку родичів потерпілої.
Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, вважає, що до його підзахисного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, зазначив, що у клопотанні відсутні посилання на те, що його підзахисний збирався втекти та відсутні докази цього. Також зазначив, що з моменту вчиненні і до часу затримання пройшло близько десяти годин, проте ОСОБА_5 нікуди не втік.
Підозрюваний у судовому засіданні пояснив, що він не збирався нікуди втікати, чекав приїзду працівників поліції.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП України в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001225 від 24.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого чч.4 ст.152 КК України.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , наслідки його вчинення, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, неодружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, міцність соціальних зв`язків, ризики, зазначені у копотання.
Виходячи з вищезазначеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, зазначених у клопотанні слідчого та наведених прокурором у судовому засіданні.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Подвезько проти України», крім іншого, зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.
У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено .
Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного впливати на свідків у провадженні, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу,
За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання з 24.12.2019 року, та у відповідності до ст. 197 КПК України, згідно з якою строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 до 21.02.2020 включно.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 21.02.2020 включно, який обчислювати з 24.12.2019.
Встановити строк дії даної ухвали до 21.02.2020 включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1

26.12.2019