Справа № 185/2760/20
Провадження № 1-кп/185/449/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Павлограді матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000449 від 15 березня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 20 вересня 2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських;
- 27 жовтня 2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. та у вигляді 200 годин громадських робіт, яке виконується самостійно, покарання не відбув;

- 12 лютого 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України, остаточно призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 25 днів та штрафом 850 грн., яке виконується самостійно, штраф сплачено;

- 14 серпня 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року 2 місяців обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднана не відбута частина покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року та призначено остаточне покарання, за сукупністю вироків, у вигляді 1 року 3 місяців 25 днів обмеження волі. Звільнився 23 травня 2019 року з Ігреньського виправного центру Дніпропетровської області № 133 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участі:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, останній раз 14 серпня 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року 2 місяців обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднана не відбута частина покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року та призначене остаточне покарання, за сукупністю вироків, у вигляді 1 року 3 місяців 25 днів обмеження волі, та звільнившись з місць обмеження волі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову вчинив аналогічний злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , за усним дозволом ОСОБА_6 , з 01 березня 2020 року до 07 березня 2020 року, тимчасово мешкав в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , власником якої являється ОСОБА_6 . ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні квартири, побачивши в зальній кімнаті пилосос, марки «Thomas» модель «TWINtt» та масляний обігрівач марки «НI STAR», керуючись протиправним умислом на їх викрадення з корисливою метою особистої неправомірної наживи за рахунок чужого майна, яке йому не належить, умисно, таємно, з корисливих мотивів, так як обидва предмета самотужки одночасно фізично не зміг взяти. 05 березня 2020 року вчинив викрадення пилососу марки «Thomas» модель «TWINtt», та 07 березня 2020 року вчинив викрадення масляного обігрівача марки «НI STAR», які належать ОСОБА_6 .

Обернувши викрадене майно на свою користь, 07 березня 2020 року ОСОБА_3 , з місця вчинення злочину зник, завдавши ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 4260 гривень, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 кваліфікованоза ч. 2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

23 квітня 2020 року між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання разом з обвинувальним актом.

Згідно даної угоди потерпіла ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 2 ст. 185 КК України, підозрюваний визнав свою винуватість у скоєному в повному обсязі, істотних для даного кримінального провадження обставин, та відшкодував потерпілій збиток в повному обсязі, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном на 2 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про примирення та ухвалити вирок, призначивши обвинуваченому узгоджене сторонами покарання, потерпіла також просила затвердити дану угоду, обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, зазначивши, що згоден з узгодженим покаранням.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про примирення.

Згідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє та усвідомлює, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є для підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Потерпіла ОСОБА_6 розуміє та усвідомлює, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинене ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Дії ОСОБА_3 суд вважає правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

За місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно, раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироку законної сили залишити у вигляді домашнього арешту.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

У справі маються процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 653 грн. 80 коп., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання стосовно речових доказів у справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 23 квітня 2020 року укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки та покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироку законної сили залишити у вигляді домашнього арешту.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 653 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат.

Речові докази: пилосос, марки «Thomas» модель «TWINtt» та масляний обігрівач марки «НI STAR», передані під розписку потерпілій ОСОБА_6 залишити у її користуванні; договір про надання фінансового кредиту під заставу № 19.61909/0 від 05 березня 2020 року зберігати при матеріалах кримінального провадження; складський акт приймання передачі до договору 017.03.РЭ47ЦЮ від 07 березня 2020 року зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1