№ 207/1680/17
№ 1-кп/207/36/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кам`янське кримінальне провадження за № 0002003 від 27 грудня 2016 року,внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта загальна середня, безпартійного, у шлюбі не перебуває, має неповнолітню дитину, щодо якої не позбавлений батьківських прав, відомості про відношення до військової служби відсутні, військовий квиток не вилучався, не судимого відповідно до вимог ст..89 КК України, офіційно не працює, в центрі зайнятості, як безробітний на обліку не перебуває, проживає у АДРЕСА_1 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

ВСТАНОВИВ:

22.11.2016 року в денний час(більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , знаходився у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де мешкав разом з потерпілою ОСОБА_7 . В цей момент у ОСОБА_6 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Скориставшись нагодою, що за місцем мешкання нікого не було, керуючись корисливими мотивами, діючи таємно, ОСОБА_6 викрав комп`ютерну техніку 3 в 1, а саме, принтер, сканер, копіювальник марки «Samsung SCX 3405», яка належала потерпілій ОСОБА_7 , вартість якої згідно висновку експерта 14/12.1/362 від 06.04.2017 року складала 1550 грн.

Заволодівши викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму .

Повторно, 24.12.2016 року в денний час (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , знаходився у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де мешкав разом з потерпілою ОСОБА_7 . В цей момент ОСОБА_6 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Скориставшись нагодою, що за місцем мешкання нікого не було, керуючись корисливими мотивами, діючи таємно , ОСОБА_6 викрав мобільний телефон марки «Nomi» моделі 1184, який належить потерпілій ОСОБА_8 вартість якого згідно з висновками експерта № 14/12.1/20 від 17.01.2017 року складала 325,47грн.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму .

Окрім того 26.12.2016 року приблизно о 9.30 годині. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де, як йому було достовірно відомо, нікого з мешканців вдома немає. Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, розбив скло вікна, і протиправно проник до будинку за вищевказаною адресою, звідки таємно, з корисливих мотивів, викрав належне ОСОБА_7 , майно, а саме:

-монітор марки «Samsung» моделі Sync Master 740 N, вартість якого згідно з висновком експерта № 14/12.1/20 від 17.01.2017 року, складала 645,25 грн.

Завдавши потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вищезазначену суму, ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі, показав, що підтримував з потерпілою ОСОБА_7 близькі стосунки та проживав з нею у житловому будинку по АДРЕСА_3 . За станом здоров`я йому складно знайти роботу, тому не працює. Щоб мати кошти на життя таємно викрадав майно у співмешканки. Коли потерпіла вигнала його, повторно протиправно проник до її житлового будинку і таємно викрав майно, яке належить потерпілій. Грошових коштів у нього не має, тому що батьки забирають. Він вибачився перед потерпілою. Має надію, що заробить гроші та відшкодує заподіяну злочинами шкоду.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень окрім його визнавальних показів знайшла своє підтвердження іншими доказами, перевіреними при судовому розгляді.

Потерпіла ОСОБА_7 показала, що підтримувала з ОСОБА_6 близькі стосунки. З її дозволу співмешканець проживав у будинку ,який належить їй на праві власності по АДРЕСА_2 . Вона не довіряла обвинуваченому, коли з будинку почало зникати належне їй майно. Забрала у ОСОБА_6 ключі від будинку і вигнала його з дому. Обвинувачений знав, коли вона і її син відсутні дома, тому повторно протиправно проник у будинок і викрав належне їй майно. Викрадені речі не повернув, шкоду не відшкодував. Вона зареєструвала шлюб, змінила прізвище на « ОСОБА_10 » , ніяких відносин з обвинуваченим не бажає мати. Просить покарати на розсуд суду, але стягнути вартість викраденого у неї майна на загальну суму 2360 грн.

Відповідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (витяг знаходиться в матеріалах кримінального провадження і досліджений при судовому розгляді) кримінальне провадження за № 0020003 було відкрито 27 грудня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України.

Згідно з висновками судових товарознавчих експертиз №14/12.1/362 від 06.04.2017 року та №14/12.1/20 від 17.01.2017 року (висновки експертиз знаходяться в матеріалах кримінального провадження та досліджені при судовому розгляді) вартість принтера, сканера, копіювальника марки «Samsung SCX 3405» становила 1550 грн., вартість мобільного телефону Nomi» моделі 1184 становила 325,47 грн., вартість монітору «Samsung» моделі Sync Master 740 N становила 645,25 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у судовому засіданні вина ОСОБА_6 у вчиненні злочинів встановлена та доведена, а його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.185КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, з проникненням у житло.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за скоєні ним злочини, суд виходить із вимог ст..65 КК України що стосуються ступеня тяжкості вчинених злочинів, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання .

Суд враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, який відповідно до ст..12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обвинувачений офіційно не працює, за місцем мешкання характеризується позитивно, скарг на нього від сусідів не надходило, раніше не судимий, має неповнолітню дитину, щодо якої не позбавлений батьківських прав, живе з сім`єю батьків, має міцні соціальні зв`язки.

Обставиною, яка згідно зі ст..66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає його щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно ст..67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, як ними, так і іншими особами, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначити до реального відбуття тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого не сприятиме виправленню засудженого. Крім того, покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При призначенні покарання особі, яка вчинила злочин, суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок, інтереси потерпілого щодо суворості покарання та правом обвинуваченого на справедливе покарання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі.

В той же час, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливо без відбування покарання , призначеного йому вироком суду, зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку. При цьому суд, враховує, що ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання , має малолітню дитину, щодо якої не позбавлений батьківських прав, потерпіла не наполягає на суворому покаранні, але заподіяна злочинами шкода не відшкодована.

Крім цього, при прийнятті рішення щодо звільнення від поарання з випробуванням, суд також прийняв до уваги досудову доповідь, тобто формалізовану інформацію, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_6 , отриману від Південного районного відділу центру пробації у Дніпропетровській області, відповідно до якої поведінка ОСОБА_6 відповідає загально прийнятим нормам суспільства, виправлення його без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання у вигляді позбавлення волі, з застосуванням ст..ст.75,76 КК України, зі звільненням від відбування призначеного покарання , з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст..76 КК України.

Потерпіла ОСОБА_5 наполягала на відшкодуванні матеріальної шкоди у розмірі 2360 грн. Обвинувачений визнав матеріальну шкоду у розмірі 2360 грн. і не заперечує її відшкодувати, тому відповідно до вимог ст..128 КПК України, 1166 ЦК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої в порядку відшкодування матеріальної шкоди 2360 грн.

Витрати, пов`язані з проведенням судових товарознавчих експертиз на досудовому слідстві у розмірі 351,84 грн., 527,76 грн. відповідно до вимог ст..124 КПУ України стягнути з обвинуваченого у прибуток держави.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався, тому не має підстав обирати його до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів суд вважає за можливе вирішити відповідно до вимог ст..100 КПК України.

Керуючись ст..ст. 100,124,373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 , ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

за ч.1 ст.185 КК України на строк 1 рік ;

за ч.2 ст.185 КК України на строк 2 роки;

за ч.3 ст.185 КК України на строк 3 роки .

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст..75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 рік 6 місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки .

Відповідно до ст..76 КК України зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався , тому немає підстав обирати його до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_5 в порядку відшкодування матеріальної шкоди 2360 гривень.

Відповідно до вимог ст..124 КПК України стягнути з ОСОБА_6 у прибуток держави витрати за проведення судових товарознавчих експертиз на досудовому слідстві у розмірі 351,84 гривні, 527,76 гривні .

Копію вироку суду після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення .

Головуючий суддя ОСОБА_1