ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2019 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хелвачаурі, республіка Грузія, громадянина Грузії, з середньою освітою, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючого, судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні № 0003230,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
його захисника ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 28 грудня 2019 року задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 24 лютого 2020 року.
Встановлено, що у разі внесення підозрюваним або іншою фізичною чи юридичною особою застави у розмірі 76 840 грн., ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти.
Своє рішення слідчий суддя обґрунтував наступним.
Органом досудового розслідування 27 грудня 2019 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України за № 0003230.
В цей же день ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені вказаного злочину, а саме в тому, що останній, реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, разом з ОСОБА_9 , діючи відповідно до плану, проникли всередину буд. АДРЕСА_2 , звідки викрали належне ОСОБА_10 майна на загальну суму 75 000 грн.
Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний, розуміючи тяжкість підозри може вживати будь-яких заходів для введення слідства в оману та спотворювання всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а в разі неможливості вчинення таких дій, може покинути місце свого постійного проживання з метою уникнення покарання, з огляду на дані про особу, який підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, не має місця реєстрації, проживає в іншій області, без офіційного працевлаштування та соціальних зв`язків, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Розмір застави визначено слідчим суддею відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки застава у меншому розмірі не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Підозрюваний не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить поновити йому строк апеляційного оскарження судового рішення, ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про засовування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі вирішення судом витання про необхідність обрання запобіжного заходу, просить обрати йому більш м`який запобіжний захід - домашній арешт або заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Посилається на те, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не пов`язаного з насильством, пред`явлена йому підозра не обґрунтована, а прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Вважає, що слідчий суддя не врахував, що раніше не судимий, працює, є єдиним годувальником у сім`ї, що дружина інвалід, а неповнолітня дитина потребує турботи та піклування.
Вказує на те, що при визначенні розміру застави суд не врахував його дохід.
Стверджує, що строк на апеляційне оскарження пропустив з поважних причин. До теперішнього часу не отримав копію ухвали.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний та захисник підтримали вимоги скарги, просили їх задовольнити. Вважають, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а ризики, на які вказують слідчий та прокурор, не доведені.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог підозрюваного. Вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді відповідно до ст. 395 КПК подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Враховуючи, що матеріали провадження не містять підтвердження дати отримання підозрюваним копії оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді апелянтом пропущено не було.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження від 27 грудня 2019 року № 0003230 за фактом вчинення діяння, що за своїми ознаками підпадає під правову кваліфікацію злочину, визначеного ч. 3 ст. 185 КК України.
27 грудня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і в цей же день слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2019 року вказане клопотання слідчого задоволено.
Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити спробу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість підозри може вжити будь-яких заходів для введеня слідства в оману та спотворювання обставин вчиненого кримінального правопорушення, або може покинути місце постійного проживання з метою уникнення покарання.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_11 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягали підозрюваний та його захисник, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Посилання в апеляційній скарзі підозрюваного про те, що підозра, пред`явлена йому є необґрунтована, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу.
Так, відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується зібраними по справі доказами, які долучені до матеріалів клопотання, які є достатні для висновку про обґрунтованість підозри, зокрема:
-протоколом огляду місця події від 26.12.2019 року;
-протоколом огляду траспортного засобу від 27 грудня 2019 рок;
-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ,
-висновком експерта № 19/104-7/3/5 від 09 січня 2020 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження.
Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.
Слід зазначити, що у відповідності до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.
Апеляційний суд вважає, що надані слідчим та прокурором докази, які містяться в матеріалах провадження, на даній стадії досудового розслідування, доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, слідчим та прокурором надано відповідні докази на підтвердження існування ризиків, які знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.
Колегія вважає, що прокурором надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та підтвердження відсутності обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які не є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а стороною захисту не надано жодного доказу, які свідчать про протилежне та спростовують ці твердження прокурора.
В зв`язку з наведеним, посилання сторони захисту про відсутність доказів щодо існування зазначених у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді ризиків, апеляційний суд вважає безпідставними та вважає обґрунтованими посилання слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, висновки які належним чином мотивовані та наведені в оскаржуваній ухвалі.
Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, його специфіку, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суспільну небезпеку вчиненого, особу підозрюваного, те, що він раніше судимий та на теперішній час не працює, постійного джерела прибутку не має, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, приховати та знищити речі та документи, які мають істотне значення для даного кримінального провадження, а також, що застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам.
В ході розгляду апеляційної скарги обставин, які відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, є перешкодою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.
Доводи апеляційної скарги підозрюваного про те, що не є судимим спростовуються копіями вироків щодо ОСОБА_5 , долученими до справи прокурором під час апеляційного перегляду справи.
Також, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість ухвали слідчого судді в частині визначення розміру застави, з огляду на наступне.
У відповідності до ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя дотримався зазначених вимог закону.
Слідчим суддею враховано, особа підозрюваного, його майновий та сімейний стан, обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, ймовірний сумарний розмір шкоди, який був завданий в результаті вчинення злочину.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дотримався вимог закону та обґрунтовано визначив розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, зокрема визначив заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 76 840 грн., при цьому врахувавши особу підозрюваного, його матеріальний і сімейний стан.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи сторони захисту щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, є необґрунтованими.
При апеляційному розгляді порушень процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали, не встановлено.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, ухваленою у відповідності до закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 177, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2019 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3