Справа № 373/193/20
Номер провадження 1-кп/373/122/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000201 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рогізна Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, допризовника, не одруженого, не працюючого, що не перебуває на обліку в службі зайнятості, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2019 року обвинувачений ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 прибули до м. Переяслав-Хмельницький з метою придбання автомобіля марки «ROVER 75», про продаж якого довідалися на сайті OLX.

Намір придбати автомобіль мав ОСОБА_7 , який попросив ОСОБА_4 оглянути автомобіль з метою визначення його стану на момент придбання.

Домовившись по телефону із потерпілим ОСОБА_6 про зустріч поблизу ТЦ «Підсінний», що розташований по вул. Шкільній в м. Переяслав-Хмельницький, дочекалися його і сівши до нього в автомобіль марки «ROVER 75», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переїхали на майданчик по вул. Шкільній, де відбуваються щоденні та недільні торги. Там обвинувачений разом з потерпілим оглядали автомобіль на предмет його технічної справності, а ОСОБА_7 був поруч, імітуючи розмови по телефону, при цьому час від часу прикривав частину свого обличчя, своїм сартфоном.

Потім, за згодою потерпілого, вони вирішили протестувати автомобіль під час руху. Потерпілий, сівши за кермо автомобіля, проїхав з вул. Шкільної у напрямку вул. Ярмаркова до приміщення колишнього радгоспу «Переяславський». По дорозі назад, ОСОБА_7 попросив у потерпілого ОСОБА_6 сісти за кермо, аби власно перевірити хід та рух автомобіля. Перебуваючи за кермом певний час, ОСОБА_7 зупинився поблизу дитячого садочка на вул. Шкільній в м. Переяслав-Хмельницький аби за кермо знову пересів ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_6 вийшов з салону автомобіля, ОСОБА_7 , перебуваючи за кермом, з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом, скориставшись відсутністю власника, не маючи дозволу власника цього автомобіля на розпорядження цим автомобілем, діючи з корисливих мотивів, ввімкнув передачу на коробці передач автомобіля і розпочав рух автомобіля по дорозі, усвідомлюючи свої злочинні дії, що направлені на угон транспортного засобу.

Обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність таких дій, своєю мовчазною згодою висловив підтримку таким діям, оскільки знав про те, що грошей на придбання цього автомобіля ОСОБА_7 при собі не мав. Під час руху автомобіля обвинувачений не зупинив свого товариша і не припинив його злочинних дій, боячись відповідальності за вчинене діяння.

Перебуваючи в автомобілі обвинувачений продовжив рух разом з ОСОБА_7 до м. Києва. Прибувши в м. Київ обвинувачений вийшов з салону автомобілі на одній з вилиць міста, припинивши таким чином зв`язок з ОСОБА_7 .

По суті пред`явленого обвинувачення в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України обвинувачений визнав себе винним повністю і дав покази, що підтверджують фабулу обвинувачення. Зокрема вказав, що дійсно 27.05.2019 на прохання ОСОБА_7 , котрий доводився йому знайомим, прибув разом з ним до м. Переяслав-Хмельницький з метою огляду автомобіля, якого хотів придбати останній. Домовившись про зустріч поблизу ТЦ «Підсінний» з продавцем, вони дочекавшись його сіли в автомобіль марки «ROVER 75» і переїхали в інше місце поблизу цього торгового центру. Там, він оглядав автомобіль і дав ствердну відповідь ОСОБА_7 про те, що автомобіль можна купити. Товариш сказав, що він не має грошей, а тому коли він сяде за кермо автомобіля, то будуть діяти по ситуації. Коли настав цей момент на одній із вулиць міста, ОСОБА_7 запропонував потерпілому вийти з салону автомобіля, щоб пересісти за кермо, і коли він вийшов різко натиснув на педаль акселератора і розпочав стрімкий рух. По інерції двері заднього пасажира зачинилися. Він не припинив дії ОСОБА_7 , оскільки злякався відповідальності і бажав лише одного прибути до м. Києва, де в той час тимчасово жив. Прибувши в м. Київ, він вийшов на одній із вулиць поблизу свого місця проживання і в подальшому втратив зв`язок з ОСОБА_7 . Шкодує про вчинене, кається. Пояснює, що на стадії досудового розслідування не назвав прізвища свого спільника, бо боявся відповідальності. Зараз, змінив свою позицію і шкодує про вчинене.

Потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що дійсно 27.05.2019 за обставин, що викладені в обвинувальному акті, обвинувачений разом із своїм спільником, здійснили угон автомобіля марки «ROVER 75», який він хотів продати, розмістивши оголошення в мережі Інтернет.

Під час огляду автомобіля обвинуваченим і його спільником у нього виникло відчуття того, що саме обвинувачений мав намір його придбати, бо його спільник постійно говорив чи імітував розмову по телефону, прикриваючи частину свого обличчя смарфоном. Активні дії щодо незаконного заволодіння транспортним засобом вчинював спільник обвинуваченого.

Згодом він власними силами знайшов викрадений автомобіль і за допомогою працівників поліції його було вилучено в одному із гаражних кооперативів та доставлено евакуатором до місця його проживання. В даний час автомобіль проданий. Претензій до обвинуваченого зараз він не має. Питання відшкодування завданої шкоди буде вирішувати під час притягнення до відповідальності спільника обвинуваченого.

По суті пред`явленого обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України обвинувачений визнав себе винуватим повністю, зазначивши, що обвинувачення є йому зрозумілим.

Справа слухалась в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи. Зміст ч. 3 ст. 349 КПК України їм роз`яснено та зрозуміло.

Злочинні дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України, як умисні дії, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб.

Обставиною, яка пом`якшує покарання судом визнано щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виразилось у визнанні та усвідомленні негативності скоєного діяння та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки протягом судового слідства він дав детальні та послідовні показання відносно зазначених обставин, які лягли в основу його обвинувачення у справі.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, позицію потерпілого, і приходить до висновку призначити покарання у виді позбавлення волі із встановленням строку випробовування.

Цивільний позов по справі не заявлено. Судові витрати відсутні.

Питання речових доказів вирішується у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком два роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:
- Легковий автомобіль марки «ROVER 75», реєстраційний номер НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «NOKIA 108», повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в порядку, визначеному ч.6 ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1