Справа № 333/918/19
Провадження № 1-кп/333/359/19
В И Р О К
Іменем України
19 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, холостого, освіта середньо - спеціальна, маючого на утриманні малолітню дитину доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18.05.2006 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст.ст. 69,70,71 КК України, до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно достроково невідбутий строк 1 рік 6 місяців 19 днів;

- 16.09.2008 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 191, ст. 70 КК України до штрафу в розмірі 1700 грн.;

- 16.06.2009 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 13.07.2009 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 10 місяців позбавлення волі;

- 09.09.2013 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.;

- 18.09.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

- 01.10.2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2013 року у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений умовно - достроково, не відбутий строк 1 рік 7 місяців 19 днів;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень (злочинів), на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив корисливе кримінальне правопорушення (злочин) за наступних обставин.

20.01.2019 року, приблизно о 19 годині 15 хвилин, знаходячись у приміщенні магазину «Сильпо», розташованого по вулиці Ситова, 4 у м. Запоріжжі, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, упевнившись у відсутності можливих свідків та очевидців, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, з метою особистого збагачення, перебуваючи біля холодильнику з рибною продукцією вказаного магазину, взяв з торгової полиці банку ікри красної лососевої зернистої «Камчатська» 130 гр., вартістю 249 гривень 16 копійок (без урахування ПДВ).

Далі, достовірно знаючи про те, що при ньому знаходяться вищевказані речі, які він обрав за об`єкт вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 пройшов через вхідний турнікет магазину, не сплативши за вищевказану продукцію, таким чином таємно викрав майно та в подальшому, вважаючи, що його злочинні дії залишаться ніким не поміченими, покинув місце вчинення кримінального правопорушення разом із викраденим майном, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 викрав майно, яке належить ТОВ «Сільпо-Фуд», спричинивши останнім майнову шкоду на суму 249 грн. 16 коп. (без урахування ПДВ)

24.01.2019 року, приблизно о 13 годин 50 хвилин, ОСОБА_5 знаходився у торгівельному залі супермаркету «Варус», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, буд. 10А, де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення товарів з вказаного супермаркету. Далі, з метою реалізації свого злочинного умислу, останній підійшов до холодильнику з продукцією, що належить ТОВ «Омега» та скориставшись тим, що поблизу нього з персоналу торгівельного залу нікого не має, а також, вважаючи, що за ним ніхто не спостерігає і його злочинні дії залишаться ніким не помічені, таємно, з корисливих мотивів, повторно викрав 2 банки ікри «Камчадал» лососева зерниста Преміум з/б 100 гр., вартістю 341 гривні 66 копійок кожна, загальною вартістю 683 гривні 32 копійки (без урахування ПДВ), та пройшов через касову зону супермаркету, не сплативши за вищевказану продукцію, вийшов з приміщення торговельного залу разом із викраденим майном. В подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд,

В результаті злочинних дій ОСОБА_5 викрав майно, яке належить ТОВ «Омега», спричинивши останній майнову шкоду на загальну суму 683 гривні 32 копійок без урахування ПДВ.

Представники потерпілих ТОВ «Омега» ОСОБА_7 та ТОВ «Сільпо Фуд» ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надали суду заяви про слухання справи за їх відсутності, претензій матеріального та морального характеру не мають, у вирішенні питання про призначення покарання покладаються на розсуд суду.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд, на підставі ст. 325 КПК України, прийшов до висновку про можливість продовження судового розгляду справи у відсутність представників потерпілих, які належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду кримінального провадження, заяви про відкладення розгляду не подавали, свою думку з приводу винуватості обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні висловили через подані до канцелярії суду заяви.
Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у повному обсязі у вчиненні кримінальних правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказані кримінальні правопорушення і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Крім того, суду пояснив, що дійсно у січні 2019 року, точної дати він не пам`ятає, оскільки минуло багато часу, він викрав у супермаркеті «Варус» 2 банки червоної ікри, а у супермаркеті «Сільпо» одну банку червоної ікри, через те, що хотів їсти. Відшкодував в подальшому добровільно збитки. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена і його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення (злочину), який, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, нові кримінальні правопорушення вчинив в період умовно дострокового звільнення, офіційно не працюючий, має постійне місце проживання, на диспансерному обліку в Запорізькому наркологічному диспансері та в Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває. Крім того, обвинувачений за час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , згідно із ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому. Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання, думки прокурора, який просив призначити покарання у вигляді позбавлення волі з урахування положень ст. 71 КК України, у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі, суд прийшов до висновку про те, що ці дані в сукупності свідчать про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_5 не виявив бажання стати на шлях виправлення та знов продовжив скоювати кримінальні правопорушення, а тому єдино адекватним і достатнім для його виправлення є покарання у вигляді позбавлення волі з фактичним відбуттям такого. Оскільки нові кримінальні правопорушення вчинено обвинуваченим у період умовно достроково звільнення, суд, при призначенні ОСОБА_5 покарання, не вбачає підстав для застосування положень ст. 75 КК України.
Як зазначено у пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року з наступними змінами, при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і визначити їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком слід вважати частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково.
Судом також встановлено, що ОСОБА_5 вчинив дані кримінальні правлпорушення до повного відбуття покарання, призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2014 року, тому суд вважає за необхідне остаточно визначити йому покарання згідно ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вказаним вироком. При цьому призначене остаточне покарання має бути більше покарання, призначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Цивільний позов, судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Арешт на майно не накладався
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 349, 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2014 року у вигляді 1 (одного) року 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Речові докази по справі:
-лазерний диск CD-R «Videx», 80 min, 700 МВ, помаранчевого кольору з відеозаписами з камер відеоспостереження з торгівельної зали, розташованого за адресою: вул. Ситова, буд. 4 у м. Запоріжжі за 20.01.2019 року, долучені до матеріалів кримінального провадження № 0000322 від 26.01.2019 року залишити в матеріалах кримінального провадження.
- лазерний диск CD-R «ANV» 80 min, 700 МВ, срібного кольору з відеозаписами з камер відеоспостереження з торгівельної зали, розташованого за адресою: вул.. Північнокільцева, буд. 10-А у м. Запоріжжі за 24.01.2019 року, долучені до матеріалів кримінального провадження № 0000308 від 25.01.2019 року залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1