ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №629/4227/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1726/20 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.121 КК України
УХВАЛА
Іменем України
19 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.01.2020 стосовно ОСОБА_8 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою продовжено ОСОБА_8 , який обвинувачується, у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.03.2020 року.

Приймаючи вищевказане рішення, суд першої інстанції враховував, що ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.121 КК України, за вчинення якого, у разі визнання його винуватим, може бути призначене покарання у виді позбавлення волі до 10 років. Крім того, суд зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у злочині проти життя та здоров`я особи і носить підвищену суспільну небезпеку. Більш того, ОСОБА_8 інкримінується вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тому ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою неможливий.
В апеляційній скарзі захисник проситьскасувати ухвалу суду першої інстанції та змінити запобіжний захід з триманням під вартою на домашній арешт з 22 год. 00 хв. до 06. год. 00 хв. із застосуванням електронного засобу контролю за адресою: мікрорайон АДРЕСА_1 , строком до набрання чинності вироку суду по даній справі, із забороною ОСОБА_8 у вищезазначений час залишати місце свого проживання, з одночасним покладенням на нього обов`язків, встановлених п.п.1-4, 8-9 ч.5 ст.194 КПК України. В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник вказує на те, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною, винесена з порушенням КПК України. Стороною обвинувачення не було надано суду жодних доказів щодо ризиків, передбачених ст.177 КПК України і не обґрунтував неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. Також, в супереч вимог п.п.1,3 ч.3 ст.184 КПК України до клопотання про продовження строку запобіжного заходу не додатні копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також не вказано переліку свідків прокурором не до прокурором не вказано перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу. При цьому посилається на КПК України, практику Верховного Суду України, Європейського суду з прав людини, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

Вислухавши доповідь судді, думку сторони захисту, які вважали рішення суду не правомірним і просили задовольнити апеляційну скаргу, а також думку прокурора, який вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження прокурор у кримінальному провадження заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою (т.1 а.с.28-31), в той час, як обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували, посилаючись на необґрунтованість підозри та обвинувачення у вчинені інкримінованого злочину, відсутність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим цього Кодексу.
Отже, з наведених норм колегія суддів робить висновок, що обов`язок доводити необхідність застосування тримання під вартою покладається чинним процесуальним законодавством виключно на прокурора.
З урахуванням вищезазначеної норми та виходячи з положень передбачених ч.ч.3, 6 ст.22 КПК України які передбачають, що під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому виходячи з його характеристики, наявності в нього міцних соціальних та суспільних зв`язків, позитивно характеризується за місцем навчання, є головою ГО «Федерація вільної боротьби Лозівщини». Обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має неповнолітню дитину, мати інваліда 3 групи, яка хворіє та потребує його допомоги.
Крім того, захисником надано до суду документи, які свідчать про компенсацію батьками обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди потерпілій, а також довідки про склад сім`ї. Захисником зазначено, що обвинувачений визнає свою вину у вчиненому діянні, щиро розкаявся, всіляко сприяє розкриттю злочину, не збирається переховуватись від суду але не згоден з кваліфікацією його дій, що полягали в нанесенні лише одного удару.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги поведінку обвинуваченого та його особу, який до цього випадку жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, приймаючи до уваги тривалість перебування під вартою при вищезазначених обставинах, колегія суддів приходить до переконання, що клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому слід задовольнити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.
Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.01.2020 року стосовно ОСОБА_8 , щодо продовження строків тримання під вартою - скасувати.
Змінити запобіжний захід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати ОСОБА_8 :
- носити електронний засіб контролю;
- прибувати за викликом до суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрована без дозволу суду.
Встановити строк дії ухвали 2 (два) місяці, тобто до 19 травня 2020 року.
Виконання ухвали покласти на Лозівський відділ поліції ГУНП в Харківській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника групи прокурорів в цьому кримінальному провадженні.
У зв`язку зі зміною запобіжного заходу, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з-під варти в порядку ч.3 ст.202 КПК України.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий -
Судді -