Провадження №1-кп/761/864/2020
В И Р О К
іменем України

21 травня 2020 року
Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006718 від 18.06.2018 року, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-31.08.2015 Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст.186 України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, звільнений 12.01.2018 від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 03 місяці 10 днів,

засудженого 05.06.2019 Дворічанським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю:

секретарів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе незробив та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.
Так, 18.06.2018, приблизно о 13 год. 40 хв., ОСОБА_2 , перебуваючи неподалік буд. 79 по вул. Січових Стрільців у м. Києві, помітив раніше невідому йому жінку, якою виявилась ОСОБА_11 , яка зайшла у внутрішній двір вищевказаного будинку. При цьому ОСОБА_2 звернув увагу на золотий ланцюжок із хрестиком зі срібла, який був на шиї у ОСОБА_11 . В цей час у ОСОБА_2 , виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненого повторно, ОСОБА_2 , 18.06.2018 приблизно о 13 год. 40 хв. попрямував за ОСОБА_11 до під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 . Зайшовши слідом за ОСОБА_11 до під`їзду № 2 вищевказаного будинку, ОСОБА_2 18.06.2018, приблизно о 13 год. 50 хв. піднявся на ліфтову площадку 1-го поверху, де, скориставшись відсутністю свідків та очевидців, переслідуючи корисливий мотив, наблизився до ОСОБА_11 впритул та рукою зірвав з шиї ОСОБА_11 золотий ланцюжок, вартістю 1010 грн. 00 коп. із хрестиком зі срібла, вартістю 200 грн. 00 коп., а всього майна на загальну суму 1210 грн. 00 коп., після чого з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку.
А всього, ОСОБА_2 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, повторно відкрито викрав майно, що належить ОСОБА_11 на загальну суму 1210 (одна тисяча двісті десять) гривень 00 копійок, тим самим заподіявши останній майнової шкоди на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю та розповів про обставини скоєного злочину так, як зазначено в обвинувальному акті. Так, ОСОБА_2 пояснив, що 18.06.2018, в денний час перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 79, він помітив жінку, у якої на шиї знаходився золотий ланцюжок та попрямував за нею. Зайшовши слідом за ОСОБА_11 до під`їзду вищевказаного будинку, він наблизився до ОСОБА_11 та рукою зірвав з шиї ОСОБА_11 золотий ланцюжок із хрестиком зі срібла. Після чого він покинув місце події. В подальшому був затриманий працівниками поліції. Перелік та вартість викраденого не оспорює.
Обвинувачений, не оспорюючи час, місце, спосіб, вид і розмір шкоди, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст. 186 КК України, винним визнав себе повністю, щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки, а також просив суд суворо його не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, увчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчинені відкритого викрадення чужого майна (грабіж), повторно та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 186 КК України.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні, дані, які характеризують його особу, те, що він раніше судимий, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працює, суспільно корисною працею не займається, не одружений, на утриманні неповнолітніх осіб та осіб похилого віку не має, а також судом враховується, що завдана потерпілій ОСОБА_11 шкода відшкодована.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення нового злочину призначення покарання у виді позбавлення волів межах, передбачених санкцією ч.2 ст.186 КК України, та не знаходить підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження нових злочинів.

Оскільки кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадженні вчинене ОСОБА_2 до постановлення вироку Дворічанським районним судом Харківської області 05 червня 2019 року, суд вважає необхідним остаточне покарання обвинуваченому призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_2 визнати винним за ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 05 червня 2019 року, більш суворим, остаточно ОСОБА_2 призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 відраховувати з моменту його затримання, а саме з 25 листопада 2018 року.

Речові докази золотий ланцюжок із хрестиком зі срібла, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_11 - повернути у розпорядження потерпілої; мобільний телефон марки Bravis чорного кольору, який належить обвинуваченому ОСОБА_2 , переданий на зберігання до камери схову Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, - повернути ОСОБА_2 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії, з урахуванням положень ч.2 ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1