Справа № 447/2420/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/49/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

представника потерпілої

адвоката ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 13 січня 2020 року про зміну підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 13 січня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання тимчасово виконуючого обов`язки начальника СВ Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_13 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куманово, Республіка Македонія, македонця, громадянина Республіки Північна Македонія, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

та змінено підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покладено на Златановскі Мілована такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора за першим викликом; повідомляти слідчого, прокурора про зміну місця свого проживання та роботи; утримуватися від спілкування із свідками та експертами, які можуть бути допитані у даному кримінальному провадженні.
На ухвалу слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор покликається на такі доводи: слідчим суддею ОСОБА_1 не було забезпечено достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності; прокурор зазначає, що слідчим суддею в порушення вимог ч. 4 ст. 193 КПК України, безпідставно відхилено заперечення прокурора та, на задоволення клопотання сторони захисту, допитано в судовому засіданні як потерпілу ОСОБА_11 , в той же час, слідчим суддею, всупереч клопотання сторони обвинувачення, не було досліджено первинні показання потерпілої ОСОБА_11 , які вона давала під час досудового розслідування. Також прокурор звертає увагу, що судом безпідставно взято до уваги показання потерпілої, надані у судовому засіданні, стосовно неможливого незаконного впливу підозрюваного на свідків, зокрема те, що він свідків не знає, адже зазначене суб`єктивне твердження потерпілої особи жодним чином не спростовує факт існування такого ризику, обставини існування якого підтверджуються тим, що згідно з показаннями свідків, вони точно чули крики потерпілої про допомогу і бачили, як підозрюваний вибіг услід за потерпілою на вулицю, а в подальшому, злякавшись сторонніх людей, перестав переслідувати потерпілу та повернувся назад у будинок. Окрім цього, зазначає, що у підозру Златановскі Міловану стороною обвинувачення на підставі зібраних доказів ставиться незакінчений замах на вбивство, тобто той факт, що він, будучи у стані алкогольного сп`яніння, спричинивши потерпілій не менш як три удари ножем в ділянки знаходження особливо важливих органів людини, продовжував переслідувати її з метою доведення злочинного умислу до кінця, спрямованого на позбавлення її життя, і аж через дії, які не залежали від його волі, а саме, те, що потерпіла вирвалася від нього, вибігла на вулицю та покликала сторонніх людей на допомогу, він не довів злочинний умисел до кінця. Зазначена злочинна та агресивна поведінка підозрюваного ОСОБА_9 також свідчить про те, що ризики можливого незаконного впливу останнього на потерпілу та свідків, а також переховуватися від органу досудового розслідування та суду не зменшилися і продовжують існувати. Окрім цього, факт того, що ОСОБА_9 ніде не працював, не працює, є громадянин іншої держави, підозрюється у вчиненні незакінченого замаху на позбавлення життя людини, за результатами судового розгляду йому може бути призначене покарання у виді позбавленні волі на строк до десяти років, а також факт сплати аліментів, позаяк останній ніде не працює, є беззаперечним доказом ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що він може переховуватися від орану досудового розслідування, суду та виїхати за межі України.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу, покликаючись на викладені в ній мотиви, просить апеляційну скаргу задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_9 його захисник адвокат ОСОБА_10 , потерпіла ОСОБА_11 та її представник - адвокат ОСОБА_12 заперечили доводи апеляційної скарги прокурора, просили залишити таку без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали клопотання й кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

17 жовтня 2019 року ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

18 жовтня 2019 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2019 року щодо підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави строком на 60 днів до 17 грудня 2019 року включно.

Ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 11 грудня 2019 року продовжено підозрюваному Златановскі Міловану строк тримання під вартою до 18 січня 2020 року.
10 січня 2020 року т.в.о. начальника СВ Миколаївського відділення поліції Пустомитівського відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 звернувся до слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області з клопотанням про продовження до трьох місяців тримання під вартою ОСОБА_9 без можливості внесення застави.
Клопотання слідчий мотивував тим, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 , не зменшилися на даний час, зокрема: ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а тому останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання; підозрюваний ОСОБА_9 може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_11 та свідків у кримінальному провадженні шляхом фізичного чи психологічного тиску на останніх. Підставою застосування вказаного запобіжного заходу, на думку слідчого є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України; крім того, на даний час є неможливим завершити досудове розслідування, оскільки не завершено проведення ряду експертиз, за результатами яких буде вирішено питання про можливу зміну раніше повідомленої підозри.

Ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 13 січня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання т.в.о. начальника СВ Миколаївського відділення поліції Пустомитівського відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 та змінено підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Колегія суддів погоджується таким рішенням слідчого судді.
Відповідно до ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.
Приймаючи рішення про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що доводи про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є частково підставними, та слідчим суддею вірно взято до уваги те, що підозрюваний має постійне місце проживання, в подальшому зобов`язується працевлаштуватись, крім цього, потерпіла ОСОБА_11 просила змінити запобіжний захід на більш м`який, а також те, що підозрюваний утримується під вартою з 18.10.2019, а тому, хоч станом на час вирішення клопотання прокурора у даному кримінальному провадженні і продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, однак вони мінімізовані настільки, що необхідність у продовженні строку дії такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою відсутня.
Апеляційним судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_14 працевлаштований оператором механізованих та автоматизованих складів на ТОВ «ЛЕОНІ Ваерінг Системз УАГмбХ» з 21.01.2020 на умовах повної зайнятості, що підтверджується довідкою з місця роботи від 20.01.2020; має постійне місце проживання; на утриманні ОСОБА_9 перебуває двоє малолітніх дітей 2009 та 2011 року народження.
Колегія суддів вважає безпідставними твердження прокурора про наявність сумнівів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_1 , оскільки останній ухвалював рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_15 до ОСОБА_9 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей та приймав рішення на користь обох учасників кримінального провадження (підозрюваної та потерпілого). Про даний факт на час розгляду клопотання було відомо усім учасникам кримінального провадження, у тому числі і прокурору, про що він зазначив у апеляційній скарзі, проте, як вбачається з журналів судових засідань від 10 січня 2020 року та 13 січня 2020 року відводів слідчому судді заявлено не було.
Щодо тверджень прокурора про те, що недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам обґрунтовується надзвичайно високим ступенем суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, то такі суперечать чинному законодавству та судовій практиці ЄСПЛ.
Зокрема, статтею 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При цьому, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 , слідчий суддя вірно врахував вимоги підпункту с) пункту 1 та п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, а також правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя місцевого суду дійшов вірного висновку про те, що прокурор не довів обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, а тому погоджується з рішенням слідчого судді про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування рішення, колегією суддів апеляційного суду не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, й вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог прокурора немає.

Керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 13 січня 2020 року щодо підозрюваного Златановскі Мілована залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4