Справа № 577/2676/17
Провадження № 1-кп/577/14/20

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2020 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,| уродженця с. Варварівка Карлівського району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середньо спеціальна, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, військовослужбовця, призваного на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 15.07.2016 року, на посаді номера обслуги зенітного артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, раніше судимого: 12.01.2017 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років розбавлення волі та звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Солдат військової служби за контрактом ОСОБА_4 15 липня 2016 року призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та в той же день направлений для проходження учбових навчань до в/ч НОМЕР_2 . У подальшому, 22 вересня 2016 року солдат військової служби за контрактом ОСОБА_4 переведений для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , де призначений наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 286 від 22 вересня 2016 року на посаду номера обслуги зенітного артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону вказаної військової частини. Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою Підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями. Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом. Під час проходження військової служби за контрактом солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів. Відповідно до вимог ст. 1 ЗУ «Про оборону України», особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію, крім цільової або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. У такий спосіб, на даний час в Україні діє особливий період. Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про оборону України" з моменту оголошення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17 березня 2014 року № 303/2014 в Україні настав особливий період. Рішення про демобілізацію з унесенням його на затвердження Верховною Радою приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалося. Також Вищий адміністративний суд України в постанові від 16 лютого 2015 року зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду. Однак, 08 лютого 2017 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, без дозволу командування військової частини, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, самовільно залишив розташування в/ч НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язків військової служби не виконував, а займався справами, не пов`язаними з проходженням військової служби. 23 червня 2017 року солдат ОСОБА_4 , усвідомивши протиправність своїх дій щодо незаконної відсутності у військовій частини, добровільно з`явився до розташування в/ч НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 124 від 23 червня 2017 року останній відданий як такий, що повернувся до військової частини та приступив до виконання обов`язків військової служби.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Щиро розкаюється у вчиненому.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Згідно вимог ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.
Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, вчинене особами, зазначеними в ч. 2 ст. 407 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, має на утриманні вагітну дружину, участь у бойових діях в районі проведення АТО.
Приймаючи до уваги вищевказані обставини, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставин справи, те що тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення не настало, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який позитивно характеризується за місцем проживання, обставин, що пом`якшують покарання, виходячи з наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає за можливе перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України з застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу, як міри достатньої для виправлення та попередження інших кримінальних правопорушень.
При цьому, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Карлівським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» Полтавській області, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити середню небезпеку для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому випадку за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 4 ст. 407 КК України і призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 (п`ять тисяч сто) грн.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1