Ухвала
Іменем України
16 березня 2020 року
м. Київ
справа № 607/11275/18
провадження № 51- 558 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2019 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року,
встановив:
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05 лютого 2019 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.

У зазначений строк захисник ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду з скаргою на виконання зазначеної ухвали Верховного Суду.
Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані скаржником матеріали, дійшов висновку про те, що скаргу захисника ОСОБА_4 слід повернути з таких підстав.
Так, касаційну скаргу було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю скарги захисника ОСОБА_4 вимогам ч.2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) пункту 4, яким передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
При цьому, в ухвалі від 05 лютого 2019 року суд касаційної інстанції враховуючи положення ч.1 ст.412 КПК, зазначив про недоліки скарги, зокрема про те, що захисник ОСОБА_4 вказує на допущення істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, при цьому хоча й зазначає про недотримання судами положень ст.91, ч.1 ст.337, ч.2 ст.349, п.2 ч.3 ст.374 КПК, та що суд апеляційної інстанції помилково не врахував позицію сторони захисту щодо обсягу дослідження доказів у судовому засіданні та щодо неправильного встановлення мотивів нанесення обвинуваченим тілесних ушкодження потерпілим, однак не вказав конкретно, які саме, крім зазначених, норми процесуального закону порушено судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даного провадження в частині перевірки доводів сторони захисту та постановленні судових рішень, порушення яких вплинули або могли вплинути на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 05 лютого 2019 року захисник ОСОБА_4 подав скаргу, в якій зазначив, що усі помилки були допущені саме судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції тільки залишив вирок без змін, хоча при цьому вимогу ставить про скасування й також ухвали апеляційного суду.
Згідно з положеннями ч.3 ст. 442 КПК, при скасуванні або зміні судових рішень, суд касаційної інстанції у своєму рішенні має зазначити, які статті закону порушено та в чому саме полягають ці порушення.
Так, ОСОБА_4 хоча й вказує у скарзі, як і в попередній, про не дотримання судом першої інстанції положень ст.91, ч.1 ст.337, п.2 ч.3 ст.374 КПК і керується ст.370 КПК, що апеляційний суд порушив вимоги ч.2 ст.349 КПК та надав неправильну оцінку доводам апеляційної скарги щодо обсягу дослідження доказів, однак не навів переконливих обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали суду апеляційної інстанції, з урахуванням положень ч.1 ст. 412 КПК, зокрема не зазначив, які саме, крім зазначеної у скарзі, норми процесуального закону порушено судом апеляційної інстанції в частині перевірки доводів сторони захисту та постановленні судового рішення, порушення яких вплинули або могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, враховуючи вимогу у скарзі про скасування також ухвали апеляційного суду.
Крім того, захисник ОСОБА_4 у скарзі зазначає про безпідставність задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн, посилаючись на положення ст. 55 КПК, але при цьому не зазначив належних обґрунтувань, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень,та які, крім зазначеної у скарзі, норми процесуального або матеріального закону порушено судом при розгляді цивільного позову в цій частині.
На думку Суду, враховуючи наведене, захисник ОСОБА_4 не усунув в повному обсязі недоліки, зазначені у вищезазначеній ухвалі касаційного суду. Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою захисника ОСОБА_4 .
На підставі п.1 ч.3 ст.429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З урахуванням наведеного, касаційна скарга подана без додержання вимог, передбачених ст.427 КПК та підлягає поверненню.
Враховуючи положення ч.7 ст.115 КПК та керуючись ст.429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2019 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3