Справа № 530/56/20
Номер провадження 1-кп/530/26/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" лютого 2020 р. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в місті Зіньків Полтавської області кримінальне провадження №0000480 від 20.11.2019 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ватутіне, Нововодолазького району Харківської області, фактичне місце проживання АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, не має на утриманні неповнолітніх дітей, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
20.11.2019 близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в житловому будинку по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , з корисливою метою, шляхом вільного доступу, протиправно, з гаманця ОСОБА_4 , таємно викрав банківські картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_4 , та які згідно із ст.1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», «Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного Банку України №223 від 30.04.2010 року, є різновидом офіційних документів та є предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.357 КК України.
Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у викраденні офіційного документу, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст. 357 КК України.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 20.11.2019 року, близько 01 год. 20 хв., ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливою метою, шляхом зняття в банкоматі №8678 АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: смт. Опішня, вул.Перемоги, 3, Зіньківського району, Полтавської області, грошових коштів з картки банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , таємно викрав грошові кошти в сумі 2800 (дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп. та з картки банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 таємно викрав 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., які належать потерпілій ОСОБА_4 ..
В подальшому грошовими коштами ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 4800 (чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп..
Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.185 КК України.
Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів невеликої і середньої тяжкості, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України та закону.

Згідно з даною угодою, ОСОБА_5 та потерпіла, ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст..357, ч.1 ст. 185 КК України та щодо призначення покарання ОСОБА_5 у виді: за ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі, за ч.1 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком.
Обвинуваченим, ОСОБА_5 , завдану злочином шкоду потерпілій відшкодовано. Будь-яких моральних та матеріальних претензій потерпіла до обвинуваченого не має.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтвердив факт добровільного укладення ним із потерпілою угоди про примирення, погодився на призначення узгодженого покарання, просить суд затвердити укладену угоду. Потерпіла просить затвердити укладену угоду. Прокурор вважає, що угода підлягає затвердженню.
Заслухавши думку учасників процесу, суд вирішує питання про можливість затвердження угоди.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ч.2 ст.474 КПК України, розгляд угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винним, а саме: за ч.1 ст.185 КК України відповідно до статті 12 КК України, віднесений до середньої тяжкості злочинів, за ч.1 ст.357 КК України до невеликої тяжкості злочину.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості злочину, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України та закону.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений, ОСОБА_5 , цілком розуміє права, передбачені ч.4, ч.5 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та потерпілий розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України, те що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Обвинувачений, ОСОБА_5 , погоджується на призначення узгодженого покарання.

Згідно з угодою, ОСОБА_5 , беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України та ч.1 ст.357 КК України, щиро розкаявся, відшкодував потерпілій завдану шкоду і будь яких моральних та матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 з боку потерпілої не має.
Сторони розуміють наслідки невиконання угоди від 17.01.2020 року, передбачені ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про примирення потерпіла має право звернутися до суду, який затвердив дану угоду, з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Суд враховує також особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що в силу ст. 66 КК України пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільно відшкодував матеріальну шкоду. Обставини, що обтяжують покарання відсутні.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою та ОСОБА_5 ..
Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
Цивільний позов не заявлено.

Речові докази: компакт-диск з фотозображенням про зняття грошових коштів 20.11.2019 р. визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000495 - знаходиться в матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати - відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 321, 369, 371, 373-376, 380, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 17.01.2020 року по кримінальному провадженню №0000495 від 20.11.2019 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 ..

Визнати ОСОБА_5 , винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.357 та ч.1 ст.185 КК України та призначити узгоджене покарання:

-за ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;
- за ч.1 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;
- не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу обрати- особисте зобов"язання.

Речові докази: компакт-диск з фотозображенням про зняття грошових коштів 20.11.2019 р., який визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000495, залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Зіньківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому, потерпілій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського
районного суду Полтавської області ОСОБА_1