Справа № 947/2160/20
Провадження № 1-кс/947/1119/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001124 відомості про яке 17.12.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, в ході досудового розслідування встановлено, що 26.12.2020 приблизно о 9 годин 20 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді головного державного інспектора відділу з питань занятості населення та працевлаштування інвалідів управління з питань праці Головного управління Держпраці в Одеській області, перебуваючи в приміщенні ГУ Держпраці, що розташоване за адресою: місто Одеса, вулиця Колонтаївська, 7, керуючись умислом щодо отримання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів, отримав від ОСОБА_6 , який на підставі довіреності представляє інтереси ФОП ОСОБА_7 , першу частину неправомірної вигоди в розмірі 500 (п`ятсот) доларів США, за не вчинення дій щодо реагування на лист правоохоронного органу щодо виявлення можливих фактів порушення трудового законодавства та не вчинення ним дій щодо проведення інспекційних відвідувань ФОП ОСОБА_7 на предмет додержання законодавства про працю, не притягнення до відповідальності за порушення законодавства про працю.

03.02.2020 року, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію умислу на отримання неправомірної вигоди, перебуваючи у транспортному засобі марки «TOYOTA», модель «RAV4», «VIN: НОМЕР_1 », державний номерний знак « НОМЕР_2 », який на праві приватної власності належить його дружині, який був припаркований неподалік Одеської національної академії харчових технологій, що за адресою: АДРЕСА_1 , отримав від ОСОБА_6 , який на підставі довіреності представляє інтереси ФОП ОСОБА_7 , другу частину неправомірної вигоди у розмірі 500 (п`ятсот) доларів США.

03.02.2020, з метою відшукання речей та документів, які будуть мати доказове значення по даному кримінальному провадженні, з метою врятування майна від знищення, перероблення, прийнято рішення провести невідкладну слідчу дію в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, а саме обшук житлового будинку який використовує ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме обшук за адресою: АДРЕСА_2 , який відповідно до інформаційної довідки №198794627 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка являється дружиною ОСОБА_5 .

В ході проведення обшуку з кімнати, що на другому поверсі вищевказаного житлового будинку виявлено та вилучено грошові кошти у вигляді однієї купюри номіналом 100 (сто) доларів США, яка має серійний номер «MD20943507A». За даними досудового розслідування вказана купюра являється частиною від неправомірної вигоди, яку 26.12.2020 року отримав ОСОБА_5 .

За даними досудового розслідування вказані грошові кошти є частиною неправомірної вигоди яку 26.12.2020 отримав ОСОБА_5 , та вказані грошові кошти є речовимим доказами та містять в собі відомості які підтверджують вчинення ОСОБА_5 кримінального правоопрушення.
На даний час, з метою забезпечення досягнення дієвості кримінального провадження, виникла необхідність застосувати такий вид заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи володільця речей та документів.
З огляду на викладене, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, між тим від слідчого надійшла заява про розгляд поданого клопотання за його відсутності.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з КонституцієюУкраїни та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавстваУкраїни і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальнадекларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0001124 від 17.12.2019 рокуздійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Так, згідно клопотання, в ході проведення обшуку з кімнати, що на другому поверсі вищевказаного житлового будинку виявлено та вилучено грошові кошти у вигляді однієї купюри номіналом 100 (сто) доларів США, яка має серійний номер «MD20943507A». За даними досудового розслідування вказана купюра являється частиною від неправомірної вигоди, яку 26.12.2020 року отримав ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що вилучені грошові кошти ймовірно були предметом неправомірної вигоди, слідчий суддя приходить до переконання, що такі кошти відповідають категорії речових доказів, оскільки останні могли бути набуті кримінально-протиправним шляхом, в подальшому такі кошти можуть бути використані як докази на підтвердження факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а відтак, наявна необхідність в забезпеченні їх збереження.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження вилучених грошових коштів, які мають значення доказів в рамках даного кримінального провадження, беручи до уваги розумність та співрозмірність арешту майна, а також його наслідки, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання є обґрунтованим, належним чином вмотивованим, а відтак, таке клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001124 відомості про яке 17.12.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке вилучено 03.02.2020 в ході проведення обшуку житлового будинку який використовує ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме обшук за адресою: АДРЕСА_2 , який відповідно до інформаційної довідки №198794627 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка являється дружиною ОСОБА_5 , а саме накласти арешт на грошові кошти у вигляді однієї купюри номіналом 100 (сто) доларів США, яка має серійний номер «MD20943507A», які виявлені та вилучені в кімнаті що на другому поверсі вищевказаного житлового будинку.
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1