Справа № 183/7478/19
№ 1-кп/183/857/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000227, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпро, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

в с т а н о в и в:

02 жовтня 2019 року приблизно о 22.00 годині ОСОБА_3 , перебуваючи на території Голубівського кладовища 2-го загону, розташованого між вулицями Центральна та Цвіткова в с.Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, яке відповідно до ст.. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» є місцем поховання, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що своїми діями спричинить моральних страждань родичам померлих осіб, порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи громадською моральністю у сфері шанобливого ставлення до померлих та місць їх поховання, а також честі і гідності померлих, керуючись хуліганськими мотивами та демонструючи зневагу до місця поховання померлих, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою повалення надгробків, застосовуючи фізичну силу, штовхав обома руками споруди, бив ногами, тим самим зміщував центр ваги стели, та повалив двадцять чотири пам`ятники на місцях поховання (могилах) померлих громадян, а саме:

-ОСОБА_5 (25.04.1975 ІНФОРМАЦІЯ_2 );

-ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 - 31.07.1998 років життя);

-ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 15.05.1999 років життя);

-ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 життя);

-ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 14.06.2016 років життя);

-ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 02.08.1995 років життя);

-ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 12.10.1990 років життя);

-ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 05.08.2014 років життя);

-ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 30.07.1982 років життя);

-ОСОБА_14 (1925-1992 років життя);

-ОСОБА_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 30.10.2001 років життя);

-ОСОБА_16 ( ІНФОРМАЦІЯ_13 ІНФОРМАЦІЯ_14 життя);

-ОСОБА_17 ( ІНФОРМАЦІЯ_15 ІНФОРМАЦІЯ_16 життя);

-ОСОБА_18 ( ІНФОРМАЦІЯ_17 ІНФОРМАЦІЯ_18 життя);

-ОСОБА_19 ( 04.12.189 ІНФОРМАЦІЯ_19 );

-Пам`ятник померлої невстановленої особи;

-ОСОБА_20 (09..01.1901 02.02.1987 років життя);

-ОСОБА_21 ( ІНФОРМАЦІЯ_20 25.12.2015 років життя);

-ОСОБА_22 ( ІНФОРМАЦІЯ_21 03.11.1997 років життя);

-ОСОБА_23 ( ІНФОРМАЦІЯ_22 21.02.2006 років життя);

-ОСОБА_24 ( ІНФОРМАЦІЯ_23 27.08.2004 років життя);

-ОСОБА_25 ( ІНФОРМАЦІЯ_24 25.01.2014 років життя);

-ОСОБА_26 ( ІНФОРМАЦІЯ_25 20.12.1996 років життя);

-ОСОБА_27 ( ІНФОРМАЦІЯ_26 18.03.2016 років життя),

чим осквернив вказані могили та спричинив шкоду моральним засадам суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання, що також призвело до моральних страждань родичів померлих.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України, надав показання про те, що 02 жовтня 2019 року пізно ввечері, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, він дійсно повертався додому та проходив через кладовище в с.Голубівка, де повалив 24 пам`ятники, однак не пам`ятає мотивів такої своєї поведінки, у чому сильно кається та запевнив суд, що відшкодує шкоду всім потерпілим.

Потерпілі ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 надали заяви про розгляд провадження за їх відсутності, претензій матеріального та морального характеру не мають .

В судовому засіданні обвинувачений не оспорював обставини, при яких ним скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч.3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 є встановленою, його дії належить кваліфікувати:

-за ч.3 ст. 297 КК України, як наруга над могилою, вчинена з хуліганських мотивів.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, не має постійного місця роботи, був звільнений з військової служби за станом здоров`я. При цьому обвинувачений на обліку у лікарів нарколога, фтизіатра, психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, визнаються щире каяття обвинуваченого, яке характеризується визнанням своєї вини, щирим осудом своєї поведінки, бажанням виправити ситуацію та готовністю підлягати кримінальній відповідальності.

Обставиною, що обтяжує покарання, судом визнається вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Виходячи з положень ст.50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, а також враховуючи думку потерпілих щодо відсутності претензій матеріального та морального характеру, суд вважає, що призначення покарання ОСОБА_3 у виді обмеження волі буде достатнім для його виправлення та не потребує покарання в межах найбільшої санкції ч.3 ст. 297 КК України.

Між тим, з урахуванням характеру скоєного злочину та його наслідків, з урахуванням особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного та реального усвідомлення про наслідки скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов до переконання, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання у виді реального обмеження волі, ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст. 75 КК України, може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Питання щодо речових доказів належить вирішити, у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши ОСОБА_3 з-під варти з зали суду, - негайно.

Зарахувати в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 в період з 03.10.2019 року по 13.01.2020 року включно.

Речові докази по кримінальному провадженню: 2 сліди низу взуття та фрагменти скла зі слідами речовини бурого кольору, - знищити, взуття чоловіче, вилучене у ОСОБА_3 повернути обвинуваченому.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 2826,18грн.

Копію вироку вручити обвинуваченому негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1 .