ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 561/1112/19

28 січня 2020 року смт. Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Зарічне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 від 13.03.2019 року, за обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нобель, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має четверо малолітніх дітей, без постійного місця роботи, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 343 КК України,
в с т а н о в и в:
13 березня 2019 року близько 11 год. ОСОБА_4 , діючи без попередньої змови спільно з невстановленою досудовим слідством особою, перебуваючи на місці незаконного видобутку бурштину-сирцю, в урочищі «Біля Сосни», що розташоване поблизу с. Дібрівськ Зарічненського району Рівненської області, здійснив вплив на працівника правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків за наступних обставин.

ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що начальник Зарічненського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , будучи працівником правоохоронного органу, проводить огляд місця події у кримінальному провадженні за фактом незаконного видобутку бурштину-сирцю та перебуває під час виконання службових обов`язків, помітивши, що невстановлена досудовим слідством особа рухами руками вже перешкоджає ОСОБА_6 у здійсненні відеофіксації дій осіб, які проводили роботи із завантаження наявного на місці події знаряддя вчинення злочину екскаватора «Hitachi» на причіп вантажного автомобіля МАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , для недопущення його вилучення працівниками правоохоронних органів, у нецензурній формі висунув до працівника органу прокуратури ОСОБА_6 вимогу припинити відеозапис, висловивши при цьому погрозу застосування фізичної сили, яка не була реальною, однак з метою забезпечення особистої безпеки відеозапис ОСОБА_6 був вимушено призупинений, чим перешкодив виконанню процесуальної дії, а саме фіксації всіх обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та могли бути встановлені в ході огляду місця події.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 28, ч.1 ст. 343 КК України, вплив на працівника правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків, вчинений групою осіб без попередньої змови між собою.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 від 24 грудня 2019 року, за умовами якої сторони погодилися про повне беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 343 КК України, узгодили покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч.1 ст. 343 КК України, у вчиненому розкаюється. При цьому пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, реально може виконати взяті на себе відповідно до цієї угоди зобов`язання та просить затвердити угоду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити зазначену угоду про визнання винуватості, при цьому пояснив, що вона укладена сторонами добровільно, відповідає вимогам закону та наслідки її укладення сторонам зрозумілі.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважала за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , оскільки вона відповідає вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність.

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про проведення підготовчого судового засідання у його відсутності, проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечував, надав свою письмову згоду на її укладення сторонами, претензій до обвинуваченого не має.

Перевіривши угоду про визнання винуватості та заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, суд приходить до висновку, що укладення зазначеної угоди сторонами є добровільним, вона відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, і підлягає затвердженню.

Відповідно до ч. 2 і ч. 4 ст. 469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 343 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за цією угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання ним винуватості.

При призначенні покарання суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості, відповідає санкції ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 343 КК України.

Згідно до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Таким чином, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн.

П. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і підозрюваним ОСОБА_4 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 314, 368-371, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 від 24 грудня 2019 року.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 343 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1