ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/856/20 Справа № 211/3097/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області та представника ОСОБА_7 в інтересах потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000317 відносно ОСОБА_10 , за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ст. 386 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ст. 386 КК України було повернуто прокурору.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції дійшов наступних висновків.
Так, згідно обвинувального акту відносно ОСОБА_10 , зазначено, що останній вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ст. 386 КК України, за участю невстановлених слідством осіб.
Однак, в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт не містить будь-яких відомостей щодо процесуальних рішень, прийнятих відносно вказаних невстановлених осіб, за участю яких було вчинено вказані кримінальні правопорушення, а саме щодо виділення матеріалів в окреме провадження стосовно вказаних осіб.
Зокрема, в реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні (як додатку до обвинувального акту), прийнятих в ході досудового розслідування процесуальних рішень будь-які відомості, про прийняття процесуальних рішень щодо виділення будь-яких матеріалів відносно невстановлених слідством осіб, за участю яких було вчинено вказані кримінальні правопорушення, з кримінального провадження в окреме провадження, відсутні.
Також, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_10 , після викладення фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, наявне лише посилання на правові кваліфікації кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність без зазначення формулювання обвинувачення.
Тобто, з обвинувального акту суду не зрозуміло, чи є наявність на момент складення обвинувального акту, обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ст. 386 КК України.
Таким чином, з обвинувального акту вбачається, що при його складанні слідчим не було дотримано вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 , не містить належним чином сформульованого обвинувачення. При цьому, в ньому відображено сутність повідомлення про підозру, а саме фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна лише вказівка на те, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ст. 386 КК України. Тобто, в обвинувальному акті слідчий описує фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_10 та зазначає про те, що останній обвинувачується у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.
В порушення вимог ст.291 КПК України щодо формулювання обвинувачення, зокрема стосовно вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, кваліфікаційною ознакою якого є вчинення даного правопорушення за попередньою змовою групою осіб, слідчим лише викладено фактичні обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, які він вважає встановленими, та зазначає те, що воно вчинене невстановленими особами за попередньою змовою із ОСОБА_10 , однак в кінці викладених обставин, посилається на те, що у вчиненні даного злочину обвинувачується ОСОБА_10 .
Суд першої інстанції дійшов висновку, що в обвинувальному акті від 27 червня 2018 року фактично викладена підозра про вчинення ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ст. 386 КК України. Такі відомості, відповідно до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_10 , за цим процесуальним рішенням, має статус підозрюваного, а не обвинуваченого.
Вказане порушення, на думку суду першої інстанції, в подальшому є перешкодою для ухвалення будь-якого судового рішення, та може послугувати підставою для скасування вироку суду.
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 не містить формулювання обвинувачення, яке інкримінується йому і від якого він буде захищатись в суді, тому обвинувальний акт слід доповнити формулюванням обвинувачення. В даному обвинувальному акті містяться викладені лише фактичні обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, та правова кваліфікація відповідних кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність. При цьому, суд зауважує, що повідомлення про підозру, так само як і виклад фактичних обставин не може одночасно вважатись й формулюванням обвинувачення.
Крім того, вказівки в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_10 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ст. 386 КК України, є безпідставним, оскільки обвинувачення висунуте не було у встановленому законом порядку та не міститься в самому обвинувальному акті.
З огляду на викладене, за наслідками підготовчого судового засідання, суд дійшов до висновку про те, що на підставі вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_10 необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи до неї особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить скасувати Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи апеляційну скаргу тим, що суд першої інстанції в порушення вимог КПК України не мав правових підстав, встановлених ст. 314 КПК України, для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки даний процесуальний документ повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, в тому числі в частині викладу як фактичних обставин кримінального провадження, так і формулювання обвинувачення ОСОБА_10 .
Представник потерпілих в своїй апеляційній скарзі, також, просить скасувати Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, наголошуючи в своїй скарзі, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 містить всі передбачені вимогами ч. 2 ст. 291 КПК України відомості.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілих не заперечував.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора та представника потерпілих підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кодексу. Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому і таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Статтею 291 КПК України передбачені вимоги, які ставляться до обвинувального акту, отже із вимог ч. 2 ст. 291 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно з зазначеною нормою закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації; формулювання обвинувачення.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
У свою чергу, відповідно до частини другої ст. 42 КПК України, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 цього Кодексу, а обвинувальний акт, згідно із п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК, є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт - це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Далі обвинувальний акт затверджується прокурором й одночасно з його переданням до суду вручається учасникам кримінального провадження під розписку (стаття 293 КПК). Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (частина перша статті 337 КПК).
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_10 наведені всі фактичні дані, які в сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, зокрема, обвинувальний акт містить відомості щодо дати, часу та місця скоєння ОСОБА_10 кримінального правопорушення, в акті вказано правову кваліфікацію дій обвинуваченого з посиланням на положення частини та статті закону України про кримінальну відповідальність, належним чином сформульовано обвинувачення, а тому висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України та необхідність його повернення прокурору є необґрунтованими.
Щодо мотивувань суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КК України, а саме, те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні (як додатку до обвинувального акту), прийнятих в ході досудового розслідування процесуальних рішень - будь-які відомості про прийняття процесуальних рішень щодо виділення будь-яких матеріалів відносно невстановлених слідством осіб, за участю яких було вчинено вказані кримінальні правопорушення, з кримінального провадження в окреме провадження, відсутні, то суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції фактично було надано оцінку повноті процесуального документу, що не ґрунтується на вимогах закону та не є підставою для повернення обвинувального акту.
Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області та представника ОСОБА_7 в інтересах потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000317 відносно ОСОБА_10 , за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ст. 386 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4