Справа№ 309/2866/13-к
Провадження № 1-в/309/7/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника пробації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хуст справу за поданням начальника Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижнє Селище Хустського району Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, засудженого вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2013 року за ст. 289 ч.2 КК України до п`яти років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком у два роки, про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, -

В С Т А Н О В И В:

Начальник Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до суду із поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного судом покарання.

Подання мотивовано тим, що вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2013 року ОСОБА_5 засуджений за ст. 289 ч. 2 КК України на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. При цьому на засудженого було покладено обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Однак, з подання вбачається, що в порушення покладених на нього обов`язків ОСОБА_5 не з`являвся на реєстрацію до КВІ в Хустському районі 05.01.2015 року, 02.02.2015 року та 02.03.2015 року з невідомих причин. За викликами не з`являвся.

Для встановлення місцезнаходження засудженого ОСОБА_5 представником відділу КВІ Хустського району надіслано запити до відділу ДРАЦС Хустського районного управління юстиції, ЦРЛ, СМЕ, ІТТ Хустського МВ УМВС України та УВП №9 м. Ужгород.

29.08.2015 року засуджений ОСОБА_5 був розшуканий і дав письмове зобов`язання з`явитися 07.09.2015 року до кримінально-виконавчої інспекції Хустського району, але на вказану дату не з`явився з невідомих причин.

17 .09.2015 року кримінально-виконавчою інспекцією до Хустського районного суду направлено подання для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання у виді випробування і направлення засудженого для відбування призначеного покарання згідно вироку суду.

24.01.2017 року до Хустського РВ з питань пробації надійшла ухвала Хустського районного суду від 17.12.2015 року з відмовою у задоволенні даного подання.

11.06.2018 року працівниками Хустського ВП розшукано та доставлено ОСОБА_5 до Хустського РВ з питань пробації, де йому винесено попередження та відібрано пояснення про причини ухилення від виконання покарання та порушення покладених на нього судом обов`язків. Засуджений повідомив, що на протязі цього часу проживав в Росії, а на даний час проживає в АДРЕСА_1 .

Таким чином, засуджений порушив покладені на нього судом обов`язки, а саме: не з`являвся в інспекцію для реєстрації, не повідомив інспекцію про зміну місця проживання, що свідчить про ухилення від застосованої до нього міри покарання у виді випробовування та про явне небажання стати на шлях виправлення.

В судовому засіданні начальник Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 подання підтримали та вважають, що необхідно скасувати звільнення від відбування покарання у виді випробування засудженому ОСОБА_5 і направити його для відбування призначеного покарання згідно вироку суду.

Засуджений ОСОБА_5 заперечив проти задоволення подання, суду пояснив, що кожного першого понеділка місяця він з`являвся до органу пробації і відмічався. Але одного разу він прийшов у вівторок і начальник пробації ОСОБА_7 йому повідомив, що якщо він не має можливості приходити по графіку, то хай приходить у кінці терміну і тоді все закриється. Він виїжджав на заробітки для утримання сім`ї і не мав наміру умисно порушувати іспитовий строк з метою уникнення покарання за вироком суду. Він усно погодив свій виїзд на заробітки з начальником.

Захисник засудженого ОСОБА_6 підтримав пояснення засудженого, вважає, що у задоволенні подання слід відмовити, оскільки його підзахисний умислу порушувати умови випробувального терміну та ухилятися від призначеного покарання за вироком суду від 25 листопада 2013 року не мав. Випробувальний термін фактично у ОСОБА_5 закінчився 25 листопада 2015 року. За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується виключно з позитивної сторони, до адміністративної відповідальності не притягався, кримінальних правопорушень під час випробувального терміну не вчиняв. Він змушений був за сімейними обставинами виїздити на заробітки щоб утримувати сім`ю свій виїзд за межі області він погоджував із тодішнім начальником КВІ.

Заслухавши думку прокурора, представника органу пробації, засудженого та його захисника, дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2013 року ОСОБА_5 засуджений за ст. 289 ч.2 КК України, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. При цьому на засудженого було покладено обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КВК України уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протягом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює нагляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України «Про пробацію».

За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 164 КВК України звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу. У разі якщо засуджений з незалежних від нього обставин не може виконати обов`язок (обов`язки), покладені на нього судом, уповноважений орган з питань пробації направляє до суду обґрунтоване подання про зміну таких обов`язків.

Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням Кримінальний кодекс пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Аналогічні положення містить КВК України, відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 166 якого визначено, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Також на це звертає увагу Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Отже, у контексті вищенаведеного та положень ч. 2 ст. 78 КК України, суд зобов`язаний з`ясувати підстави невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, а саме чи мав він реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки.

Згідно з внесеним поданням, як на підставу скасування звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, орган пробації посилається на невиконання засудженим обов`язків, встановлених вироком суду, а саме не з`явлення до кримінально-виконавчої інспекції для проведення реєстрації без поважних причин.

В ході судового засідання встановлено, що засуджений ОСОБА_5 проживає у сім`ї з батьками пенсіонерами, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, порушень громадського порядку не допускає, алкогольними напоями не зловживає, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, причиною періодичного не з`явлення до кримінально-виконавчої інспекції для проведення реєстрації є те, що він виїздив на заробітки щоб утримувати сім`ю.

Як вбачається з характеристики, доданої до матеріалів подання ОСОБА_5 доглядав за батьком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На сьогоднішній день ОСОБА_5 має сім`ю, утримує малолітню дитину.

Крім того, суд констатує, що початком іспитового строку ОСОБА_8 є 25 листопада 2013 року, а закінченням 25 листопада 2015 року, тобто на сьогоднішній день випробувальний строк, який був визначений засудженому вироком Хустського районного суду від 25 листопада 2013 року закінчився.

Оцінивши наведені у поданні докази, а також дані про особу засудженого ОСОБА_5 та наведені ним причини невиконання покладених на нього судом обов`язків, суд вважає, що вказані дії засудженого самі по собі не свідчать про умисне невиконання покладених на нього обов`язків та про небажання засудженого стати на шлях виправлення, оскільки він за матеріалами подання періодично з`являвся до органу пробації (кримінально-виконавчої інспекції) для реєстрації, однак з об`єктивних причин час від часу не міг цього робити.

При цьому, органом з питань пробації не доведено умисел засудженого щодо ухилення від явки для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції (уповноваженого органу з питань пробації).

Засуджений стверджує, що він виїхав на заробітки, щоб утримувати сім`ю, а не з метою порушити випробувальний термін.

Зважаючи на викладені обставини, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного йому покарання, оскільки наведені у поданні обставини суд не розцінює як його небажання стати на шлях виправлення.

Керуючись ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання начальника Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижнє Селище Хустського району Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, засудженого вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2013 року за ст. 289 ч.2 КК України до п`яти років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком у два роки, про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1