ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/642/20 Справа № 209/8/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 грудня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001093 03 серпня 2018 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 грудня 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців 10 днів.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначеним за даним вироком покаранням поглинуто покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців 10 днів.
Ухвалено строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання з 29 серпня 2018 року.
Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні у м.Кам`янському Дніпропетровської області таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, за наступних обставин.
ОСОБА_7 03 серпня 2018 року у нічний час доби проходив біля буд. АДРЕСА_2 , де побачив відчинене вікно балкону кв. АДРЕСА_3 , яке розташоване на першому поверсі вищевказаного будинку. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням до зазначеного житла, реалізуючи який ОСОБА_7 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів заліз у вікно відчиненого балкону, тобто незаконно проник у кв. АДРЕСА_4 , після чого зайшов у приміщення спальні даної квартири, звідки таємно викрав мобільний телефон «Iphone 5S», який належить на праві власності ОСОБА_8 , з викраденим майном залишив місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_7 спричинив майнову шкоду ОСОБА_8 на суму 5320 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Дніпропетровської області просить вирок суду змінити в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року та за цим вироком остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців 10 днів. В іншій частині вирок залишити без зміни.
Обґрунтовуючи свої вимоги перший заступник прокурора Дніпропетровської області посилається на те, що суд першої інстанції у резолютивній частині вироку, призначаючи остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, зазначив принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, проте фактично призначив покарання за принципом часткового складання призначених покарань, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, правильність кваліфікації його дій відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, проти яких не заперечували учасники провадження, у зв`язку з чим судовий розгляд було здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, вказані обставини не оскаржуються в апеляційній скарзі, тому перегляду не підлягають.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , то вони є достатньо обгрунтованими, законними і підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

За змістом пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню, та неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються у разі, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів покарання, зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Ці приписи є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Як установив суд, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, 03 серпня 2018 року, тобто до ухвалення вироку Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року.
Втім, суд першої інстанції у резолютивній частині вироку, призначаючи остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, зазначив принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, проте фактично призначив покарання за принципом часткового складання призначених покарань, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, формально вказавши статтю, не застосувавши положення закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області- задовольнити.
Вирок Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 грудня 2019 рокущодо ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року та за цим вироком, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців 10 днів.
В решті вирок суду - залишити без змін.

Ухвалу апеляційного суду може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4