Номер провадження: 11-кп/813/1160/20
Номер справи місцевого суду: 523/6130/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 21.01.2020 року в кримінальному провадженні №0003957 від 20.06.2016 року, -
встановив:
оскаржуваним вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самбір Львівської області, громадянина України, з середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
13.07.2018 року Біляївським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточно визначено покарання у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі;
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань призначеного даним вироком та вироком Біляївського районного суду Одеської області від 13.07.2018 року визначено остаточне покарання у виді 4 років 4 місяців 10 днів позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили залишений без змін.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 22.12.2017 року.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у сумі 880 грн. 40 коп., 2201 грн., за проведення експертних досліджень.

Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Згідно з оскаржуваним вироком районного суду, обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 19.06.2016 р., приблизно о 16 год. 30 хв., діючи повторно, знаходячись біля Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок №21» Одеської міської ради, розташованого по вул. Лузанівській, 58 в м. Одесі, побачив на 1-ому поверсі відчинене вікно, і в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Далі, ОСОБА_8 реалізуючи свій протиправний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу через відчинене вікно, проник всередину будівлі вищевказаного приміщення, де таємно викрав системний блок «LG», вартістю 1535грн. Після чого, з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдав матеріальний збиток Дошкільному навчальному закладу «Ясла-садок №21» Одеської міської ради на суму 1535грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи встановлені у вироку обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію його дій та призначене покарання, просить вирок суду змінити та зарахувати йому у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з дня затримання до набрання вироком законної сили.
Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.
01.04.2020 року до Одеського апеляційного суду від захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , надійшла заява, в якій остання просить розглянути апеляційну скаргу обвинуваченого за її відсутністю, з чим погодились учасники апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами. матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення, встановлена судом першої інстанції на підставі показань обвинуваченого ОСОБА_7 , який послідовно, в повному обсязі визнавав обвинувачення, в зв`язку з чим суд 1-ї інстанції визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, та розглянув кримінальне провадження у спрощеному порядку, передбаченому ст. 349 ч. 3 КПК України.

Положеннями ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року (яка діяла на момент вчинення злочину) визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому у строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

На час вчинення ОСОБА_7 злочину діяла ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до Закону № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладено у постанові від 29 серпня 2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, запобіжний захід в рамках даного кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування не застосовувався (а.п. 11).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України №838- VIII) підлягає зарахуванню у строк покарання строк з 22 грудня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, не ґрунтуються на вищенаведених вимогах законодавства.
З огляду на викладене, у апеляційного відсутні підстави для зарахування ОСОБА_7 у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення, оскільки саме у даному кримінальному провадженні йому не обирався запобіжний захід, адже він перебував під вартою у іншому кримінальному провадженні.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та зміни вироку суду.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 21.01.2020 року відносно ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той же строк із дня вручення йому копії даної ухвали.
Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4