У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового провадження матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2020 року, якою скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність службових осіб ТУ Державного бюро розслідувань, яка полягає у не розгляді клопотання від 27.08.2019 року - залишено без розгляду,
встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу слідчого судді скасувати, а матеріали провадження повернути на новий судовий розгляд.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2020 року, скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність службових осіб ТУ Державного бюро розслідувань, яка полягає у не розгляді клопотання від 27.08.2019 року залишено без розгляду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Стверджує, що рішення суду є необґрунтованим, та винесене з порушенням норм процесуального права та Конституції України.

Вказує, що не отримувала повідомлення про призначення на 20 січня 2020 року судового засідання, про існування оскаржуваного рішення 10.03.20 року, а тому просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Зазначає, що її не було належним чином повідомлено про час та дату судового засідання, а тому слідчий суддя не мав права залишати її скаргу без розгляду.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

16.09.2019 ОСОБА_4 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність службових осіб ТУ Державного бюро розслідувань, яка полягає у не розгляді клопотання від 27.08.2019 року.

Приймаючи рішення про залишення скарги без розгляду, слідчий суддя вказав, що в судове засідання скаржник ОСОБА_4 не з`явилась, надала заяву в якій просить відкласти розгляд скарги на іншу дату, слідчий суддя, враховуючи вимоги КПК України щодо обов`язкової участі скаржника у розгляді скарги та положення ч. 6 ст. 9 КПК України, прийшов до висновку про можливість залишити скаргу без розгляду.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК України, строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду, якщо він пропущений з поважних причин. При цьому, законом не визначено переліку підстав, при наявності яких строк на оскарження підлягає поновленню, і це питання має вирішуватися судом, з урахуванням всіх встановлених обставин справи.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Ухвала слідчого судді, за результатами розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність службових осіб ТУ Державного бюро розслідувань, була постановлена 20 січня 2020 року року. Апеляційна скарга на зазначене рішення подана ОСОБА_4 12 березня 2020 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Згідно з вимогами п.3 ч. 2 ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Частиною третьою цієї статті визначено, що у разі постановлення ухвали слідчим суддею без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та зі змісту оскаржуваної ухвали, скаржник ОСОБА_4 викликалась до суду однак не була присутня у судовому засіданні, копія ухвали судом їй не направлялась.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказує, що копію оскаржуваного рішення вона отримала 10.03.2020 року.

Враховуючи, що ухвалу слідчого судді від 20.01.2020 року було постановлено без участі, яка її оскаржує, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження апелянтом був пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Що стосується суті прийнятого слідчим суддею рішення, апеляційний суд приходить до наступного.

Як вбачається в з матеріалів судового провадження, 16.09.2019 ОСОБА_4 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність службових осіб ТУ Державного бюро розслідувань, яка полягає у не розгляді клопотання від 27.08.2019 року.

Приймаючи рішення про залишення скарги без розгляду, слідчий суддя вказав, що в судове засідання скаржник ОСОБА_4 не з`явилась, надала заяву в якій просить відкласти розгляд скарги на іншу дату. Слідчий суддя, враховуючи вимоги КПК України щодо обов`язкової участі скаржника у розгляді скарги та положення ч. 6 ст. 9 КПК України, прийшов до висновку про можливість залишити скаргу без розгляду.

Проте, такий висновок слідчого судді не ґрунтується на законі.

Відповідно до частин другої та третьої статті 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження, судове засідання у даній справі було призначено на 20 січня 2020 року, та того ж дня до початку судового розгляду скаржником ОСОБА_4 подано заяву про відкладення судового розгляду.

Проте, слідчим суддею в порушення вимог ст.306 КПК України, 20 січня 2020 року проведено судове засідання без участі скаржника ОСОБА_4 та прийнято рішення про залишення скарги без розгляду, в зв`язку з неприбуттям останньої в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч.1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Також, рішенням Європейського суду з прав людини в справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» констатовано порушення пункту 1статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свободу у зв`язку з тим ,що внаслідок відмови національних судів вирішити справу заявників за їхнім позовом, зокрема ,до державної податкової інспекції заявники були позбавлені права на доступ до суду.

Враховуючи наведене, наявність заяви ОСОБА_4 , яка отримана Заводським районним судом м. Миколаєва 20 січня 2020 року про відкладення судового засідання, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов передчасного висновку про залишення скарги без розгляду, чим позбавив ОСОБА_4 доступу до правосуддя.

На підставі викладеного, ухвалу слідчого судді не можна визнати такою, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому вона підлягає скасуванню.

Згідно частини 6 статті 304, частини 2 статті 309, статті 392 КПК України, ухвали слідчого судді про залишення без розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, а ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, згідно частини 4 статті 424 КПК України, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Тому, розгляд апеляційним судом скарги ОСОБА_4 на бездіяльність службових осіб ТУ Державного бюро розслідувань, яка полягає у не розгляді клопотання від 27.08.2019 року, з постановленням своєї ухвали за правилами частини 3 статті 407 КПК України без розгляду її уповноваженим судом першої інстанції порушить зазначені вище засади кримінального провадження, що є неприпустимим.

Отже, оскільки рішення по суті скарги ОСОБА_4 судом першої інстанції не приймалось, а оскаржена ухвала слідчого судді є незаконною і перешкоджає розгляду скарги уповноваженим судом, вона підлягає скасуванню, а скарга - направленню до суду першої інстанції для розгляду і прийняття рішення з дотриманням вимог ст. 303-307 КПК України.

За такого, доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про незаконність та необґрунтованість рішення слідчого судді є слушними.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.376, 405, 407, 419, 422, 426, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Поновили ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2020 року, якою залишено без розгляду скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність службових осіб ТУ Державного бюро розслідувань, яка полягає у не розгляді клопотання від 27.08.2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2020 року, якою залишено без розгляду скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність службових осіб ТУ Державного бюро розслідувань, яка полягає у не розгляді клопотання від 27.08.2019 року - скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді