Справа № 309/1132/20
Провадження № 1-кс/309/320/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , власника вилученого майна ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши клопотання слідчого СВ Хустського ВП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_5 за погодженням прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000482 від 26.05.2020 р. щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України про арешт тимчасово вилученого майна ,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Хустського ВП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_5 за погодженням прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 звернувся в суд з клопотанням про арешт майна .

У клопотанні зазначено, що 25.05.2020 року приблизно о 12 годині 3О хвилин, в с. Березово Хустського району, водій автомобіля марки «Урал» ОСОБА_7 , перевозив хвойну деревину з смт. Міжгір`я без встановлених на деревину належних чіпів та надав документацію на деревину, яка викликає сумнів у її походженні та потребує перевірки.

25.05.2020 року під час проведення огляду місця події в с. Березово Хустського району в присутності водія гр-на. ОСОБА_7 та присутності понятих було проведено огляд місця події в ході якого було вилучено автомобіль марки «Урал» модель «4320» зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_1 на якому гр-н. ОСОБА_7 перевозив хвойну деревину без встановлених на неї чіпів та дві накладні на деревину надані водієм.

Відомості по даному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000482 від 26.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

На підставі наведеного, приймаючи до уваги, що вище вказані речі мають відношення до даного провадження, і можуть зберігати на собі сліди злочину, а також з метою позбавлення можливості розпоряджатися, використовувати та відчужувати дане майно, є підстави для накладення арешту на дане тимчасово вилучене майно. На підставі наведеного, з метою здійснення інших слідчих дій для встановлення всіх обставин кримінального провадження, слідчий просить застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

В судове засідання слідчий СВ Хустського ВП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_5 не зявився надіславши на адресу суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

В судовому засіданні власник вилученого майна ОСОБА_3 його захисник - адвокат ОСОБА_4 заперечили проти задоволення клопотання. Суду ствердили , що слідчий у своєму клопотанні просить накласти арешт на автомобіль, однак не зазначає необхідність накладення такого арешту , враховуючи , що кримінальне провадження внесене до ЄДРДР за ч.4 ст. 358 КК України. Також після того як автомобіль було затримано ОСОБА_3 на протязі години надав слідчому документи , які підтверджують законність походження деревини та її перевезення, зокрема договори про виконання робіт та надання послуг пов`язаних з лісництвом з відповідними додатками, а саме актами прийому передачі, технічні завдання, кошториси, протоколи погодження вартості послуг, які надаються за договором , лісорубний квиток , а також товарино-транспортні накладні при перевезенні деревини автомобільним транспортом. В задоволенні клопотання просять відмовити.

Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК), проаналізувавши наявні матеріали, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: … 7) арешт майна (ст. 131 КПК України).

Частиною п`ятою статті 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

З урахуванням того, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, діюче кримінально процесуальне законодавство України передбачає, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються з числа визначених ст. 84 КПК України.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена, у цьому випадку слідством, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що висунуте ним.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які обумовлюють доречність застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати доцільність арешту майна доведеною поза розумним сумнівом, версія заявника має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії заявника. Наявність таких обставин, яким версія заявника не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії є підставою для розумного сумніву в доведеності доцільності застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія заявника була лише більш вірогідною за версію володільця майна. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія, яка дає підстави для констатації факту цільності арешту майна.

У цьому випадку, слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків з урахуванням того, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та у такому відстоюванні прав останні є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, в ході судового розгляду, з огляду на те, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, установив, таке.

25 травня 2020 року близько 12 год. в с. Березово було зупинено автомобіль « Урал 4320» д.н.з. НОМЕР_1 який перевозив деревину та як вказано в клопотанні без відповідних чіпів. Водій автомобіля ОСОБА_7 надав документацію на деревину, яка викликає сумнів та потребує перевірці.

За наслідками судового розгляду провадження слідчий суддя відмічає, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У даній ситуації, виходячи з наданих слідчому судді матеріалів, не можливо констатувати факт того, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, оскільки будь-яких доказів щодо наявності та використання завідомо підроблених документів матеріали клопотання не містять.

Крім того , відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий своєму клопотанні жодним чином не обґрунтовує мету щодо необхідності накладення арешту на автомобіль враховуючи попередню кваліфікацію вчиненого правопорушення ч.3 ст, 358 КК України .

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За наведених вище обставин , слідчий суддя вважає, що слідчий поза розумним сумнівом не довів необхідність застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження як арешт.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

За вимогами ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст.107, 132, 167 170-173,175, 309 КПК України слідчий суддя ,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Хустського ВП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_5 за погодженням прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000482 від 26.05.2020 р. щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України про арешт тимчасово вилученого майна - відмовити

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1