справа № 399/578/19
провадження № 1-кп/399/69/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2019 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в сел.. Онуфріївка обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000130 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел.. Павлиш, Онуфріївського району, Кіровоградської області, українця, освіта повна загальна середня, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

23.04.1996 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 140 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.. 46-1 КК України відкладено виконання вироку на 2 роки;

20.11.1997 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст. 142 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 01.04.2003 року по відбуттю строку покарання;

29.12.2003 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі. Звільнився 29.12.2015 року по відбуттю строку покарання;

02.08.2006 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 369 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 15.01.2009 року умовно-достроково на підставі постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.01.2009 року з невідбутою частиною покарання 11 місяців 14 днів;

18.06.2014 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 321 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

22.06.2016 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт №0000130 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 121 КК України.

Прокурор Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні прохав суд відкласти підготовче судове засідання, оскільки проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілих, які належним чином не були повідомлені, є неможливим, а також заявив клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без встановлення розміру застави, мотивоване обґрунтованістю підозри, тяжкістю вчинених правопорушень, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, підвищену суспільну небезпечність злочину, а також наявністю ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме: у випадку обрання іншого запобіжного заходу обвинувачений може незаконно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності; вчиняти інші кримінальні правопорушення; переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків. Зазначені ризики прокурор вважає повністю доведеними матеріалами досудового розслідування. Також прокурор зазначив, що інші більш м`які запобіжні заходи у даному застосувати не можливо.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 не заперечували щодо відкладення підготовчого судового засідання, з приводу заявленого прокурором клопотання щодо обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували та прохали застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, оскільки у обвинуваченого, немає умислу ухилятися від явки в судові засідання, також є постійне місце проживання, де обвинувачений характеризується позитивно. Немає умислу впливати якимось чином на свідків.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явились. Про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлялись, відомості про отримання судових повісток на даний час до суду не надходили.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Норму останнього речення цієї статті Конституційний Суд України визнав неконституційною оскільки вона не відповідає статті 55, частині першій статті 126 та пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України.

Окрім того, за висновком КСУ продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність (ч.2 ст. 29 Конституції України).

КСУ також зазначив, що у підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

Мотивуючи своє рішення, КСУ, крім того, зазначив, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини тримання під вартою без відповідного судового рішення, особливо протягом періоду після закінчення слідства та до початку судового розгляду, а також на підставі судових рішень, винесених на стадії судового розгляду, які не містять визначених строків подальшого тримання під вартою, суперечить вимогам статті 5 Конвенції (пункт 98 рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), що полягають у запобіганні свавільному чи невиправданому позбавленню свободи (пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини від 3 жовтня 2006 року у справі «МакКей проти Сполученого Королівства»).

Згідно зі статтею 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

З огляду на наведені вище норми Закону, вирішуючи питання щодо доцільності обрання на стадії підготовчого судового розгляду обвинуваченому міри запобіжного, колегія судів, виходить із вимог статті 29 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України суд під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з даних реєстру матеріалів досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_9 від 12 листопада 2019 року до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 06 січня 2020 року. До суду ж обвинувальний акт надійшов 20 листопада 2019 року, тобто до закінчення строку дії запобіжного заходу.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із вимог статті 29 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року встановлено, що відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали чи можливо належним чином продовжити застосування на стадії досудового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства, не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції (п.74).

Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обвинувачений раніше неодноразово судимий, обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання до 8 років позбавлення волі, офіційно не працює, що вказує на ризик продовження ними злочинної діяльності та переховування в суду.

Щодо незаконного впливу на свідків для уникнення покарання, то в ході кримінального розслідування встановлено свідків вказаного злочину, які своїми показами викривають злочину діяльність ОСОБА_5 , тому останній з метою уникнення покарання, може вчиняти тиск з метою змін їх показань.

Медичних висновків що містять докази, які б обґрунтовано давали суду підстави вважати, що за станом здоров`я обвинувачений не може утримуватися в умовах установи виконання покарань суду не надано.

З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованими наявність зазначених прокурором підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ст. 177, ст. 178, ст. 197, ст. 199 КПК України, оскільки менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінується обвинуваченому, з метою запобігання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме запобігання спробам переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на свідків, суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, суд погоджується з доводами прокурора, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленому ризику, передбаченому статтею 177 цього Кодексу. Особисте зобов`язання, на думку суду, не забезпечить уникнення ризиків та не забезпечить належної поведінки обвинуваченого, оскільки ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину.

Суд також вважає недоцільним застосування домашнього арешту до ОСОБА_5 оскільки суду не надано доказів того, що застосування такого запобіжного заходу зможе запобігти доведеному ризику та забезпечити належну поведінку обвинуваченого.
За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінується обвинуваченому, з метою запобігання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме запобігання спробам переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на свідків, суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, суд у відповідності з вимогами частини 4 статті 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підстав до визначення застави не вбачає.

Керуючись ст..ст.177, 178, 183, 194, 314, 315, 371, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відкласти підготовче судове засідання з розгляду кримінального провадження №0000130 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 121 КК України на 12 год. 00 хв.. 20.01.2020 року.

Клопотання прокурора Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел.. Павлиш, Онуфріївського району, Кіровоградської області, українця, освіта повна загальна середня, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів - до 25.02.2020 року включно, без визначення застави.

Копію ухвали направити в Державну установу «Кропивницький слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена в частині обрання запобіжного заходу до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 28.12.2019 року.

Суддя: ОСОБА_1