Справа № 558/223/20
номер провадження 1-кс/558/59/20
У Х В А Л А
28 квітня 2020 року смт. Демидівка
Слідчий суддя Демидівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
21 квітня 2020 року вона отримала поштою копію постанови прокурора ОСОБА_4 від 14 квітня 2020 року про відмову у задоволенні її клопотання від 12 квітня 2020 року. Прокурор відмовив у задоволенні її клопотання, мотивуючи відмову тим, що на даний час не встановлено достатніх підстав та доказів для повідомлення, зазначеним у клопотанні особам, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Вважає, що постанова прокурора не відповідає вимогам ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови не містить відомостей про підстави та мотиви відмови у задоволенні клопотання; в постанові не зазначено, які саме докази здобуті органом досудового розслідування. Матеріалами кримінального провадження доказано подію кримінального правопорушення, спосіб вчинення кримінального правопорушення, встановлені особи, які вчинили кримінальне правопорушення, винуватість та форма вини таких осіб, а тому вважає, що наступною процесуальною дією є повідомлення про підозру. Однак, таку процесуальну дію прокурором вчинено не було.
У скарзі ОСОБА_3 зазначала, що відмова прокурора у задоволенні клопотання порушує її права, гарантовані ст.ст. 1, 3, 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила скаргу розглянути без її участі, за наявними матеріалами кримінального провадження (а.п. 28, 29).
В судове засідання прокурор ОСОБА_4 не з`явився, подав до суду клопотання в якому просив скаргу ОСОБА_3 розглянути без його участі та просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що клопотання потерпілої ОСОБА_3 розглянуто з дотриманням строків, передбачених ст. 220 КПК України. Повідомлення про підозру не є слідчою (розшуковою) дією, а тому відмова у задоволенні клопотання потерпілої про повідомлення про підозру осіб, зазначених у клопотанні, не може бути оскаржене під час досудового розслідування кримінального провадження. Під час розгляду клопотання потерпілої не було встановлено достатніх підстав та доказів для повідомлення осіб, зазначених у клопотанні, про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим у задоволенні такого клопотання відмовлено (а.п. 30-32).
Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Ч. 3 ст. 306 КПК України визначає, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Зважаючи на ту обставину, що потерпіла подала до суду заяву в якій просила розгляд скарги провести без її участі та зазначила, що вимоги скарги підтримує, а також, беручи до уваги те, що відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя, відповідно до ст.ст. 26, 306 КПК України, вважає за можливе скаргу розглянути без участі потерпілої та прокурора.
У зв`язку з цим, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду скарги слідчим суддею, не здійснюється.
Вивчивши доводи скарги, надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає … у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Постановою прокурора Млинівського відділу Дубенської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 від 14 квітня 2020 року у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_3 від 12 квітня 2020 року про виконання процесуальних дій відмовлено (а.п. 7, 8).
Із змісту вказаної постанови прокурора від 14 квітня 2020 року вбачається, що підставою для відмови у задоволенні клопотання про вчинення процесуальних дій стало не встановлення прокурором достатніх підстав та доказів для повідомлення осіб, зазначених у клопотанні, про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень.
У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Положенням ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.
За змістом п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови прокурора повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Із змісту постанови прокурора Млинівського відділу Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 14 квітня 2020 року встановлено, що така постанова не містить посилань на обставини, які є підставами для прийняття постанови про відмову у задоволенні клопотання потерпілої; мотиви та обґрунтування відмови у задоволенні клопотання потерпілої.
Дослідивши зміст постанови прокурора від 14 квітня 2020 року, слідчий суддя вважає, що така постанова не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки містить лише посилання на норми КПК України. Натомість в постанові взагалі відсутній опис фактичних обставин встановлених у кримінальному провадженні, відсутнє посилання на фактичні обставини та досліджені докази, що стали підставою для відмови у задоволенні клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється…
Згідно з вимогами ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Положення ч.ч. 1, 2 ст. 28 КПК України визначають, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Оскільки прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, то слідчий суддя приходить до висновку про скасування постанови прокурора від 14 квітня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_3 від 12 квітня 2020 року про виконання процесуальних дій та зобов`язання прокурора повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 .
В решті вимог скарги слід відмовити.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Згідно з ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, -
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
В решті вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .