Справа № 495/5712/19
№ провадження 1-кс/495/604/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2020 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському заяву ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:
25.02.2020 року ОСОБА_4 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з клопотанням, у якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 09 липня 2019 року на автомобіль "Mitsubishi Lancer" реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Своє заяву обґрунтовує тим, що, ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 09 липня 2019 року у кримінальному провадженні № 0001539 в вжито захід забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на автомобіль "Mitsubishi Lancer" реєстраційний номер НОМЕР_1 . На даний час зазначене кримінальне провадження закрито постановою слідчого від 24.02.2020 року, необхідність в арешті вищезазначеного майна також відпала.
На підставі викладеного заявник просить задовольнити заяву.
В судове засідання заявник не з`явився, просить дану заяву розглядати за його відсутності.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що у ході досудового розслідування кримінального провадження №0001539 виникла необхідність у забезпеченні кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно: автомобіль "Mitsubishi Lancer" реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Як вбачається з постанови слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 24.02.2020 року, кримінальне провадження №0001539 закрито на підставі п. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Таким чином, потреба в застосуванні цього заходу відпала.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права.
Враховуючи вищевказане, у зв`язку з тим, що на даний час кримінальне провадження, в рамках якого було вжито заходи забезпечення кримінального провадження, закрите, необхідність в арешті вищезазначеного майна відпала, вважаю, що заява про скасування арешту майна підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на майно - задовольнити.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 09 липня 2019 року у кримінальному провадженні № 0001539 у вигляді заборони відчуження на автомобіль "Mitsubishi Lancer" реєстраційний номер НОМЕР_1 ., який належить ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя