ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 642/3667/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/603/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою представника потерпілого на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 18 09 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, громадянку України, не одружену, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з середньою освітою, офіційно не працевлаштовану, без місця реєстрації, фактично мешкаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та їй призначено покарання у виді громадських робіт строком 80 (вісімдесят) годин.

Позовні вимоги ОСОБА_9 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 7096,90 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн. на загальну суму 8096,90 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати на користь держави у розмірі 1256 грн.

Вищевказаним вироком встановлено, що за усною домовленістю з потерпілим ОСОБА_9 з середини лютого 2019 року по 20 квітня 2019 року ОСОБА_7 працювала нянею за адресою: АДРЕСА_2 .
В квітні 2019 року, точна дата судом не встановлена, знаходячись у вказаній квартирі з дозволу потерпілого, ОСОБА_7 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхам вільного доступу, зайшла в одну з кімнат, звідки таємно викрала хрест із золота 585 проби, вагою 1,98 грам, вартістю 1881 гривня 00 копійок, грошові кошти в сумі 200 доларів США, які згідно офіційного курсу НБУ станом на 01 квітня 2019 року складають 5442 гривні 00 копійок та 100 евро, які згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 01 квітня 2019 року складають 3057 гривень 00 копійок, гаманець бордового кольору зі шкіряного заміннику «Forever young», вартістю 173 гривні 88 коп., в якому знаходились скидочні картки різних магазинів та аптек м. Харкова, візитки лікарів м. Харкова, соціальна картка банку «Приватбанк» № 310649, 3 долари США, які згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 01 квітня 2019 року складають 81 гривня 21 копійка, чоловічу туалетну воду «Bleu de Chanel», об`ємом 100 мл. в оригінальній коробці, вартістю 2701 гривня 00 коп., набір викруток, в прозоро-помаранчевій упаковці з пластика «Miniso Japan», в який входить ручка для викрутки та 30 насадок для викрутки, вартістю 136 гривень 00 копійок. З місця скоєння злочину зникла чим заподіяла потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 13472 гривні 09 копійок.

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 , посилаючись на невідповідність висновків суду, викладеним у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального правопорушення та на істотне порушення кримінального процесуального закону просить змінити вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 18.09.2019 року в частині задоволення цивільного позову, стягнувши з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. В іншій же частині вирок просив залишити без змін.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що судом першої інстанції безпідставно, в порушення вимог ст. 206 ЦПК України, не було прийнято рішення про задоволення цивільного позову, оскільки під час судового засідання, яке відбулося 14 серпня 2019 року обвинуваченою ОСОБА_7 було у повному обсязі визнано вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та цивільний позов, який полягав у стягненні матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Крім того, вказує, що у цьому ж судовому засіданні, суд першої інстанції незаконно обмежив представника потерпілого у праві задавати питання обвинуваченій, стосовно обставин визнання цивільного позову, вказавши про заборону таких запитань з боку представника потерпілого.
Вказує, що суд першої інстанції, стягуючи моральну шкоду саме у такому розмірі, повністю проігнорував весь спектр моральних страждань, хвилювань та негативних емоцій потерпілого, спричинених протравними діями обвинуваченої.
Зазначив, що визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, судом першої інстанції не було наведено жодного із мотивів чому саме із заявленої позивачем моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. було задоволено лише 1000 грн.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

Потерпілий ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_10 підтримали доводи апеляційної скарги та просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованими.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 вважали за можливе покластися на розсуд суду при розгляді апеляційної скарги.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи потерпілого та його представника, думку прокурора, обвинуваченої та її захисника щодо поданої апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілого підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченої та її винуватість у вчиненні злочину ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності до ст.404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Як регламентовано положеннями ч.ч. 1, 5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Тобто цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами визначеними КПК України і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Загальними вимогами цивільно-процесуального законодавства визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити характер та розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв`язок між діяннями та шкодою, що настала і дати у вироку належну оцінку таким обставинам, тобто встановити точний розрахунок присуджених сум для відшкодування шкоди.

За таких обставин, судом першої інстанції при розгляді цивільного позову, було порушено вимоги ст.ст. 128, 129 КПК України.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, частково задовольнивши цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди та стягнувши на його користь саме 1000 грн., мотивів відмови у задоволенні цивільного позову у повному обсязі не навів та належним чином їх не обґрунтував. Обмежився лише вказівкою про те, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не зовсім обґрунтовані. Не навів суд в мотивувальній частині вироку, чи дійсно заподіяна така шкода, чи знаходяться злочинні дії обвинуваченої в причинному зв`язку із заподіянням такої шкоди. Не послався суд і на ті дані, які були зазначені потерпілим на обґрунтування відшкодування моральної шкоди, а саме душевні страждання, порушення звичного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я потерпілого.

Оскільки вищевказані докази не проаналізовано судом та їм не було надано оцінки, колегія суддів позбавлена можливості перевірити інші доводи апеляційної скарги представника потерпілого щодо розміру причиненої ОСОБА_9 моральної шкоди.

За таких підстав, для забезпечення принципу верховенства права та законності, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення поданої апеляційної скарги, із скасуванням вироку, в частині вирішення цивільного позову та призначення нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст.392, 393, 404, 405, п.6 ч.1 ст. 407,418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 18.09.2019 року по справі щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди, - скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Апеляційну скаргу представника потерпілого, - задовольнити частково.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

В частині призначення нового розгляду даної справи в порядку цивільного судочинства, оскарження ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

___________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4