Справа № 308/1792/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06.05.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , представника володільця майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11сс/4806/169/20 за клопотанням про накладення арешту на майно, в якому начальник відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчої судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.03.2020.

Старший слідчий з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000007, розпочатому 20.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України, цього ж дня звернувся до слідчої судді з погодженим начальником відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 клопотанням про накладення арешту на майно: транспортний засіб марки «Toyota LAND CRUISER 200» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску; свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , ключ від цього транспортного засобу; тютюнові вироби без марок акцизного податку України марки «NZ Black» у кількості 1480 пачок, марки «NZ Gold» у кількості 2830 пачок та передачу їх на зберігання органу в складі якого функціонує слідчий підрозділ, згідно з вимогами постанови КМУ від 19.11.2012 № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України».
В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що 19.02.2020 невстановлені особи незаконно зберігали та транспортували автомобілем марки «Toyota LAND CRUISER 200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 через пункт пропуску «Тиса» поблизу села Соломоново Ужгородського району незаконно виготовлені тютюнові вироби без марок акцизного податку України в загальній кількості 4310 пачок, що може свідчити про незаконне зберігання та транспортування з метою збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів. Зазначає, що ці тютюнові вироби і транспортний засіб є, відповідно, предметом кримінального правопорушення і засобом його вчинення, мають значення речових доказів, можуть підлягати спеціальній конфіскації.

Ухвалою слідчої судді клопотання задовільнено частково. Накладено арешт на тютюнові вироби без марок акцизного податку України марки «NZ Black» у кількості 1480 пачок і марки «NZ Gold» у кількості 2830 пачокшляхом заборони їх відчуження, розпорядження та користування ними. В решті клопотання залишено без задовільнення. Накладення арешту на тютюнові вироби слідча суддя вмотивувала тим, що вони є предметом кримінального правопорушення, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, і є доказом за допомогою якого може бути виконане завдання кримінального провадження. Відмову в накладенні арешту на решту майна слідча суддя вмотивувала тим, що у клопотанні не зазначено і прокурором не обґрунтовано наявність ризиків приховування, втрати, передачі чи відчуження вилученого автомобіля, які могли б призвести до його зникнення, втрати або пошкодження; що цей автомобіль є власністю Почесного консульства Латвійської республіки в м. Ужгород і на нього, відповідно до п. 6 Указу Президента України «Про положення про дипломатичні представництва та консульські установи іноземних держав в Україні» № 198/93 від 10.06.1993, поширюється дипломатичний імунітет; що накладення арешту на транспортний засіб неправомірно обмежило б права його власника і не відповідало б принципу розумності і співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження. Водночас слідча суддя констатувала, що визначення місця зберігання арештованих речей не належить до компетенції слідчого судді при розгляді питання про арешт майна.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчої судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити. Посилається на ті самі доводи, які наведені слідчим у клопотанні і наполягає на тому, що з указаним майном, яке є предметом і засобом вчинення злочину, визнане речовими доказами і відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, необхідно провести слідчі дії. Арешт майна, на його думку, потрібен для запобігання його приховуванню, пошкодженню, псуванню, перетворенню, відчуженню, а також для забезпечення його можливої спеціальної конфіскації. Зазначає, що слідчою суддею місце зберігання цього майна до передачі його до суду не визначено безпідставно: ним має бути орган, у складі якого функціонує слідчий підрозділ. Указує, що необізнаність власника автомобіля Почесного консульства Латвійської республіки в м. Ужгород із злочинним використанням майна не є перешкодою для застосування його спеціальної конфіскації. Звертає увагу і на відсутність у матеріалах провадження носія інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксоване проголошення оскаржуваного судового рішення.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст ухвали, доводи і вимоги, викладені в апеляційній скарзі, пояснення прокурора на підтримання апеляційних вимог, заперечення проти них представника володільця майна, провів судові дебати, перевірив матеріали провадження, обговорив доводи учасників судового провадження і вважає, що апеляційна скарга підлягає задовільненню з таких підстав.

Кримінальним правопорушенням, що його передбачено ч.1 ст. 204 КК України, є незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, тютюнових виробів або інших підакцизних товарів.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Його завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Частиною другою цієї статті передбачено можливість арешту майна з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

У випадку потреби збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Частиною другою статті 171 КПК України передбачено, що у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документі, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження особою таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч.6 ст. 170 цього Кодексу (тобто з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди). Клопотання подано не відповідно до ч.6 ст. 170 КПК України.

Зі змісту клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим і прокурором додержані.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Оскаржена ухвала в частині прийняття рішення про відмову в задовільненні клопотання слідчого, не ґрунтується на вимогах закону. Твердження в ухвалі про те, що в клопотанні не зазначено і прокурором не обґрунтовано наявність ризиків приховування, втрати, передачі чи відчуження вилученого автомобіля, на який поширюється дипломатичний імунітет, і накладення на нього арешту неправомірно обмежить права власника Почесного консульства Латвійської республіки в м. Ужгороді, єнеконкретним і недостатнім, а тому непереконливим.

Як убачається зі змісту клопотання, слідчий здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України, і здобув фактичні дані про те, що автомобіль «Toyota LAND CRUISER 200» з номерним знаком НОМЕР_1 був засобом зберігання і транспортування незаконно виготовлених тютюнових виробів, тому відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, та постановою слідчого приєднаний до кримінального провадження в якості речового доказу.

Зі змісту доданих слідчим до клопотання документів: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, протоколу огляду місця події від 19.02.2020, постанови слідчого від 20.02.2020 про визнання об`єктів, зазначених у клопотанні, речовими доказами вбачається, що 19.02.2020 на контроль-пропускному пункті «Тиса» в м. Чоп, за добровільною згодою водія автомобіля «Toyota LAND CRUISER 200» з номерним знаком НОМЕР_1 , який виїжджав з України, ОСОБА_7 , працівниками ОУ ГУ ДФС у Закарпатській області спільно з працівниками прикордонної служби в цьому транспортному засобі були виявлені підакцизні товари - тютюнові вироби в загальній кількості 4310 пачок, на яких не було марок акцизного податку України. Ці відомості свідчать про можливе їх незаконне виготовлення, зберігання та транспортування з метою збуту.
Отже, на момент звернення з клопотанням до слідчої судді слідчий мав у своєму розпорядженні відомості, які давали очевидні підстави підозрювати, що тютюнові вироби є безпосереднім предметом кримінального правопорушення, транспортний засіб - засобом його вчинення, а тому можуть містити відомості про факти та обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, про осіб, які можуть бути причетні до кримінального правопорушення.

Всі вказані у клопотанні об`єкти відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України: можуть зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, бути використані, як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Ці ж відомості дають підстави припустити існування ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження цих об`єктів і перешкоджання у такий спосіб кримінальному провадженню. Для досягнення цілей досудового розслідування зазначені об`єкти мають бути збережені, досліджені, а при потребі і застосовані при проведенні слідчих дій.

Підстав вважати, що арешт майна, зазначеного в клопотанні, може призвести до надмірного обмеження правомірної діяльності його власника або до наслідків, які позначаться на законних інтересах інших осіб настільки, що це буде неспіврозмірним з завданням кримінального провадження, не встановлено і ні власником майна, ні представником його володільця не наведено.

Не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону та «Положенні про дипломатичні представництва та консульські установи іноземних держав в України», затвердженому Указом Президента України від 10.06.1993 № 198/93, яке, очевидно, мала на увазі слідча суддя, і її судження про неможливість накладення арешту на автомобіль через те, що він є власністю консульської установи: КПК України такого обмеження не містить, а п.6 Розділу ІІ вказаного Положення, стосується дипломатичних представництв, а не консульських установ.

Не є правильним і твердження слідчої судді про відсутність у неї повноважень на визначення місця зберігання арештованих речей.

Відповідно до п.5 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд зазначає в ухвалі порядок її виконання.

Згідно з ч.2 ст.100 КПК України зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Пунктом 4 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 № 1104, передбачено, що речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.
За приписами ч.3 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції не має повноважень на зміну ухвали слідчого судді, тому оскаржена ухвала підлягає скасуванню.

Керуючись статями 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу начальника відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчої судді Ужгородського міськрайонного суду від 02.03.20209 скасувати.

Клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області ОСОБА_9 задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Toyota LAND CRUISER 200» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску; тютюнові вироби марки «NZ Black» у кількості 1480 пачок без марок акцизного податку України; тютюнові вироби марки «NZ Gold» у кількості 2830 пачок без марок акцизного податку України; ключ від транспортного засобу марки «Toyota LAND CRUISER 200» реєстраційний номер НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу серії і номер НОМЕР_4 , та передати їх на зберігання до ГУДФС у Закарпатській області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: