БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
23.06.2020
Єдиний унікальний номер 497/444/2020
Провадження № 1-кп/497/51/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.06.2020 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000058 від 03.03.2020 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Березовий Гай, Волзького району, Самарської області, Російської Федерації, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, вдови, утриманців не має, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такої, що не має судимості, особу якої встановлено на підставі паспорту громадянки України серії НОМЕР_1 , виданого Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 28.10.2016 року,
яка обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:

01.03.2020 року біля 11:00 години ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_5 , знаючи про наявність автомобільного компресора марки «Ураган» у вказаному домоволодінні, діючи на ґрунті раптово виниклого умислу, направленого на таємне викрадення автомобільного компресору марки «Ураган», з корисних мотивів, переконавшись, що її дії ніхто із сторонніх осіб не бачить, через незаперті двері таємно проникла в приміщення гаражу, до якого не мала вільного доступу, звідки таємно викрала автомобільний компресор марки «Ураган», вартістю 398.00 гривень. Після цього ОСОБА_4 разом із викраденим майном з місця події зникла, розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 398.00 гривень.
З огляду на зазначене, по твердженню органу досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення.
Вину свою у вчиненні вище викладених дій обвинувачена ОСОБА_6 визнала повністю та суду пояснила, що з ОСОБА_5 вона проживала на протязі чотирьох років у цивільному шлюбі. 10.02.2020 року вона його покинула та пішла з його дому. 01.03.2020 року біля 11:00 години прийшовши в будинок ОСОБА_5 , вона мала намір забрати свої особисті речі, однак знаючи про наявність автомобільного компресора марки «Ураган» у вказаному домоволодінні, раптова вона вирішила його вкрасти. Знаючи, що її ніхто не бачить, вона зайшла в гараж, та забрала компресор марки «Ураган», який потім продала за 1.5 літри вина.
У скоєному розкаюється, жалкує про вчинене нею діяння, у потерпілого раніше неодноразово просила вибачення, і він її вибачив та претензій не має. Запевнила суд, що більше жодних правопорушень вчиняти не буде.
Тим самим обвинувачена підтвердила час, місце та спосіб вчинення злочину, що відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті.
Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй діяння окрім її особистих пояснень, повністю підтверджується:
Протоколом прийняття заяви ОСОБА_5 про вчинений злочин, якою заявник повідомив про те, що 01.03.2020 року біля 13:00 години невстановлена особа таємно проникла у двір домоволодіння АДРЕСА_2 , де з приміщення гаражу таємно викрала автомобільний компресор марки «Ураган», належний ОСОБА_5 (а.с.27).
За даним фактом 03.03.2020 року внесено відомості в ЄРДР за № 0000058 та розпочато досудове слідство за фактом вчинення злочину за ст.185 ч.3 КК України (а.с.26).
Потерпілий ОСОБА_5 до суду не прибув, на адресу суду надіслав заяву про розгляд даного обвинувального акту без його участі, просив призначити покарання до ОСОБА_4 відповідно до діючого законодавства (а.с.25).
За даними протоколу огляду від 03.03.2020 року, було оглянуто місце події, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де було виявлено відсутність майна, належного ОСОБА_5 (а.с.31-37).
На підставі протоколу добровільної видачі від 03.03.2020 року громадянин ОСОБА_7 у присутності понятих добровільно видав автомобільний компресор марки «Ураган» та повідомив слідчого про обставини його придбання у ОСОБА_4 (а.с.38-39).
Згодом на підставі протоколу огляду від 03.03.2020 року у Болградському ВП Ізмаїльському ВП ГУНП в Одеській області було оглянуто предмети, а саме автомобільний компресор марки «Ураган» (а.с.40-43).
Постановою слідчого від 03.03.2020 року вищезазначений автомобільний компресор марки «Ураган» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000058 від 03.03.2020 року (а.с.44), який здано на зберігання до камери речових доказів Болградського ВП (а.с.46).
Згідно висновку судового експерта Одеського науково-дослідного Експертно-криміналістичного центру МВС України № 170ТГ від 11.03.2020 року, визначена вартість досліджуваного автомобільного компресору марки «Ураган» моделі «КА-У12050» за цінами вторинного ринку України станом на 01.03.2020 року становить 398.00 гривень (а.с.64-67).
24 березня 2020 року слідчим проведено слідчий експеримент за участю обвинуваченої ОСОБА_4 яка розказала і на місці вчинення злочину показала про обставини вчинення нею злочину (а.с.68-72).

Відповідно до чинного законодавства всі наявні в справі докази, які були зібрані органом досудового розслідування в підтвердження вини обвинуваченої ОСОБА_4 з метою з`ясування їх належності та допустимості були перевірені судом у відкритому судовому засіданні відповідно до ст. 23 КПК України за участі учасників кримінального провадження і кожному з них судом була дана оцінка як це вимагає ст. 94 КПК України, бо для прийняття правильного, неупередженого та остаточного рішення суду жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальних прав сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.
Правова позиція ЄСПЛ щодо цього відображена, зокрема, у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом».
Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовної презумпції, достатньо вагомої, чіткої і взаємоузгодженої.
Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України при встановлених судом фактичних обставинах поза розумним сумнівом.
Кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд враховує, що:
Обов`язковою ознакою проникнення у житло, інше приміщення чи сховище є його незаконність, тобто відсутність у особи права заходити та перебувати у місці, де знаходиться майно.
Саме факт входження, потрапляння у приміщення чи поява у ньому у поєднанні з іншими діями дають можливість визначити об`єктивну сторону суспільно небезпечного діяння.
Із заяви потерпілого ОСОБА_5 , слідує, що з обвинуваченою станом на 01.03.2020 року він не мав і не має будь-яких соціальних зв`язків, які б дали їй право без відома та дозволу потерпілого зайти у належне йому приміщення.
Таким чином, обвинувачена для потерпілого є сторонньою особою, приміщення потерпілого є приватною власністю і доступ до нього може надаватись виключно з дозволу власника і не є вільним для сторонніх осіб.
Також, суд керується роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», де в абзаці 1 п. 22 зазначено, що вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке.
Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища (абзац 2 п. 22 Постанови).
У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29 червня 1990 року № 5 зазначено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак встановленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону і формулювання висновку про їх відповідність.
З огляду на зазначене, суд вважає, що протиправні дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст.185 ч.3 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення.
При визначенні виду й міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 (а.с.48) у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину згідно ст.12 КК України, особу обвинуваченої яка характеризується негативно (а.с.59-60), відсутність будь-яких соціальних зв`язків (а.с.61) суспільно-корисною працею не займається, офіційно не працює, не перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра (а.с.62), в силу ст.89 КК України такої, що не має судимості (а.с.49-51, 52-58).
Обставини, які пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій в силу вимог ст. 67 КК України є скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину до особи з інвалідністю, вчинення злочину до особи похилого віку.
Згідно досудової доповіді Болградського районного відділу пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 19.05.2020 року, вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 має високий рівень ймовірності вчинення повторного злочину та середній рівень небезпеки для суспільства, головними факторами, які вплинули на вчинення зазначених злочинів, та які можуть спричинити ризик вчинення повторного кримінального злочину, які можуть обумовлювати агресивну поведінку: це відсутність професійної освіти, нестабільний дохід, нестача матеріальних коштів. На думку відділу пробації, виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства з покладенням на неї певних обов`язків (а.с.18-21).
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити їй покарання з застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Визначаючи міру покарання обвинуваченій, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, оцінюючи усі обставини справи та особу обвинувачуваної.
Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані на підставі ухвали слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 06.03.2020 року (а.с.47) скасувати.
Речові докази: автомобільний компресор марки «Ураган» (а.с.46) повернути потерпілому ОСОБА_5 ..
Цивільний позов по справі заявлений не був.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченої підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в зв`язку з проведенням в цьому кримінальному провадженні судової експертизи в сумі 628.04 гривен (а.с.63).
Міра запобіжного заходу до ОСОБА_4 не обиралася.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.369 ч.1, 373 ч.2-3, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України і на підставі санкції цієї статті призначити їй покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, призначивши їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 628,04 гривен (шістсот двадцять гривень чотири копійки).
Запобіжний захід не обирати.
Речові докази: автомобільний компресор марки «Ураган» (а.с.46) повернути потерпілому ОСОБА_5 ..
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення можуть бути подані апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ___________ ОСОБА_1