Дата документу 25.06.2020 Справа № 311/2938/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1215/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №311/2938/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 03 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Авдіївка Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який утримується в ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)»,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, строком на 60 днів, тобто до 01.08.2020 року.

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього певних обов`язків. Свої вимоги мотивував тим, що ризики, на які посилався прокурор та суд в ухвалі, нічим не доведені, як і не доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти цим ризикам. Обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, закордонних паспортів не має, раніше будь-яких порушень обов`язків обвинуваченого не допускав.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника, який повністю підтримав доводи і вимоги своєї апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що на розгляді Василівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Суд, задовольняючи дане клопотання та продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, в ухвалі зазначив, що встановлені у даній справі ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, продовжують існувати, а тому для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою. При цьому інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти даним ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, та дані, які його характеризують.

Суд першої інстанції, перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, правильно встановив, що заявлені ризики того, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого.

На підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання лише у виді позбавлення волі. Крім того, обвинувачений раніше судимий за вчинення тяжкого корисливого злочину, проте знову обвинувачується у вчиненні аналогічного тяжкого злочину та ще й в період іспитового строку, встановленого попереднім вироком суду. Також ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, як і не має міцних соціальних зв`язків.

Зазначені вище обставини, на переконання колегії суддів, безумовно доводять існування у даному провадженні ризиків, на які посилалася прокурор в своєму клопотанні.

Отже, з`ясувавши та оцінивши в сукупності всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що лише подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою зможе дієво запобігти ризикам, встановленим у цій справі, оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, надані матеріали провадження не містять. Не надано таких даних і стороною захисту.

Відтак, колегія суддів, на противагу доводам захисника, вважає, що прокурор довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_8 перебувати на волі. Продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 03 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4