Справа № 308/1315/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2020 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисників підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, у кримінальному провадженні № 0000033, відомості про яке 08.02.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про скасування повідомлення про підозру,

В С Т А Н О В И В:

Захисник адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, згідно з якою просить: під час судового розгляду дослідити (переглянути) в судовому засіданні цифровий носій-оптичний диск DVD-R з логотипом «Verbatim», ємкістю 4.7 GB, передня частина якого пофарбована заводським способом в сірий колір, із нанесенням на ньому типографськими способом написами: «Verbatim», ємкістю 4.7 GB», DVD-R, 4.7 GB, 16х speed vitesse velocidad, 120 min, на якому міститься файл відеозапису «MovaviClips_Vsdeo_10_001.mp4» від 09.02.2020 року, тривалістю 0:29 хв., ємкістю 21,58 МБ; скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 09.02.2020 року в межах кримінального провадження № 0000033 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2020 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ; зобов`язати відповідальних осіб прокуратури Закарпатської області у кримінальному провадженні № 0000033, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2020 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про дату і час повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, та щодо виключення з ЄРДР відомостей про дату та час набуття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу підозрюваного.

В обґрунтування доводів скарги захисник посилається на те, що у провадженні старшого слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 , за здійснення процесуального керівництва прокуратури Закарпатської області, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000033 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2020 року, відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

За версією органу досудового розслідування, 08.02.2020 року, приблизно о 19 год. 47 хв., ніде непрацюючий мешканець міста Мукачево ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Мерседес-Бенц Гелентваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , їдучи в колоні із автомобілем марки «Тойота Ленд Крузер 200», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , рухаючись по автодорозі сполученням «Київ-Чоп» в напрямку міста Чоп, діючи спільно між собою, усвідомлюючи протиправність, караність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, перед спеціалізованим постом «Нижні Ворота», який знаходиться на 717 кілометрі даної автодороги, проігнорували неодноразову вимогу працівників поліції, які проводили профілактичне відпрацювання Закарпатської області, щодо зупинки керованих ними автомобілів, а навпаки умисно здійснили спробу наїзду на старшого інспектора роти поліції спеціального призначення ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 та інспектора управління КОРД ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 (анкетні дані потерпілого легендовані), при цьому демонструючи із автомобіля предмет, схожий на автоматичну зброю, таким чином посягаючи на життя зазначених працівників поліції, які перебували в цей час на стаціонарному пості «Нижні Ворота» Воловецького району Закарпатської області, та виконували свої службові обов`язки. Однак, вказані протиправні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_8 були своєчасно припиненні спецпідрозділом поліції КОРД та ротою поліції спеціального призначення ГУНП в Закарпатській області, шляхом блокування руху автомобілів, та здійснення їхнього затримання.

08.02.2020 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 09.02.2020 року стороною обвинувачення, відповідно до ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, тобто замаху на вбивство працівників правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків.

З приводу передбачених законом підстав для оскарження повідомлення про підозру захисник вказує, що положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України набрали чинності 16.03.2018 року відповідно до Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Згідно п. 4 § 2 Розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін. Кримінальне провадження № 0000033 внесене до ЄРДР 08.02.2020 року, тобто після набрання чинності 16.03.2018 року Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Таким чином, положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України застосовні до кримінального провадження № 0000033. Повідомлення про підозру підзахисному було складено 09.02.2020 року, тобто воно може бути оскаржене до слідчого судді після спливу двомісячного строку, а саме після 09.04.2020 року, що було дотримано в даному випадку.

Щодо недотримання змісту письмового повідомлення про підозру захисник зазначає наступне:

відсутність стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа (п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України), з огляду на те, що по усьому тексту повідомлення про підозру після стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення наведено висновки про винуватість підзахисного у вчиненні даного кримінального правопорушення, проте відсутній стислий виклад обставин, в яких підозрюється підзахисний;

порушення презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України, ч. 5 ст. 17 КПК України), так як вказуючи у підозрі про винуватість підзахисного у вчиненні злочинів, було порушено вимоги до змісту повідомлення про підозру та порушено презумпцію невинуватості, що закріплена в ст. 62 Конституції України та в ст. 17 КПК України. Згідно зі ст. 19 Конституції України та ст. 9 КПК України органи досудового розслідування повинні дотримуватись вимог закону. Глава 22 КПК України надає для слідчого та прокурора право для повідомлення про підозру, в якому зазначаються відомості про те, в чому підозрюється, але аж ніяк не для встановлення винуватості особи в даному повідомленні, що має місце в даному випадку. Встановлюючи винуватість особи в повідомленні про підозру слідчий вийшов за межі наданих йому повноважень, взявши не себе повноваження суду, до повноважень якого належить встановлення винуватості або невинуватості осіб, що прямо заборонено ч. 2 ст. 5 Законом України «Про судоустрій і статус суддів»;

відсутність достатніх доказів для повідомлення про підозру підзахисному, зокрема, посилаючись на положення ст. ст. 3, 19, 63, 68 Конституції України, ст. ст. 2, 5, 9, 17, 276 ч. 1 п. 3 КПК України, захисник зауважує, що згідно з інформацією, наданою потерпілими особами в даному кримінальному провадженні, під час допиту слідчим та під час останніх допитів повідомили, що його підзахисний не завдав жодної шкоди їхньому життю чи здоров`ю. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які висновки СМЕ відносно потерпілих. Таким чином, на думку захисника, на даний час в кримінальному провадженні відсутні достатні докази для повідомлення підзахисному про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення. У зв`язку із відсутністю у матеріалах кримінального провадження прямих, достатніх та належних доказів, які б окремо або у своїй сукупності підтверджували факт вчинення підзахисним кримінального правопорушення стосовно потерпілих, наявністю доказів, які доводять непричетність до інкримінованого правопорушення, а також наявністю у сторони захисту зауважень щодо порядку отримання доказів, у зв`язку з чим деякі із них у судовому порядку мають бути визнані недопустимими, захисник вважає, що вищевказане повідомлення про підозру підлягає скасування слідчим суддею. Враховуючи, що слідчий не дотримався змісту повідомлення про підозру, встановленого п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України, не вказавши стислого викладу обставин кримінальних правопорушень, в яких підозрюється підзахисний, порушив презумпцію невинуватості, незаконно привласнив функції суду, склав повідомлення про підозру за відсутності достатніх доказів для її складання, захисник просить скасувати повідомлення про підозру для підзахисного в даному кримінальному провадженні та зобов`язати відповідальну особу вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про дату і час повідомлення про підозру підзахисному та виключення відомостей про дату та час набуття підзахисним статусу підозрюваного.

відсутність складу кримінального правопорушення, зокрема, посилаючись на диспозицію ст. 348 КК України захисник зауважує, що у відповідності до підозри ОСОБА_5 підозрюється у замаху на вбивство працівників правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків. Сторона захисту вважає, що у діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, відповідно повідомлення про підозру має бути скасоване, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Захисник також зазначає, що під час допиту ОСОБА_5 надав наступні показання, що 07.02.2020 року він зустрівся в м. Львів з ОСОБА_8 , оскільки попередньо вони з ним домовлялися про дану зустріч, так як ОСОБА_5 пообіцяв допомогти з оздоровленням та лікуванням учасників АТО. Переночувавши в м. Львів, наступного дня, тобто 08.02.2020 року, в районі обіду вони виїхали в напрямку Закарпатської області, при цьому, що ОСОБА_5 керував автомобілем марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 , а ОСОБА_8 надав автомобіль марки «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому з ОСОБА_5 в автомобілі знаходилися особи на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які є учасниками АТО і на території Закарпатської області мали намір відпочити та оздоровитись. Приблизно о 19 год. вони перетнули межу Львівської та Закарпатської областей та наближаючись до стаціонарного поліцейського посту «Нижні Ворота», ОСОБА_5 зазначив, що автомобіль, яким він керував був другим, а попереду нього рухався на автомобілі його знайомий ОСОБА_8 , при під`їзді до вказаного посту ОСОБА_5 дотримувався ПДР, тобто, зменшив швидкість, так як на вказаному відрізку дороги стоять відповідні дорожні знаки і зупинившись перед знаком «Стоп Контроль», і на невеликій швидкості продовжив далі рух, однак як тільки ОСОБА_5 почав рух, побачив патрульного поліцейського, який ОСОБА_8 та йому ( ОСОБА_5 ) надав команду зупинити транспортний засіб, після цього ОСОБА_5 відразу посередині дороги зупинив керований ним автомобіль, після цього він побачив у дзеркало заднього виду як його автомобіль на проблискових маячках поліцейськими автомобілями було заблоковано, відразу до його автомобілю підбігли люди в чорному камуфляжному одязі зі зброєю, в балаклавах та зі спеціальними металевими засобами, за допомогою яких почали наносити удари по бічних скла автомобіля, в результаті чого їх було частково пошкоджено, оскільки вказаний автомобіль, в тому числі і скла на ньому були броньовані. Після цього почали давати команди відчинити автомобіль, що ОСОБА_5 відразу і зробив, після цього його та всіх пасажирів витягнули з автомобіля і поклали на асфальт обличчям до низу. Крім того, ОСОБА_5 будь-якого опору чи непокори відносно працівників поліції чи інших спецпризначенців не вчиняв, а тим більше жодним чином не створював загрозу життю чи здоров`ю вищевказаним працівникам.

Аналогічні покази, як зауважує захисник, надав і ОСОБА_8 , зокрема зазначивши також, що під час того, коли працівники поліції виймали його з автомобіля, такий самостійно почав рух та виїхав у кювет. Також вказує, що його самого ледь не затиснуло між автомобілем, яким він керував та мікроавтобусом. Все сталося через те, що ОСОБА_8 не поставив режим автоматичної коробки передач на режим «паркінг», через те, що останнього силою витягли з автомобіля.

Вищевказане, за твердженням захисника, додатково підтверджується наявним в мережі Інтернет відеозаписом подій 08.02.2020 року на пункті пропуску «Нижні Ворота», за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , що наявний в матеріалах даного кримінального провадження.

Викладене, на думку захисника, виключає наявність у діях ОСОБА_5 та ОСОБА_8 події кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.

Захисники підозрюваного ОСОБА_5 адвокати ОСОБА_13 та ОСОБА_7 у судовому засіданні вимоги скарги підтримали повністю, посилаючись на обставини, викладені в поданій скарзі, та просили задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечили проти задоволення скарги у зв`язку з її необґрунтованістю. Слідчий зауважив, що ОСОБА_5 наразі підготовлено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозру, згідно з якою йому додатково повідомлено про підозру у вчиненні хуліганства.

З урахуванням думки учасників провадження та з огляду на те, що до матеріалів скарги додано копії матеріалів кримінального провадження № 0000033, в рамках якого підозрюється ОСОБА_5 , беручи до уваги, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені строки, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчим суддею розглянуто дану скаргу у відсутності підозрюваного ОСОБА_5 , відносно якого судом було скеровано вимогу до ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9» про його доставку у зал судових засідань, однак останній не виявив бажання брати участь у судовому засіданні.

Заслухавши сторін кримінального провадження, розглянувши скаргу та дослідивши додані матеріали кримінального провадження № 0000033, а також дослідивши у нарадчій кімнаті відеозапис, що міститься на цифровому носії оптичному диску DVD-R, про що наполягала сторона захисту, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Статтею 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, передбачено ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Як встановлено слідчим суддею у судовому засіданні, слідчим відділом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000033, відомості про яке 08.02.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09.02.2020 року, в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було фактично затримано о 22 год. 30 хв. 08.02.2020 року на 717 кілометрі автомобільної дороги Київ-Чоп (пост «Нижні Ворота») Воловецького району Закарпатської області.
09.02.2020 року слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000033 начальником відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_14 , за погодженням з процесуальним керівником прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_15 , в рамках даного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.
Згідно з даним повідомленням ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні замаху на вбивство працівників правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.
При цьому в стислому викладі фактичних обставин кримінального правопорушення зазначається, що 08.02.2020 року, приблизно о 19 год. 47 хв., ніде непрацюючий мешканець міста Мукачево ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Мерседес-Бенц Гелентваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , їдучи в колоні із автомобілем марки «Тойота Ленд Крузер 200», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , рухаючись по автодорозі сполученням «Київ-Чоп» в напрямку міста Чоп, діючи спільно між собою, усвідомлюючи протиправність, караність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, перед спеціалізованим постом «Нижні Ворота», який знаходиться на 717 кілометрі даної автодороги, проігнорували неодноразову вимогу працівників поліції, які проводили профілактичне відпрацювання Закарпатської області, щодо зупинки керованих ними автомобілів, а навпаки умисно здійснили спробу наїзду на старшого інспектора роти поліції спеціального призначення ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 та інспектора управління КОРД ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 (анкетні дані потерпілого легендовані), при цьому демонструючи із автомобіля предмет, схожий на автоматичну зброю, таким чином посягаючи на життя зазначених працівників поліції, які перебували в цей час на стаціонарному пості «Нижні Ворота» Воловецького району Закарпатської області, та виконували свої службові обов`язки. Однак, вказані протиправні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_8 були своєчасно припиненні спецпідрозділом поліції КОРД та ротою поліції спеціального призначення ГУНП в Закарпатській області, шляхом блокування руху автомобілів, та здійснення їхнього затримання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за тлумаченням Європейського суду з прав людини вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27 лютого 1980 року, скарга № 6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15 липня 1982 року, скарга № 8130/78) Європейський суд з прав людини констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Розвиваючи зазначену концепцію Європейський суд з прав людини у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10 грудня 1982 року) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного». Такими підставами, які можуть спричинити серйозні наслідки, можуть бути видача ордеру на арешт, обшук приміщення чи особистий обшук.
З огляду на зазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе вчинення особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.
Як закріплено в ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Таким чином, аналіз змісту ч. 1 ст. 42 КПК України дозволяє зробити висновок, що підозра (кримінальне переслідування у формі підозри) починається з моменту, коли особі повідомлено про підозру або ця особа затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.
Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

За приписами ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до змісту ст. 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Контекстний аналіз наведених положень у зіставленні з п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України дає підстави вважати, що під час розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання під час повідомлення про підозру Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст. 277 КПК України. Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватися слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою для повідомлення особі про підозру.

Слідчий суддя при розгляді даної категорії скарг, повинен перевіряти дотримання органом досудового розслідування вимог ст. ст. 277, 278 КПК України при складанні, затвердженні та врученні повідомлення про підозру, а не вдаватися до оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення, встановленню винуватості особи у його вчиненні, та наявності у діях підозрюваного складу кримінального правопорушення, тобто до вирішення тих питань, які не є предметом розгляду слідчого судді під час досудового розслідування. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.

В скарзі захисник, як підстави для її задоволення, зауважує на відсутності стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, порушенні презумпції невинуватості, відсутності достатніх доказів для повідомлення про підозру та відсутності складу кримінального правопорушення.

Як вбачається з повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 09.02.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, у кримінальному провадженні № 0000033, відомості про яке 08.02.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у ньому належним чином вказано зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Тобто, оскаржуване повідомлення про підозру за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить усі необхідні відомості, а відтак стороною кримінального провадження з боку обвинувачення були дотримані зазначені вимоги закону в повному обсязі.

Між тим, виходячи з вимог п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення практично зводиться до найбільш детального опису об`єктивної сторони інкримінованого підозрюваному діяння, відомих на момент повідомлення про підозру.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких є достатньою для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, та відповідає фактичних обставин кримінального правопорушення.

Звертаючись з даною скаргою сторона захисту посилається на відсутність достатніх доказів для повідомлення про підозру, однак такі обставини повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати такі питання, та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Щодо інших доводів сторони захисту у скарзі на повідомлення про підозру, то вони фактично стосуються питань доведеності винуватості та оцінки доказів. Проте з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Слідчий суддя також зазначає, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Як в матеріалах поданої скарги, так і в судовому засіданні, стороною захисту не наведено даних, які б спростовували висновок сторони обвинувачення щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, в межах якого здійснюється досудове розслідування.
Слідчий суддя наголошує, що за визначенням Європейського суду з прав людини наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кембелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, серія А, № 182, с. 16, п. 32). Однак факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального розслідування (рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom) від 28 жовтня 1994 року, серія A, № 300-A, с. 27, п. 55).

Оцінюючи в сукупності наведені обставини провадження, слідчий суддя вбачає наявність обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у контексті її розуміння Європейським судом з прав людини.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання виконання судом обов`язку щодо надання обґрунтування, яке випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи.

Таким чином, в межах своєї компетенції, слідчий суддя вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 09.02.2020 року в рамках кримінального провадження № 0000033, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, є законним, вмотивованим та відповідає вимогам ст. 277 КПК України, а у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановлено, а тому в задоволенні поданої скарги слід відмовити у зв`язку з її необґрунтованістю.

Разом з тим, вимоги захисника зобов`язати відповідальних осіб прокуратури Закарпатської області у кримінальному провадженні № 0000033 вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про дату та час набуття останнім статусу підозрюваного, також не підлягають задоволенню з огляду на приписи ст. ст. 26, 307 КПК України, оскільки виходять за межі повноважень слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 26, 303, 306, 307, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні скарги захисника адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, у кримінальному провадженні № 0000033, відомості про яке 08.02.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про скасування повідомлення про підозру.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 21 травня 2020 року о 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1