Дата документу 01.07.2020 Справа № 554/6610/19
Провадження № 1-кс/554/499/2020
У Х В А Л А

01 липня 2020 року м.Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1
розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві від 15.07.2019 року про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження №0000366 , -
ВСТАНОВИВ:
08.10.2019 року до слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_2 на постанову слідчого ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві від 15.07.2019 року про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження №0000366, в якій просив скасувати постанову слідчого ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_3 від 15.07.2019 року про відмову у визнання потерпілим у кримінальному провадженні №№0000366. Зобов`язати слідчого ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000366 визнати ОСОБА_2 потерпілим.
Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що ним на адресу слідчого ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві було подано клопотання про визнання його потерпілим в рамках кримінального провадження №0000366. 15.07.2019 року слідчим Другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні клопотання про визнання потерпілим.
Заявник, вважає, вказану постанову від 15.07.2019 року незаконною та необґрунтованою, такою що підлягає скасуванню, що і стало підставою для звернення до суду зі скаргою.
В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, прохав проводити розгляд скарги за йоговідсутності, вимоги скарги підтримав та просив задовільнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився.Відповідно до ст.306 КПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до висновку про відмову в задоволенні скарги..
Згідно зі ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_2 на адресу слідчого ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві було подано клопотання про визнання його потерпілим в рамках кримінального провадження №0000366.
15.07.2019 року слідчим Другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні клопотання про визнання потерпілим.
Відомості в ЄРДР внесено на підставі заяви ОСОБА_2 від 19.04.2019 року.
Свої доводи, що визнання потерпілим в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що на його думку було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності по ст.115 КК України прокурором ОСОБА_4 прокуратури Дніпропетровської області.

При цьому, слідчим в обґрунтування постанови вказано, що досудовим розслідуванням не встановлено, що безпосередніми діями прокурора ОСОБА_4 , про які вказано у заяві, завдано будь якої шкоди, моральної, матеріальної чи фізичної шкоди ОСОБА_2 .
Окрім того, ОСОБА_2 не надано належного обґрунтування чи доказів про спричинення йому будь-якої шкоди, що настала в наслідок дій прокурора ОСОБА_4 .
В ході досудового розслідування на цей час не здобуто будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про наявність у діях прокурора ознак кримінального правопорушення, яким завдано шкоди безпосередньо заявнику.
В основі набуття фізичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди), формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення).
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
При цьому очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному окремому випадку, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерлілим.
З аналізу ст.110 КПК України вбачається, що постанова про відмову у задоволенні клопотання має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Як вбачається із оскаржуваної постанови, слідчим обґрунтовано прийнято рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_2 щодо залучення його як потерпілого наведено достатньо вагомі підстави та мотиви її прийняття.
Щодо зобов`язання слідчого вчинити певні дії у тому обсязі, який наведений ОСОБА_5 а саме визнати останнього потерпілим в рамках даного кримінального провадження, не підлягає задоволенню і з тих підстав, що відповідно до 36, 40 КПК України слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
За змістом ст.9 КПК України слідчий, прокурор на власний розсуд визначають об`єм дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження для прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.
Крім того, вимоги п.3 ч.2 ст.307 КПК України застосовуються слідчим суддею лише у випадку зобов`язання слідчого чи прокурора вчинити дію, яку він зобов`язаний вчинити.
На підставі ч.2 п.4, статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.
Слідчий суддя приходить до висновку, доказів, які б вказували на завдання майнової шкоди чи будь якої іншої, в тому числі і моральної, не надано, тому підстав для скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим не вбачається.
Керуючись ст. 303, 305-307, 309, 55 КПК України, слідчий суддя,
ухвалила,-
У задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві від 15.07.2019 року про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження №0000366 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1