Справа № 202/1030/20
Провадження № 1-кс/202/1811/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
28 лютого 2020 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , володільця майна ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000165 від 13.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

14 лютого 2020 року слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме автомобіля марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та велосипеду «Салют», що були вилучені під час проведення огляду 13.02.2020 року.
Ухвалою слідчого судді від 17 лютого 2020 року клопотання про арешт майна було повернуто прокурору для усунення недоліків клопотання протягом 72-х годин з моменту отримання копії ухвали.
Копія ухвали отримана прокуратурою Дніпропетровської області 25 лютого 2020 року.
27 лютого 2020 року прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна після усунення недоліків.
В своєму клопотанні прокурор просить накласти арешт на автомобіль марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та велосипед «Салют», який належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований: АДРЕСА_2 . Просить заборонити особам, у володінні, користуванні яких знаходиться автомобіль марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед «Салют», відчуження, розпорядження та користування ними, із подальшим зберіганням їх на території Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Станіславського, буд. 1.
В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що 13.02.2020 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та велосипеда під керуванням ОСОБА_8 , який внаслідок отриманих травм помер.
Під час проведення огляду місця події були вилучені автомобіль марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед «Салют», які зберегли сліди кримінального правопорушення та відповідно до ст. 98 КПК України визнані речовими доказами.
Зазначений автомобіль згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 .
Велосипед «Салют» належить ОСОБА_8 .
Прокурор вказує, що з метою запобігання приховуванню, знищенню, перетворенню транспортного засобу автомобіля марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипеда «Салют», які визнані речовими доказами і необхідні для проведення судових експертиз, виникла потреба в накладенні на них арешту відповідно до ст. 170 КПК України.
В судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання в його відсутність.
Володілець майна ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, вважали його необґрунтованим.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Слідчим суддею встановлено, що 13.02.2020 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за № 0000165.
Як вбачається з матеріалів клопотання, під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди були вилучені автомобіль марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед «Салют», які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, а саме пошкодження, які характері для дорожньо-транспортної пригоди.
За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).
Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).
Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучені під час огляду автомобіль та велосипед є доказами такого злочину, відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки зберегли на собі його сліди, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень.
У той же час існує загроза приховування, перетворення даних речей, оскільки на сьогодні не проведені всі необхідні слідчі дії та експертні дослідження транспортного засобу, а володільці вилучених транспортних засобів, зокрема ОСОБА_3 як учасник ДПТ є особою, заінтересованою в результатах кримінального провадження. Крім того, власник майна може у будь-який час його відчужити.
Отже, матеріали клопотання доводять наявність правових підстав для накладення арешту на автомобіль марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед «Салют», які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника та володільця цього майна та не матиме тяжких наслідків, оскільки для проведення експертних досліджень безпосередньо потрібні вказані транспортні засоби та арешт майна носить тимчасовий характер. Крім того, арешт може бути скасований відповідно до статті 174 КПК України, зокрема після проведення експертних досліджень у кримінальному провадженні.
Тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання приховуванню, перетворенню, відчуженню автомобіля марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипеда «Салют», на них необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ними.
Щодо вимоги прокурора про визначення конкретного місця зберігання арештованого майна, то в цій частині клопотання не може бути задоволено, оскільки вирішення цього питання не входить до компетенції слідчого судді.
Відповідно до статті 100 КПК України на стадії досудового розслідування зберігання речових доказів, які були вилучені слідчим, прокурором, здійснюється стороною обвинувачення в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000165 від 13.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та яким керував на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та використання.
Накласти арешт на велосипед «Салют», який належав ОСОБА_8 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та використання.
В частині визначення місця зберігання арештованого майна в задоволенні клопотання відмовити.
Роз`яснити, що арешт майна може бути скасований з підстав, передбачених частиною 1 статті 174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.
Строк складання та оголошення повного тексту ухвали відповідно до частини 2 статті 376 КПК України 2 березня 2020 року о 10 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1