ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №613/1017/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1384/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №11кп/818/1384/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 13 листопада 2019 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з професійною-технічною освітою, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 14.09.2011 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України на 5 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки;
- 20.03.2014 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, на 5 років 1 місяць позбавлення волі;
- 04.11.2016 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, на 5 років 6 місяців позбавлення волі. Із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, судом зараховано період попереднього ув`язнення, у зв`язку з чим покарання визнано відбутим,-

засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Як установив суд, ОСОБА_7 , діючи повторно, 14 липня 2017 року близько 19.30 год., маючи та реалізуючи свій прямий умисел на таємне заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, впевнившись, що його злочинні дії ніким помічені не будуть, перебуваючи на території храму, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, з недобудованого приміщення храму, таємно викрав 400 метрів кабелю марки ШВВП 3х2,5, вартістю 15 грн. 57 коп. за 1 м., всього загальною вартістю 6 228 грн., що належить ОСОБА_8 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, шляхом вільного доступу, з приміщення будинку для відпочинку, що знаходиться на території зазначеного храму, ОСОБА_7 таємно викрав телевізор марки «Mystery MTV 1929LT2», вартістю 3 312 грн., що належить ОСОБА_8 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 9 540 грн.

В апеляційній скарзі, в редакції змінених в судовому засіданні доводів, обвинувачений, не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій, посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого в наслідок суворості. Зазначив, що суд при призначенні покарання не врахував, що він є єдиним годувальником малолітньої дитини ОСОБА_9 , 2018 року народження, оскільки її мати позбавлена батьківських прав. Наголосив, що судом необґрунтовано не визнано обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди, оскільки він визнав себе винним в повному обсязі та добровільно повернув потерпілому викрадений телевізор, а також неодноразово намагався відшкодувати завдану шкоду та пропонував йому укласти угоду про примирення. Указав, що потерпілий не має до нього претензій, про що свідчить його заява. Просить вирок суду змінити та пом`якшити йому розмір покарання до 2 років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому судом враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в ході розгляду справи судом першої інстанції двічі оголошувався в розшук, думку потерпілого ОСОБА_8 , який має до обвинуваченого претензії матеріального характеру а також те, що на даний час на розгляді в Дзержинському районному суді м. Харкова перебуває ще одне кримінальне провадження відносно обвинуваченого.

Судом також враховано відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обставини, що обтяжує покарання рецидив злочину, у зв`язку з чим призначив обвинуваченому за ч.2 ст.185 КК України покарання розмір якого, колегія суддів вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 і попередження нових злочинів.

Доводи обвинуваченого про необґрунтоване невизнання судом обставинами, які пом`якшують покарання,- щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків є безпідставними.

Так, щире каяття передбачає окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Як слідує із матеріалів провадження, зокрема розписки від 24 липня 2017 року, викрадений у потерпілого ОСОБА_8 телевізор, був добровільно виданий співробітникам поліції ОСОБА_10 , який придбав його у ОСОБА_7 (а.с.200 т.1).

Згідно даним, які містяться в розписці потерпілого ОСОБА_8 від 04 червня 2019 року, останній має до обвинуваченого ОСОБА_7 претензії матеріального характеру.

Зазначене свідчить про відсутність з боку обвинуваченого жодних намагань відшкодувати завдані злочином збитки, оскільки викрадений обвинуваченим телевізор був повернутий потерпілому співробітниками поліції, які його отримали від сторонньої особи, якій обвинувачений ОСОБА_7 його продав, а викрадений в потерпілого кабель марки ШВВП 3х2,5 обвинуваченим не повернуто, а також не відшкодовано його вартість.

Таким чином, така позиція обвинуваченого свідчить лише про намагання останнього уникнути реального відбування у місцях позбавлення волі призначеного судом покарання, а не дійсного осуду своєї поведінки та реального бажання виправити наслідки своїх дій.

Доводи обвинуваченого про наявність у нього на утриманні малолітньої дитини, за наявності вищенаведених обставин, а також самі по собі, не є підставою для призначення йому більш м`якого за своїм розміром покарання.

Разом з тим, ураховуючи, що ОСОБА_7 , раніше тричі судимий за злочини проти власності, раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин проти власності, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи ОСОБА_7 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання є справедливим і підстав для його пом`якшення, як про це просить обвинувачений, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 13 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: