У Х В А Л А

про призначення судового розгляду

27.03.2020 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , їх захисника ОСОБА_6

провівши підготовче судове засідання в режимі відеоконференції у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :

1.Під час підготовчого судового засідання не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта. В порядку статті 315 КПК України судом проведено підготовку до судового розгляду.

2.У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Прокурор вказав, що під час досудового розслідування до нього застосовувався запобіжний захід у виді тримання під вартою. В обґрунтування необхідності застосування цього ж запобіжного заходу під час судового провадження прокурор у клопотанні зазначив про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема про ризики переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. Неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує тяжкістю інкримінованого злочину, що обумовлює можливість тримання під вартою. Зазначає, що враховуючи встановлені обставини кримінального правопорушення, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не гарантує можливості запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Крім того, прокурором заявлено клопотання про застосування під час судового провадження до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання. В обґрунтування необхідності застосування цього запобіжного заходу прокурор послався на наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема про ризики переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. Неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує тяжкістю інкримінованого злочину, що обумовлює можливість тримання під вартою.

ОСОБА_4 в судовому засіданні погодився із обґрунтованістю обвинувачення, однак заперечив щодо застосування до нього найтяжкого запобіжного заходу, просив суд обрати домашній арешт. Також, він підтвердив, що неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не одружений, дітей не має, офіційно не працює, розкаювався у вчиненому. Захисник просив суд відмовити у задоволенні клопотання, тому що в його прохальній частині прокурором зазначено про продовження строку запобіжного заходу, що не відповідає вимогам ст.. 315 КПК України.

ОСОБА_5 в судовому засіданні погодився із обґрунтованістю обвинувачення та підтримав клопотання прокурора про застосування до нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання. В свою чергу, захисник просив суд відмовити у задоволенні клопотання, тому що в його прохальній частині прокурором зазначено про продовження строку запобіжного заходу, що не відповідає вимогам ст.. 315 КПК України.

3.Розглянувши клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов таких висновків.
Під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2020р. до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28.03.2020 року.

Запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом. Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України" вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36). При цьому, висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними.

Відповідно до ч 3. ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, окрім як до 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Санкція ч. 2 ст. 187 КК України передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.
Разом з тим, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст.. 183 КПК України).
Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов суду належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Щодо обґрунтованості підозри.
Згідно із ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, тому враховуючи ст. 8, 9 КПК України слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. Тривала практики ЄСПЛ сформувала позицію, що обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Суд звертає увагу на те, що оцінка обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення судом здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. Станом на 27.03.2020 року стадія досудового розслідування завершена та зібрано усі докази, які прокурор вважав достатніми для складення обвинувального акту. Із змісту обвинувального акту, який надійшов до суду, вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. В обвинувальному акті викладене формулювання обвинувачення та фактичні обставини правопорушення, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити інкримінований злочин.

Щодо ризиків кримінального провадження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти власності, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Санкція вказаної статті відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років. Згідно матеріалів справи, ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Твердження про наявність у нього постійного місця проживання, роботи чи міцних соціальних зв`язків відхиляються, тому що належних підтверджень цьому не надано. Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_4 він не одружений, не має на утриманні дітей, офіційно не працевлаштований. Після звільнення з місць позбавлення волі певний час працював вантажником, але на даний час не працевлаштований. Ці обставини у сукупності свідчать про схильність ОСОБА_4 до переховування як способу поведінки, до якого він може вдатися у випадку загрози його інтересам. Суд погоджується з доводами прокурора, що ОСОБА_4 може вчиняти в подальшому дії з метою переховування, а співставлення можливих негативних для нього наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Також, суд погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, хоча останній є мінімальним. Отже, суд вважає, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.
Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження, у тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. На думку суду, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не можливе, тому що останній не має постійного чи тимчасового місця проживання. Про обрання відносно нього особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування до ОСОБА_4 особистого зобов`язання не забезпечить його належної поведінки і не зменшить наявність ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації. Отже, суд погоджується із доводами прокурора про недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.
4.Розглянувши клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, суд дійшов таких висновків.
Під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2020р. до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до 28.03.2020 року.

Відповідно до ч 3. ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов суду належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Щодо обґрунтованості підозри.
Оцінка обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення судом здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. Станом на 27.03.2020 року стадія досудового розслідування завершена та зібрано усі докази, які прокурор вважав достатніми для складення обвинувального акту. Із змісту обвинувального акту, який надійшов до суду, вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. В обвинувальному акті викладене формулювання обвинувачення та фактичні обставини правопорушення, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкримінований злочин.

Щодо ризиків кримінального провадження.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти власності, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Санкція вказаної статті відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років. Згідно матеріалів справи, ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, зі слів ОСОБА_5 працює неофіційно, неодружений, дітей немає. Вищевказані обставини у сукупності свідчать про схильність ОСОБА_5 до переховування як способу поведінки, до якого він може вдатися у випадку загрози його інтересам. Суд погоджується з доводами прокурора, що ОСОБА_5 може вчиняти в подальшому дії з метою переховування, а співставлення можливих негативних для нього наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Також, суд погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, хоча останній є мінімальним. Отже, суд вважає, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 176 КПК України найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Отже, суд погоджується із доводами прокурора про необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, зобов`язавши його виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Керуючись ст. 314, 315, 316 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Судовий розгляд буде проведено в режимі відеоконференції 13.04.2020р. об 14.00 год. у відкритому судовому засіданні суддею Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 у приміщенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області за адресою м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 72.

Викликати в судове засідання учасників судового провадження.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30.05.2020 року.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, зобов`язавши його виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі Київської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Роз`яснити ОСОБА_5 що у разі невиконання покладених судом обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали про призначення судового розгляду видати учасникам судового провадження.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 30.03.2020р.

Суддя ОСОБА_1