Ухвала
Іменем України
02 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 661/2349/15-к
провадження № 51- 1639 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 19 липня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України ( далі КК України) та призначено йому основне покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 55 КК України застосовано до ОСОБА_5 додаткове покарання у вигляді позбавленням права працювати в органах внутрішніх справ на посадах, пов`язаних з виконанням функцій представника влади відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України в редакції, яка діяла на час скоєння інкримінованого кримінального правопорушення, звільнено ОСОБА_5 від призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 19 липня 2018 року стосовно ОСОБА_5 залишено без змін.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга прокурора ОСОБА_4 , в якій він порушує питання про скасування ухвали Миколаївського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року та направлення кримінального провадження на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження. Вказує, що під час розгляду апеляційної скарги прокурора суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. 419 КПК України належним чином не перевірив усіх доводів апеляційної скарги, своє рішення належним чином не мотивував та обґрунтованих відповідей на них не надав, зокрема щодо питання безпідставної перекваліфікації судом першої інстанції дій ОСОБА_5 з ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 1 ст. 190 КК України.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Так, згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Доводи касаційної скарги прокурора, якими він обґрунтовує заявлені вимоги, аналогічні доводам його апеляційної скарги, яким апеляційний суд дав належну оцінку під час апеляційного розгляду.
Так, в постановленій за наслідками апеляційного розгляду ухвалі, суд апеляційної інстанції, визнав неприйнятними доводи прокурора щодо безпідставної перекваліфікації судом першої інстанції дій ОСОБА_5 та погоджуючись із висновками суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено, що у ОСОБА_5 був умисел спрямований на заволодіння коштами ОСОБА_7 шляхом повідомлення завідомо неправдивих відомостей про можливість вжиття стосовно нього заходів, щодо притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності за порушення правил адміністративного нагляду, установлених судом внаслідок виїзду останнього за кордон до Російської Федерації у період часу з 16 липня 2014 року до 11 жовтня 2014 року та майбутніх поїздок на заробітки за межі міста Нова Каховка, а також приховування від ОСОБА_7 факту зняття останнього з обліку Новокаховського МВ УМВС та відсутності на виконанні в названому органі зазначеної справи адміністративного нагляду, що являється об`єктивною стороною зазначеного складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України у формі обману. Враховуючи, що тотожні дії обвинуваченого, охоплювались єдиним умислом та були спрямовані на отримання певної суми від потерпілого, апеляційний суд дійшов правильного висновку, щодо належної кваліфікації дій ОСОБА_5 саме за ч. 1 ст. 190 КК країни.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, а також вимоги ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, судом першої інстанції було прийнято рішення, щодо виходу за межі висунутого ОСОБА_5 обвинувачення і зміни правової кваліфікації інкримінованого йому кримінального правопорушення з ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 1 ст. 190 КК України, з чим обґрунтовано погодився і апеляційний суд.
Так, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 "Про судову практику у справах про хабарництво" від 26 квітня 2002 року надано роз`яснення щодо вірного застосування норми ст. 368 КК України та зауважено, що відповідальність за одержання хабаря настає лише за умови, що службова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або таких, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.
З урахуванням зазначеного, апеляційним судом були прийняті до уваги докази, надані стороною обвинувачення та захисту, зокрема: інформація з Управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Херсонській області від 10 лютого 2015 року, з якої вбачається, що станом на 02 лютого 2015 року та 05 лютого 2015 року ОСОБА_8 був знятий з централізованого обліку в ІП «Особа» ІІПС ОВС Новокаховського МВ УМВС у зв`язку зі зміною місця мешкання та станом на 02 лютого 2015 року та 05 лютого 2015 року адміністративна справа стосовно ОСОБА_7 у провадженні посадових осіб ВДІМ Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області не перебувала, оскільки 31 липня 2014 року була спрямована до Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області, що підтверджується показами свідка ОСОБА_9 та інформація з Новокаховського ВП ГУНП, яка надана на запит органу досудового розслідування та на виконання ухвали суду про тимчасовий доступ до речей та документів. Тому, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції, врахувавши не доведення стороною обвинувачення фактів знаходження справи щодо адміністративного нагляду ОСОБА_7 у провадженні дільничних ВДІМ Новокаховського МВ УМВС станом на жовтень 2014 лютий 2015 років, умисних дій ОСОБА_5 щодо знищення, приховування зазначеної справи, а також умисних дій ОСОБА_5 по здійсненню впливу наданою йому владою на підпорядкованих йому працівників ВДІМ Новокаховського МВ УМВС щодо зняття з обліку ОСОБА_7 , суд першої інстанції вірно зауважив про відсутність в діях ОСОБА_5 складу інкримінованого стороною обвинувачення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, вбачаючи в його діях ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, з чим погоджується і колегія суддів касаційного суду.
Решта доводів касаційної скарги прокурора висновків суду апеляційної інстанції також не спростовує та фактично зводиться до переоцінки доказів і встановлених по справі обставин, що в силу вимог статті 433 КПК України не може бути предметом оцінки суду касаційної інстанції.
Таким чином, на переконання колегії суддів касаційного суду, під час апеляційного розгляду, суд перевірив доводи апеляційної скарги прокурора та надав на них вичерпну відповідь, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів, з яких апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
В той же час, касаційна скарга прокурора ОСОБА_4 не містить конкретного обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке перешкодило чи могло перешкодити судам першої та апеляційної інстанції ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення при розгляді кримінального провадження з огляду на положення статей 412, 413 КПК України, а відтак й необхідності скасування судових рішень на підставах, передбачених ч.1 ст. 438 КПК України.
Оскільки з касаційної скарги прокурора ОСОБА_4 наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року стосовно засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3