ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1323/20 Справа № 646/7414/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року про відмову в роз`ясненні ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.02.2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0002964 від 20.10.2016 року стосовно обвинувачених ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.186, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.186, ч.4 ст.187, ч.3 ст.368 КК України за заявою адвоката ОСОБА_6 ,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.02.2020 року було відмовлено в роз`ясненні ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.02.2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0002964 від 20.10.2016 року стосовно обвинувачених ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.186, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.186, ч.4 ст.187, ч.3 ст.368 КК України за заявою адвоката ОСОБА_6 .
Рішення суду обґрунтовано тим, що звертаючись до суду із заявою про роз`яснення ухвали про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим, захисником перед судом поставлено питання про складення ухвали, в якій необхідно зазначити мотиви прийнятого рішення в частині неприйняття заперечень сторони захисту щодо визначеного законодавством граничного строку дії запобіжного заходу, визначеного в ч.6 ст.181 КПК України. Тобто фактично роз`яснити не зміст прийнятого рішення у вигляді ухвали, а викласти роз`яснення мотивів прийнятого рішення в частині трактування норми закону, яка на думку сторони захисту, встановлює граничні строки дії запобіжного заходу, зокрема і на стадії судового розгляду - що не може бути предметом роз`яснення судового рішення в порядку ст.380 КПК України.
При цьому, колегія суддів не вбачає наявності жодної з можливих підстав для роз`яснення зазначеної ухвали, оскільки при її постановленні судом були дотримані вимоги ч.1 ст.372 КПК України, зазначено мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, положення закону, якими він же керувався, висновки суду. В ухвалі колегія суддів зазначила, що граничний строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який не може перевищувати 6 місяців, стосується саме стадії досудового розслідування, і це прямо передбачено в ч.6 ст.181 КПК України. Окрім того ч.4 ст.196 КПК України визначає обов`язок суду в ухвалі про застосування запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту визначити дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим кодексом, а обов`язки, які покладаються судом у разі застосування запобіжного заходу визначені в ст.194 КПК України, зокрема частина 7 строк дії обов`язків.
За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинувачених від 04.02.2020 року є зрозумілою і такою, що не припускає іншого тлумачення. Відповідно, вона не підлягає роз`ясненню, а тому підстави для задоволення заяви адвоката ОСОБА_6 про її роз`яснення в порядку ст.380 КПК України відсутні.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.02.2020 року скасувати та призначити новий розгляд заяви про роз`яснення судового рішення.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 04.02.2020 року прокурор звернувся до колегії судів із клопотанням про продовження тримання під домашнім арештом обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на строк два місяці, тобто по 04.04.2020 року. Сторона захисту у письмових мотивованих запереченнях просила відмовити прокурору у продовженні строку тримання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під домашнім арештом, сукупний строк якого перебільшує шість місяців з 23.09.2019 року, тобто з дати обрання його Дніпровським апеляційним судом (ухвала від 23.09.2019 року провадження № 11-кп/803/2667/19 справа № 646/7414/17).
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.02.2020 року клопотання прокурора було задоволено у повному обсязі та в обгрунтування законності постановленої ухвали колегія суддів послалась на таке: «Щодо заявлених заперечень сторони захисту стосовно строку дії запобіжного заходу у домашнього арешту протягом не більше 6 місяців, суд зазначає наступне, що ч.6 ст.181 КПК України в частині граничних строків дії домашнього арешту стосується саме досудового розслідування, а не стадії судового розгляду.»
Оскільки стороні захисту було не зрозуміло, чим саме керувався суд, вважаючи, що ч. 6 ст. 181 КПК України, з урахуванням відсильної норми ч.2 ст.331 КПК України, в частині граничного сукупного строку перебування особи під домашнім арештом не більше шести місяців стосується досудового розслідування, в порядку ст.380 КПК України було подано заяву про роз`яснення ухвали суду від 04.02.2020 року, у задоволенні якої судом було відмовлено.
На думку апелянта, викладені аргументи суду не відповідають дійсності, так як відсильна норма ч.2 ст.331 КПК не містить винятків та обмежень у застосуванні ч.6 ст. 181 КПК на стадії судового розгляду в частині граничного строку тримання під домашнім арештом. Суд протирічить сам собі, вказуючи, що у ч.6 ст.181 КПК України зазначено, що обмеження щодо граничного строку домашнього арешту стосуються виключно стадії досудового розслідування, тобто суд одночасно використовує ч.6 ст.181 КПК України для продовження тримання обвинувачених під домашнім арештом ще на два місяці та не використовує цю ж норму для законного звільнення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від домашнього арешту, строк якого спливає 23.03.2020 року.
Отже, як вважає захисник, суд першої інстанції незаконно відмовив у роз`ясненні ухвали, не вказавши норму кримінального процесуального закону, якою керувався суд при застосуванні ч.6 ст.181 КПК України як підставою для відмови у неможливості продовження строків домашнього арешту понад 6 місяців.

В судове засідання апеляційного суду прокурор не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, апелянт захисник ОСОБА_6 також не з`явився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, однак, оскільки був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, суд у відповідності до ч. 4 ст. 405 КПК вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи заяви, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно ч. 1 ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, ухвалою роз`яснює рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
В силу вимог зазначеної норми кримінального процесуального закону, роз`ясненням рішення вважається викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду.
З приписів наведеної норми кримінального процесуального закону вбачається, що роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене його нечіткістю за змістом, можливістю різного тлумачення висновків суду, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, та тих осіб, котрі будуть здійснювати його виконання. Проте, якщо фактично порушується питання про зміну рішення або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення чи його законності, суд відмовляє в роз`ясненні такого рішення.
Апеляційним переглядом встановлено, що ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.02.2020 року було відмовлено в роз`ясненні ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.02.2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0002964 від 20.10.2016 року стосовно обвинувачених ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.186, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.186, ч.4 ст.187, ч.3 ст.368 КК України за заявою адвоката ОСОБА_6 .
Статтею 372 КПК України передбачено вимоги до змісту ухвали суду першої інстанції.
Аналізуючи постановлену ухвалу колегія суддів вважає, що судове рішення, яке просив роз`яснити захисник, викладене доступно, логічно і послідовно, сформульовані судом висновки є чіткими і зрозумілими та не допускають подвійного тлумачення, у висновках містяться посилання на положення кримінального процесуального закону, яким керувався суд при постановленні ухвали, а її резолютивна частина містить чіткий і зрозумілий висновок та не має положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо її розуміння.
Суд першої інстанції, відмовляючи в роз`ясненні рішення за заявою адвоката ОСОБА_6 , зазначив, що звертаючись до суду із заявою про роз`яснення ухвали про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим, захисником перед судом поставлено питання про складення ухвали, в якій необхідно зазначити мотиви прийнятого рішення в частині неприйняття заперечень сторони захисту щодо визначеного законодавством граничного строку дії запобіжного заходу, визначеного в ч.6 ст.181 КПК України, тобто фактично роз`яснити не зміст прийнятого рішення у вигляді ухвали, а викласти роз`яснення мотивів прийнятого рішення в частині трактування норми закону, яка на думку сторони захисту, встановлює граничні строки дії запобіжного заходу, зокрема і на стадії судового розгляду, що не може бути предметом роз`яснення судового рішення в порядку ст.380 КПК України, оскільки відповідно до викладеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду в ухвалі від 08.09.2019 року (справа №202/4467/14-к), якщо фактично ставиться питання про зміну рішення, про внесення до нього нових даних або про роз`яснення мотивів прийнятого рішення, суд має відмовити у роз`ясненні.
Колегія суддів в даному випадку цілком погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає, що підстави для задоволення заяви адвоката ОСОБА_6 під час судового провадження в порядку ст. 380 КПК України були відсутні, а отже оскаржувана ухвала суду є законною та обгрунтованою, а подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційний суд зауважує також про усталену практику ЄСПЛ щодо дотримання принципу юридичної визначеності, як одного з аспектів верховенства права.
Так, ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» у п. 40 рішення зазначив «Суд нагадує, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 380, 418, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року про відмову в роз`ясненні ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.02.2020 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4