Провадження № 11-кп/4808/214/20
Категорія ст. 197 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 05 березня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 05 березня 2020 року відмовлено захиснику ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 та задовольнено клопотання прокурора про продовження йому строку тримання під вартою на строк 60 днів до 03 травня 2020 року включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК та злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.1 ст.321 цього Кодексу, а також те , що на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК, що обвинувачений може зокрема, переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення. Судом вказано також, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам та оцінюючи в сукупності всі обставини провадження, дійшов висновку, що підстав для скасування чи зміни запобіжного заходу на більш м`який - на даний час не має, а тому прийшов до висновку що до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити на строк без визначення розміру застави.

Таким чином, суд вважав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є недостатнім для забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження і виключно такий запобіжний захід здатен забезпечити запобігання зазначених ризиків.

Не погодившись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , подав АС, в якій зазначив, що висновки суду є недостатніми для продовження тримання його підзахисного під вартою, оскільки вони не відповідають матеріалам кримінального провадження. Судом констатовано лише особливу тяжкість злочину, продовження існування ризиків і висновок, що жоден інший більш м`який запобіжний захід ризикам запобігти не зможе, що, на думку апелянта, не виправдовує таке тривале тримання обвинуваченого під вартою. Орган державного обвинувачення не надав суду будь-яких ґрунтовних доказів спроб його переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків, тощо. Також зазначає, що судом безпідставно не визначено його підзахисному розмір застави.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та змінити запобіжний захід щодо його підзахисного на більш м`який, а саме домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення захисника - адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали подану АС, просять ухвалу суду скасувати та задовольнити апеляційні вимоги; пояснення прокурора ОСОБА_7 , який вважає АС захисника необгрунтваною, просить залишити її без задволення, а ухвалу суду без зміни; перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

13.06.2019 року Конституційний суд України вирішив визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 КПК щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Тому питання продовження строку тримання під вартою підлягає апеляційному перегляду, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, в межах апеляції, доводів та заперечень сторін кримінального провадження, згідно приписів ст. 404, 405, 407 КПК.

У відповідності до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону суд в повній мірі дотримався.

Покликання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 в АС на те, що суд безпідставно продовжив його підзахисному строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є необґрунтованими, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно положень ст. 197 КПК, строк тримання під вартою може бути продовжений в межах строку досудового розслідуванням, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 цього ж Кодексу, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, відповідно до ст. 178 КПК, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК та злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.1 ст.321 цього Кодексу, на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК, зокрема, переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам та оцінюючи в сукупності всі обставини провадження, а також, що підстав для скасування чи зміни запобіжного заходу на більш м`який - на даний час не встановлено.

Окрім цього, суд правильно врахував, що ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними, а тому виключають можливість зміни йому запобіжного заходу на більш м`який.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що для запобігання вищевказаним ризикам, враховується суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року.

У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Покликання в АС захисника ОСОБА_9 на те, що суд, задовольняючи клопотання прокурора про продовження щодо його підзахисного ОСОБА_8 строку тримання під вартою, зобов`язаний був, відповідно до ч.5 ст. 182 КПК, визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, є необґрунтованим, виходячи із наступного.

Колегія суддів, виходячи із матеріалів контрольного провадження, враховує те, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків, які брали участь під час досудового розслідування, оскільки всі свідки в судовому засіданні ще не допитані, обвинуваченому відомі анкетні дані останніх, і з метою уникнення кримінальної відповідальності, ним може здійснюватись незаконний вплив на вказаних свідків.

Окрім цього, підставою вважати, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити його у якому він обвинувачується є те, що він обвинувачується у вчиненні із корисливих спонукань тяжкого злочину, з метою отримання засобів для існування, до затримання не працював, постійного джерела доходу не має, крім цього, він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, в тому числі у сфері незаконного обігу наркотиків.

Враховуючи вищевикладені обставини, мотиви кримінальних правопорушень, тяжкість злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_8 , їх підвищену суспільну небезпеку, які спрямовані на незаконне збагачення, суд прийшов до правильного висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки на думку колегії суддів, як під час розгляду клопотання в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 , та його захисник адвокат ОСОБА_9 не надали суду доказів щодо матеріального стану та доходів обвинуваченого, а також інформацію щодо осіб, які могли б внести кошти на спеціальний рахунок, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладення на нього обов`язків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи вищевикладені обставини, ухвала Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 березня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 без визначення розміру застави, постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, АС захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала оскраженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5