ПОСТАНОВА

Справа №:2604/30243/12

Провадження №: 1/755/12/19

"09" січня 2020 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 розглянувши у порядку ст. 352 КПК України, апеляцію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вирок від 17.12.2019 року у кримінальній справі відносно неї та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , установила :

вироком даного місцевого суду від 17.12.2019 (склад суду: ОСОБА_1 (головуючий суддя), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) у т.ч. ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України (за епізодом привласнення золотих виробів) та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з веденням готівкових та безготівкових розрахунків або пов`язані з розпорядженням товарно-матеріальними цінностями на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності, строком на 2 (два) роки, та з конфіскацією всього майна, яке належить їй на праві власності.

В силу ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII зараховано ОСОБА_2 у строк відбування покарання термін її попереднього ув`язнення, а саме з 02.07.2011 до 09.09.2013 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 85, 86 КК України, статті 2 Закону України "Про амністію у 2014 році" звільнено ОСОБА_2 від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, за даним вироком, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не виконана на день його постановлення.

Цим же вироком ОСОБА_2 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 191 КК України (за епізодом привласнення срібних виробів) та по суду виправдано, так як не доведено її участі у вчиненні злочину за цим фактом (привласнення срібних виробів).

Копію наведеного вироку ОСОБА_2 отримано 17.12.2019 та 02.01.2020 подано апеляцію на цей вирок, відповідно перевіривши за даною апеляційною скаргою виконання вимог КПК, у т.ч. його ст. 350, апелянтом, приходжу до наступного.

Статтею 347 КПК України передбачено, що апеляція може бути подана на вироки, які не набрали законної сили, ухвалені місцевими судами.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 348 КПК України апеляцію мають право подати засуджений, його законний представник і захисник - у частині, що стосується інтересів засудженого.

Відповідно до абз. 1 ст. 349 КПК України, апеляція, за винятком випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, подається через суд, який постановив вирок, ухвалу чи постанову. До апеляції прокурора і захисника додається стільки її копій, щоб їх можна було вручити всім учасникам судового розгляду, інтересів яких стосується апеляція.

У статті 350 КПК України зазначено, що в апеляції зазначаються у т.ч. 4) вказівка на те, в чому полягає незаконність вироку, ухвали, постанови та доводи на її обґрунтування; 5) прохання особи, яка подає апеляцію.

При цьому, таке прохання особи, яка подає апеляцію має узгоджуватися з нормами КПК щодо повноважень суду апеляційної інстанції наявних у нього згідно ст.ст. 366, 373, 378 указаного Кодексу.

У цій ситуації, не погоджуючись з вироком суду апелянт подав апеляцію, в якій просить скасувати даний вирок у частині визначеного відшкодування матеріальних збитків потерпілому виключивши суму збитку за срібні вироби відповідно до абз. 5 ст. 327 КПК.

Також апелянт указує, що є слушним скасувати вирок в частині призначення відшкодування вартості товарознавчих досліджень.

Разом з тим, у відповідності до п. п. 2, 4 абз. 1 ст. 378 КПК апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій вирок, зокрема, у випадках необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення засудженого від відбуття покарання.

У той час, як відповідно до п. п. 3, 4 абз. 1 ст. 373 КПК апеляційний суд змінює вирок у випадках: зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і кваліфікацію злочину; в інших випадках, коли зміна вироку не погіршує становища засудженого.

Відповідно до ст. 366 КПК у результаті розгляду апеляцій на рішення, зазначені у

частині першій статті 347 цього Кодексу, апеляційний суд: 1) виносить ухвалу про залишення вироку чи постанови без зміни, а апеляції - без задоволення; скасування вироку чи постанови і повернення справи прокуророві на додаткове розслідування або на новий судовий розгляд в суд першої інстанції; скасування вироку чи постанови і закриття справи; зміну вироку чи постанови; 2) постановляє свій вирок, скасовуючи повністю чи частково вирок суду першої інстанції; 3) постановляє свою постанову, скасовуючи повністю чи частково постанову суду першої інстанції.

Відповідно і при подані апеляційної скарги її вимоги мають відповідати ст. 366 КПК, однак, у цій ситуації, апелянт просить скасувати вирок, але не порушує питання, у розрізі норм наведеної статті відповідного Кодексу, прохання перед судом апеляційної інстанції постановити свою ухвалу про зміну вироку або ж постановити свій вирок скасовуючи частково вирок суду першої інстанції.

Згідно ст. 352 КПК, у разі невиконання особою, яка подала апеляцію, вимог, передбачених статтею 350 цього Кодексу, головуючий своєю постановою залишає апеляцію без руху та повідомляє про необхідність виконання зазначених вимог закону протягом семи діб з моменту одержання повідомлення.

Тим самим, апелянтом, всупереч наведених вимог КПК України в апеляції сформовано апеляційні вимоги без урахування наведених положень кримінально-процесуального законодавства з даного питання.

Такий недолік апеляційної скарги є істотним та тягне за собою її залишення без руху головуючим суддею у порядку ст. 352 КПК з наданням часу для усунення указаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 11 розділу ХІ Кримінального процесуального кодексу України, ст. ст. 349, 350, 366, 373, 378 Кримінально-процесуального кодексу України, головуюча суддя,у порядку ст. 352 наведеного Кодексу, постановила :

залишити апеляцію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вирок від 17.12.2019 року у кримінальній справі відносно неї та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без руху.

Надати апелянту строк для усунення зазначених недоліків протягом семи діб з моменту одержання постанови.

В разі не виконання вимог суду, в установлений строк, відповідно до ст. 352 КПК України, апеляція буде визнана такою, що не підлягає розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає.

С у д д я О. Бірса