Дата документу 10.06.2020 Справа № 335/1928/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/1928/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/483/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 304 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого,-

В С Т А Н О В И Л А:

26 березня 2020 року до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого заступника начальника 3ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_8 , яка полягала в тому, що слідчий не вручив йому повідомлення про підозру на території Республіки Болгарія за місцем його проживання у м. Варні.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2020 року було відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 з тих підстав, що скаргу подано на бездіяльність слідчого, яка відповідно до ст. 303 КПК України не підлягає оскарженню, оскільки вручення особі повідомлення про підозру є процесуальною діяльністю, що не обмежена певними процесуальними строками.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною та просить скасувати.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що повідомлення особі про підозру відноситься до процесуальних дій, тому факт його невручення відноситься до «нездійснення інших процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк», у зв`язку з чим, вказана бездіяльність може бути оскаржена в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Звертає увагу, що в даному випадку він оскаржує саме факт невручення йому повідомлення про підозру, а не факт не складення такого повідомлення.

Крім того, 25 жовтня 2011 року йому було обрано запобіжний захід, тому йому обов`язково повинні були вручити повідомлення про підозру.

Вважає необґрунтованим посилання слідчого судді на те, що Запорізький апеляційний суд вже розглядав його попередню скаргу та ухвалою від 25 березня 2020 року визнав правильними дії слідчого судді щодо відмови у відкритті провадження, оскільки в тому провадженні він подавав скаргу в порядку п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

До початку судового розгляду ОСОБА_7 відмовився від наведених ним безпосередньо в апеляційні сказі клопотань про призначення перекладача та захисника, тому апеляційним судом рішення за вказаними клопотаннями не приймалось.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу та зазначив, що він оскаржує факт невручення вже складеного повідомлення про підозру, а не факт не складення такого повідомлення.
Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважав рішення слідчого судді законним та обґрунтованим, зазначив, що за місцем проживання ОСОБА_7 повідомлення про підозру не направляється, наразі розглядається клопотання слідчого про запит про міжнародну правову допомогу для вручення повідомлення про підозру компетентними органами в Болгарії, але не на тих умовах, як вимагає ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, апелянта та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Гарантоване ст. 55 Конституції України право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується шляхом встановлення порядку такого оскарження іншими нормативними актами.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування передбачений Параграфом 1 Глави 26 Кримінального Процесуального Кодексу України (статті 303-308).
При цьому, частиною 1 статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування.

Так, відповідно до вказаної норми, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора у відповідності до ч. 2 ст. 303 КПК України не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Подання скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягають оскарженню, у відповідності до ч. 4 ст. 304 КПК України є підставою для відмови слідчим суддею у відкритті провадження за нею.
Скарга ОСОБА_7 засвідчує звернення останнього до слідчого судді саме в порядку ст. 303 КПК України, про що зазначено у самій скарзі, а з її змісту вбачається, що ОСОБА_7 фактично оскаржує факт невручення йому слідчим повідомлення про підозру на території Республіки Болгарія за місцем його проживання у м. Варні.

Зі змісту скарги є очевидним, що предметом оскарження була бездіяльність слідчого, яка не входить до вичерпного переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування.
Колегія суддів звертає увагу, що з огляду на п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскарження нездійснення інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, може мати місце лише у випадку, коли нормами КПК України передбачено обов`язок слідчого чи прокурора здійснити певну процесуальну дію у встановлений процесуальний строк, тобто, коли такий строк чітко передбачений та регламентований КПК України.

Відповідно до положень Глави 22 КПК України повідомлення про підозру та вручення особі відповідного процесуального рішення відноситься до компетенції слідчого чи прокурора, при наявності випадків, передбачених ч. 1 ст. 276 КПК України, встановлення яких є процесуальною діяльністю прокурора чи слідчого.

З огляду на ч. 1 ст. 278 КПК України, у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складення (за загальним правилом), воно вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Зокрема, проаналізувавши ч. 3 ст. 111, ч. 7 ст. 135 КПК України, можна дійти до висновку, що повідомлення про підозру особі, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Таким чином, у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складення, воно вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, проте, конкретно регламентованого строку здійснення такого вручення нормами кримінального процесуального законодавства не передбачено.

Разом з тим, виключно у випадку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 276 КПК України, встановлено чіткі процесуальні строки вручення письмового повідомлення про підозру, яке вручається не пізніше 24 годин з моменту затримання особи.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що скарга, подана до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 не містила посилань на дії чи бездіяльність слідчого, прокурора які відповідно до ст. 303 КПК України підлягали оскарженню до слідчого судді, а тому рішення про відмову у відкритті провадження за нею згідно з ч. 4 ст. 304 КПК є законним та обґрунтованим, і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4