Справа № 161/3847/20 Провадження №11-сс/802/173/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:запобіжний захід. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000526 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 звернувся із клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не працює, раніше судимого01.08.2013 Апеляційним судом Волинської області за ч.2 ст.187 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 27.05.2015 у зв`язку із заміною невідбутої частини покарання більш м`яким на 1 рік 4 місяці 15 днів виправних робіт,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2020 вказане клопотання задоволено та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 10 травня 2020 року включно, з можливістю внесення застави із покладенням відповідних обов`язків, у розмірах, які визначені ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2019 року(справа № 161/19575/19, провадження № 1-кс/161/9651/19).
У поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного оскаржує рішення слідчого судді з мотивів його незаконності. Вказує, що слідчим не доведено наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які давали б підстави для продовження виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо її підзахисного, а обставини, викладені у клопотанні сторони обвинувачення, є лише припущеннями. Зауважує, що слідчим суддею не взято до уваги факт наявності у ОСОБА_7 постійного місця проживання та одинокої матері. Посилається на те, що за місцем реєстрації на підозрюваного скарг не надходило. Крім того, її підзахисний на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, проходив військову службу на посаді старшого стрільця роти патрульно-постової служби, під час якої зарекомендував себе з позитивної сторони, а також протягом тривалого часу працював на ВП «Шахта № 9», де порушень внутрішньої та трудової дисципліни не допускав. Зазначає, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра є необґрунтованою. Стверджує, що визначена слідчим суддею застава у розмірі 192 100 (сто дев`яносто дві тисячі сто) гривень є надмірно завищеною для підозрюваного. А тому, з огляду на наведені обставини, просить зменшити розмір застави, визначений ОСОБА_7 , та скасувати ухвалу слідчого судді із постановленням нової, у якій застосувати до її підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту, прокурора, який доводи апеляційної скарги заперечив і просив рішення слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
Положеннями ст.197 КПК України регламентовано, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Даних вимог закону слідчим суддею при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 дотримано.
На думку суду апеляційної інстанції, продовжуючи підозрюваному винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що17 листопада 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості № 0000526 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307, ч.3 ст.305, ч.3 ст.311, ч.2 ст.342, ст.348 КК України.
21 листопада 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.
Строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців, а саме до 21.05.2020.
Таким чином слідчий суддя продовжив підозрюваному ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід в межах досудового розслідування.
Апеляційний суд вважає, розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Слідчим суддею у достатній мірі встановлено підстави для продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Продовжуючи підозрюваному винятковий запобіжний захід слідчим суддею враховано, що строк досудового розслідування в даному кримінальному провадження продовжено до 6 місяців, кількість епізодів злочинної діяльності, кількість підозрюваних, те що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , вчинені у складі організованої групи, а також обсяг слідчих дій, який підлягає виконанню в межах даного кримінального провадження.
ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який за ступенем тяжкості належить до категорії особливо тяжких, а його санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Під час апеляційного розгляду провадження встановлено, що підозрюваний раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку.
Крім того, апеляційний суд вважає, раніше заявлені ризики не зменшилися, оскільки враховуючи тяжкість покарання, ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих і свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.
Посилання захисника на позитивні характеризуючи дані підозрюваного, зокрема те, що він до затримання мав постійне місце роботи, за яким характеризувався позитивно, має на утриманні матір, яка інвалідом 3 групи, не заслуговують на увагу, оскільки, підозрюваний працюючи на ВП «Шахта №9 «Новолинська»» та маючи на утриманні одиноку матір-пенсіонера, маючи непогашену судимість, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме у незаконному придбанні, незаконному збуті наркотичних засобів, вчинених повторно, в складі організованої групи, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.
Підозра, оголошена ОСОБА_7 , підтверджується здобутими органом досудового розслідування доказами, а саме: протоколами оперативних закупівель від 17.07.2019, 02.08.2019, 08.08.2019, 05.11.2019, 07.11.2019, під час яких у підозрюваного закупником придбано наркотичні засоби; висновками експертиз, згідно з якими збуті ОСОБА_7 речовини є наркотичними засобами, матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій.
Вказаними доказами повністю спростовуються доводи апеляційної скарги захисника про те, що оголошена ОСОБА_7 підозра є необґрунтованою.
Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 ЄСПЛ вказав, комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
На переконання суду апеляційної інстанції, лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим та прокурором під час судового розгляду провадження, які продовжують існувати, та виключить можливість перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню і вчиненню ним інших кримінальних правопорушень.
Щодо тверджень сторони захисту про визначення ОСОБА_7 застави у розмірі 192 100 (сто дев`яносто дві тисячі сто) гривень, яка є надмірно завищеною для підозрюваного, апеляційний суд вважає їх голослівними.
Згідно із п.3 ч.5 ст.183 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у розмірі від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На переконання апеляційного суду, слідчий суддя з дотриманням вказаних вимог закону в ухвалі Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.11.2019 визначив ОСОБА_7 заставу 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 192 100 (сто дев`яносто дві тисячі сто) гривень, тобто визначив розмір застави в межах, визначених ч.5 ст.183 КПК України.
Посилання захисника на наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання та одинокої матері, а також проходження ним військової служби, хоча і мають місце, однак, на думку апеляційного суду, не зменшують доведених слідчим і прокурором ризиків та не можуть слугувати беззаперечними підставами для застосування щодо підозрюваного більш м?якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення суду, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді