Справа №523/2785/20
Провадження №1-кс/523/988/20
УХВАЛА
про повернення клопотання про арешт майна

16 березня 2020 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , отримавши внесене у кримінальному провадженні №0000523 від 19.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, клопотання старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 11.03.2020 року про арешт майна, -

в с т а н о в и в:
12.03.2020 року до Суворовського районного суду м.Одеси від старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 надійшло погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про арешт майна, за яким 18.02.2020 року приблизно о 21:20 годині невстановлені особи, знаходячись за адресою: м.Одеса, пр.Добровольського 109-А, відкрито шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, викрали два мобільних телефони марок «Samsung», що належать ОСОБА_4 .

Як слідує з клопотання, за заявою ОСОБА_4 , СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області розпочате кримінальне провадження №0000523 від 19.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а у внесеному клопотанні слідчий ОСОБА_5 просить слідчого суддю накласти арешт на виявлені та вилучені в ході огляду ділянки місцевості, розташованої напроти будинку №10 по вул.Д.Ойстраха в м.Одесі, мобільні телефони марок «Самсунг І900», ІМЕІ: НОМЕР_1 , «СамсунгДуос 5702», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , «Моторолла», ІМЕІ НОМЕР_4 , сім-карти «singular», мобільних операторів «Водафон Україна» і «лайфселл», та в обґрунтування означеного клопотання слідчий посилається на те, що метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

В силу ч.ч.1, 5 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Положеннями ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 зазначеного Кодексу встановлено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Між тим, за ст.132 цього Кодексу, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчий суддя у контексті ст.8, ч.5 ст.9 КПК України, враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).
Статтями 276, 277 КПК України регламентовано, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст.278 цього Кодексу, а письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Згідно зі ст.171 наведеного Кодексу, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, наряду з іншим, повинні бути зазначені підстави і мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право на власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, та до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя чи суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків в сімдесят дві години, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Попри те, ідентичне клопотання слідчого ОСОБА_5 від 19.02.2020 року про арешт майна у цьому кримінальному провадженні №0000523, було повернуто прокурору Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 за ухвалою слідчого судді від 21.02.2020 року, у зв`язку з їх невідповідністю вимогам ст.ст.170, 171 КПК України, але викладені в цій ухвалі недоліки вказаним слідчим належним чином не усунуті.

Так, у внесеному клопотанні всупереч приписам ч.2 ст.171 КПК України вдруге не викладено значення цього майна для потреб кримінального провадження у конкретному випадку, а матеріали клопотання в порушення ч.3 ст.132 вказаного Кодексу взагалі не містять відомостей щодо існування обґрунтованої підозри про вчинення відповідною особою кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування у конкретному випадку такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а матеріали означеного клопотання не містять відомостей щодо повідомлення в порядку ст.276 цього ж Кодексу відповідній особі про підозру у вчиненні злочину в даному кримінальному провадженні.
Разом із тим, слідчим суддею не вбачається причинного взаємозв`язку між необхідністю накладення арешту на виявлені та вилучені в ході огляду ділянки місцевості, розташованої напроти будинку №10 по вул.Д.Ойстраха в м.Одесі, мобільні телефони марок «Самсунг І900», ІМЕІ: НОМЕР_1 , «СамсунгДуос 5702», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , «Моторолла», ІМЕІ НОМЕР_4 , сім-карти «singular», мобільних операторів «Водафон Україна» і «лайфселл», та викраденими у ОСОБА_4 мобільними телефонами марок «Samsung».
Наряду з викладеним, дотримуючись положень ст.94 КПК України щодо оцінки доказів у сукупності й взаємозв`язку при прийнятті відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає, що незважаючи на запропоновану в означеному клопотанні мету накладення арешту на майно та наявність постанови про визнання й долучення речових доказів, про арешт яких йдеться у клопотанні, наведені вище обставини не уявляють достатніх підстав для розгляду цього клопотання по суті, адже в іншому випадку поставить під сумнів законність судового рішення та дотримання при цьому завдань і засад кримінального провадження.

Окремо звертає увагу те, що всупереч вимогам розділу ІІІ «Інструкції з діловодства в органах Національної поліції», затвердженої наказом Голови Національної поліції України №414 від 20.05.2016 року, матеріали означеного клопотання не непрошиті, не містять опису й супровідного листа на матеріали клопотання та реєстраційного номеру вихідної кореспонденції, засвідчувальний напис є неповним, оскільки копії не містять дати їх створення, що у свою чергу не надає слідчому судді можливості пересвідчитись у дотриманні встановленого порядку надання таких матеріалів до суду.
Аналогічні висновки містяться в Розділі 1 та у п.п.6, 9 Розділу 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.
Оскільки з наданих до суду клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду старшим слідчим СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 і погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про арешт майна є необґрунтованим й безпідставним, зміст якого до того ж не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України, внаслідок чого та у контексті ст.ст.132, 172 цього ж Кодексу слідчий суддя доходить висновку про повернення клопотання до вказаної прокуратури для усунення недоліків, зі встановленням строку для їх усунення протягом 72-х годин з часу отримання копії цієї ухвали.
Керуючись ст.ст.2-3, 8-9, 13, 26, 132, 167, 170-172, 233, 237, 277-278, 369-372 КПК України, слідчий суддя -
п о с т а н о в и в:
Клопотання старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 11.03.2020 року, погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 та подане у кримінальному провадженні №0000523 від 19.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, про арешт майна, повернути вказаному прокурору.
Надати Одеській місцевій прокуратурі №4 строк для усунення недоліків, наведених у мотивувальній частині цієї ухвали, - протягом 72-х годин з часу отримання цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1