Справа № 933/122/20 р.
Номер провадження № 1-кп/933/51/20 р.
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року Олександрівський районний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка обвинувальний акт та угоду про примирення від 31 січня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 29 січня 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в с.Староварварівка Олександрівського району Донецької області, громадянина України, не одруженого, раніше не засудженого,військовозобов`язаного, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.289 КК України,
ВСТАНОВИВ:
28 січня 2020 року, ОСОБА_4 , перебував у дворі жилого будинку за місцем проживання потерпілого - ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , де вони разом вживали спиртні напої. Там же, на подвір`ї , знаходився автомобіль ОСОБА_5 - ВАЗ 21150, д.н. НОМЕР_1 , 2005 року випуску.
Близько 16 години, коли ОСОБА_5 зайшов до будинку, у обвинуваченого виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого. Реалізуючи злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння автомобілем ВАЗ 21150, д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , не маючи права керування вказаним транспортним засобом, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, відкрив незачинені двері автомобіля, сів у салон , ввімкнув двигун та , з метою покататися по селу, виїхав з двору потерпілого , незаконно заволодівши транспортним засобом. Обвинувачений поїхав по вул. Центральній с. Староварварівка, але невдовзі в автомобілі скінчився бензин та автомобіль зупинився біля фельдшерсько-акушерського пункту, розташованого в с. Староварварівка Олександрівського району , вул. Центральна. В подальшому, вказаний автомобіль був повернутий потерпілому без ушкоджень.
31 січня 2020 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні №0000023 від 29 січня 2020 року, в порядку, передбаченому КПК України, укладено угоду про примирення.
За угодою, підозрюваний та потерпілий дійшли згоди про визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.289 КК України, та узгодили покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян ,що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які зрозумілі обвинуваченому і потерпілому, та передбачені ст.ст.473, 476 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно незаконно заволодів автомобілем потерпілого. Так, 28 січня 2020 року він був у дворі потерпілого за місцем його проживання в с. Староварварівка Олександрівського району , де допомагав ремонтувати техніку. При цьому він з потерпілим ОСОБА_5 вживав алкоголь. Біля 16 години ОСОБА_5 зайшов в будинок, а обвинувачений залишився сам у дворі. В цей момент він вирішив покататися по селу на автомобілі потерпілого. Автомобіль стояв у дворі незачинений, а ключі були в салоні. Він сів у салон, завів авто та виїхав на вул. Центральну. Біля фельдшерсько-акушерського пункту на цій же вулиці двигун заглух, тому він залишив авто та пішов додому.Свої дії обвинувачений пояснює станом сп`яніння.
В судовому засіданні обвинувачений висловив каяття з приводу вчиненого, просив затвердити угоду, укладену між ним та потерпілим, повністю розуміє свої права у кримінальному провадженні та розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, його бажання щодо укладення угоди є обміркованим та добровільним. Обвинувачений заявив, що у разі затвердження угоди, реально здатний виконати взяті на себе зобов`язання.
Потерпілий ОСОБА_5 судовому засіданні пояснив, що має з обвинуваченим дружні стосунки, останній часто йому допомагає ремонтувати сільгосптехніку. 28 січня 2020 року обвинувачений був у дворі потерпілого по АДРЕСА_2 . Вони разом працювали, потім випили спиртного. Близько 16 години ОСОБА_5 пішов до будинку та згодом виявилось, що з двору зник належний йому автомобіль ВАЗ 21150, д.н. НОМЕР_1 , сірого кольору. Потерпілий звернувся до поліції. Було встановлено, що ОСОБА_4 , будучи у нетверезому стані, сів за кермо автомобіля та поїхав з двору, але бензину майже не було, автомобіль заглух на цій же вулиці. Автомобіль йому було повернуто без пошкоджень, матеріальної шкоди завдано не було, тому потерпілий не має наміру звертатися з цивільним позовом.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку щодо встановлення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.289 КК України.
Розглядаючи, в порядку п. 1 ч. 3ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з такого.
Потерпілий та обвинувачений заявили клопотання про затвердження угоди про примирення .
Прокурор не заперечував проти затвердження укладеної угоди, вважав, що під час укладання угоди про примирення дотримані вимоги діючого законодавства.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив суду, що він визнає вину у вчиненні злочину, що йому інкримінується, за викладених в обвинувальному акті обставинах, погодився із запропонованим покаранням у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян ,що становить 17000 гривень ,та заявив, що має реальну можливість сплатити штраф, бо має отримати борг за оренду належної йому земельної ділянки в розмірі 20000 грн.
При цьому в судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання. Суд переконався, що укладення угоди обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Потерпілий погодився із узгодженою для обвинуваченого мірою покарання та підтвердив, що злочином йому не було заподіяно матеріальної шкоди, тому він не має претензій до обвинуваченого.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим, приходить до таких висновків.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим .
Як визначено ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПКта КК України, суд встановив, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 1 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом .
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, тому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.
Також, суд враховує наявність обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання - щире каяття .
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення, бо сторони примирились і укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про примирення зобов`язання можливі для виконання.
У кримінальному провадженні наявні речові докази, долю яких необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався та підстав для його обрання суд не вбачає.
Керуючись ст. ст.100, 314,373,374,475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Затвердити укладену 31січня 2020 року угоду про примирення у кримінальному провадженні за № 0000023 від 29 січня 2020 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваними ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_4 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення, у виді штрафу в розмірі 1000(однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян ,що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Речовий доказ автомобіль ВАЗ 21150, д.н. НОМЕР_1 ,сірого кольору , 2005 року випуску, переданий на зберігання ОСОБА_5 під розписку залишити останньому, як власнику майна.
Вирок може бути оскарженим до Донецького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1