Справа № 570/6013/18
Номер провадження 1-кс/570/1664/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2019 року Суддя Рівненського районного суду Рівненської області

ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Рівне
справу за заявою ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

До суду надійшла повторна заява ОСОБА_5 про відвід судді Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_7 . В обґрунтування заяви обвинувачений зазначає, що у провадженні судді Рівненського районного суду ОСОБА_7 перебуває на розгляді кримінальне провадження № 0001253 і в ході його розгляду ним було подано заяву про те, що він не погоджується на проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Враховуючи, що відповідно до ст.336 КПК України, в разі, якщо обвинувачений заперечує проти проведення судового засідання в режимі відеоконференції, а бажає брати участь в розгляді справи безпосередньо в залі судового засідання, то суд не має права проводити судові засідання в режимі відеоконференції. Оскільки суддею ОСОБА_7 проігноровано заборону на проведення судового засідання в режимі відеоконференції, крім того, 28 жовтня 2019 року, суддя ОСОБА_7 виніс рішення, яким продовжив строк тримання під вартою ОСОБА_5 строком на два місяці, тобто на 62 дні, що являється незаконним, оскільки у відповідності до ст.197 КПК України, строк тримання під вартою не може перевищувати 60 днів, це викликає в нього сумніви в неупередженості і об`єктивності судді, тому ним подано дану заяву, яку він просить задоволити.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні на пропозицію судді надати пояснення стосовно поданої ним заяви про відвід знову ж подає клопотання про відмову від проведення судового засідання в режимі відеоконференції, написав заяву про відмову від захисника ОСОБА_4 , яка на даний час не зареєстровані ні в суді, ні в Центрі вторинної правової допомоги і без захисника відмовився висловити свою позицію стосовно поданої заяви про відвід судді ОСОБА_7 .
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_4 , в судовому засіданні підтримував позицію обвинуваченого ОСОБА_5 стосовно всіх його заяв, але оскільки обвинувачений написав заяву про те, що відмовляється від захисника ОСОБА_4 , то він не може висловити своєї думки стосовно заявленого відводу судді ОСОБА_7 .
Суддя ОСОБА_7 через зайнятість при здійсненні судочинства в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що заявлений відвід судді не ґрунтується на нормах КПК України. Пояснив, що суддя є об`єктивним, ним задовольняються клопотання як сторони обвинувачення, так і сторони захисту. Судові засідання відбуваються в режимі відеоконференції з об`єктивних причин, а ухвала судді ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого залишена в силі Рівненським апеляційним судом. Вважає, що заява про відвід не вмотивована, тому просить залишити заяву про відвід судді без задоволення. Що стосується заявлених ОСОБА_5 клопотань про відмову від судового засідання в режимі відеоконференції, повторної заяви про відмову від захисника, спочатку ОСОБА_8 , а потім ОСОБА_4 , то вважає, що обвинувачений зловживає своїми правами, любим способом намагається затягнути розгляд заяви про відвід. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а участь захисника є обов`язковою при обвинуваченні за особливо тяжкий злочин, що передбачає ст.52 ч.1 КПК України.
Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи вважаю, що у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_7 слід відмовити.
Як встановлено в судовому засіданні, у провадженні судді Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_7 перебувають матеріали кримінального провадження № 0001253 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст.121 КК України.
Заявник зазначає, що наявні обставини, які викликають розумний сумнів у неупередженості судді.
27 листопада 2019 року із СІЗО м.Рівне ОСОБА_5 було відправлено заяву в Рівненський районний суд про те, що він заперечує проти проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Крім того, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області під головуванням судді ОСОБА_7 від 28 жовтня 2019 року, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 2 місяці до 28 грудня 2019 року.
Наявні матеріали не дозволяють прийти до висновків про наявність обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження.
Заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України, а заявник не довів, в чому саме полягає упередженість судді у розгляді вказаного кримінального провадження або сумніви в його неупередженості. В поясненнях зазначав, що бажає брати участь в розгляді справи безпосередньо в судовому засіданні, проте суддею дане його право не забезпечено.
Статті 75, 76 КПК України містять вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні, серед яких суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, що викликають сумнів в його неупередженості.
Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі наявності інших підстав, визначених судом достатніми.
Частиною 2 вищезгаданої статті визначено, що суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує.
Згідно Інструкції з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної судової адміністрації України, Генеральної прокуратури України 26.05.2015 року № 613/785/5/30/29/67/68, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 червня 2015 року за № 698/27143, у приміщеннях судів відповідно до вимог Державних будівельних норм України В.2.2-26:2010 "Будинки і споруди. Суди" (далі - ДБН) обладнуються: камери, зали судових засідань, приміщення для розміщення особового складу варти і санітарні вузли. Усі службові приміщення утримуються в належному стані, своєчасно ремонтуються та мають достатнє освітлення.
Суддя не заперечує доводів обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що суд не повинен прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує. Проте приймаючи рішення про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, суддя ОСОБА_7 виходив виключно з того, що з вересня 2019 року Рівненський районний суд переїхав до приміщення колишнього Національного банку, де наразі і здійснює свою діяльність. На даний час в суді проводяться ремонтні роботи для забезпечення можливості забезпечення участі обвинувачених у розгляді справи безпосередньо в залі суду. Проте станом на сьогоднішній день, в зв`язку з невідповідністю приміщення для конвоювання обвинувачених, оскільки приміщення не обладнано інженерно-технічними засобами охорони, кримінальні провадження слухаються в режимі відеоконференції. Таке право судді передбачено п.5 ч.1 ст.336 КПК України. Крім того, дії судді ОСОБА_7 по проведенню судових засідань в режимі відеоконференції, викликані тим, що ОСОБА_5 перебуває під вартою в слідчому ізоляторі, де камери переповнені, тому є необхідним пришвидшити розгляд кримінального провадження з тим, щоб ухвалити остаточне рішення у кримінальному провадженні.
Враховуючи відсутність об`єктивних та обґрунтованих підстав для відводу судді ОСОБА_7 , суддя приходить до висновку що заява ОСОБА_5 є необґрунтованою і до задоволення не підлягає.
Що стосується продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 терміном два місяці, суддя приходить до наступного висновку.
Заявлений відвід в цій частині не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України, а заявник не довів, в чому саме полягає упередженість судді у розгляді вказаного кримінального провадження або сумніви в його неупередженості. В поясненнях ОСОБА_5 зазначав, що суддею продовжено строк тримання під вартою строком, який більший ніж встановлений КПК України.
Так, згідно ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Проте суддя при розгляді заяви про відвід не наділений повноваженнями щодо надання оцінки правомірності процесуальним рішенням іншого судді, якому такий відвід заявлений, а лише з`ясовує питання упередженості чи її відсутності, тобто наявності підстав, передбачених статтею 75 КПК України.
Оцінку правомірності рішення судді місцевого суду може надати Апеляційний суд. Так, ухвала судді ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , оскаржена до Рівненського апеляційного суду і постановою апеляційного суду від 27 грудня 2019 року ухвала Рівненського районного суду від 28 жовтня 2019 року залишена в силі, а апеляційна скарга ОСОБА_5 без задоволення.
Статті 75, 76 КПК України містять вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні, серед яких суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, що викликають сумнів в його неупередженості.
Так, відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддя зобов`язаний, зокрема, своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.
Продовжуючи строк тримання під вартою, суддя виходив із приписів ч.3 ст.331, оскільки дана стаття відноситься до розділу "Судове провадження у першій інстанції", глава "Судовий розгляд", а стаття 197, на яку посилається заявник відноситься до розділу "Заходи забезпечення кримінального провадження", глава "Запобіжні заходи, затримання особи", що здійснюється на стадії досудового розслідування.
Разом з тим, сам по собі факт того, що суддею було продовжено строк тримання під вартою, не є підставою для його відводу, дана підстава для відводу не закріплена нормами КПК України.
Враховуючи відсутність об`єктивних та обґрунтованих підстав для відводу судді ОСОБА_7 , суддя приходить до висновку що заява ОСОБА_5 є необґрунтованою і до задоволення не підлягає.
Що стосується заявлених ОСОБА_5 клопотань про відмову від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції під час розгляду заяви про відвід, написання ним заяви про відмову від захисника ОСОБА_4 , його відмова надавати пояснення по суті заяви про відвід без захисника, суддею розцінюється як затягування розгляду заяви про відвід з метою унеможливлення розгляду питання про продовження строку тримання під вартою, під час якого саме і було повторно заявлено відвід судді ОСОБА_7 , оскільки цей строк закінчується 28 грудня 2019 року. Крім того, суддя вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 зловживає своїм правом, оскільки повторно на протязі 27 грудня 2019 року подає заяву про відмову від захисника, при цьому перша його заява була задоволена і йому було призначено іншого захисника, хоча обидва адвокати належно виконували свої обов`язки, з обома із адвокатів ОСОБА_5 було забезпечено час для конфіденційної розмови, обидва адвокати підтримували позицію обвинуваченого в судовому засіданні. Відмова від захисників в обох випадках не була вмотивована, а причини відмови взагалі були не зрозумілими.
Стосовно того, що ОСОБА_5 відмовився надавати пояснення по суті заяви про відвід без захисника, то він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину і участь адвоката в даному випадку не є обов`язковою.

Керуючись ст.ст.75, 80, 81, 82, 309 КПК України, суддя, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_6 про відвід судді Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_7 при розгляді кримінального провадження № 0001253 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст.121 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1