провадження №1-кп/ 359/662/2019
справа №369/5338/19
УХВАЛА
Іменем України

02 січня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні із технічною відеофіксацією в залі Бориспільського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000655 від 07.08.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.187 КК України, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Вишгородського відділу Києва-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду з клопотанням про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без права внесення застави.

Як слідує із клопотання, під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих спонукань, через вхідні двері квартири АДРЕСА_2 , проникнув всередину, де, застосувавши фізичне насильство, небезпечне для життя і здоров`я ОСОБА_9 , здійснив на неї напад, заволодівши її особистим майном коштами у розмірі 1000 доларів США, золотими виробами, банківською карткою «Райфайзен Банк Аваль Євро» та іншими речами, завдавши потерпілій матеріальну шкоду.

Причетність ОСОБА_10 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.190 та ч. 2 ст. 185 КК України, доведена, обґрунтована та підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, що містяться в матеріалах досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор вважає, що вчинене ОСОБА_11 кримінальні правопорушення відносяться до особливо тяжких злочинів, за яке передбачене покарання до 12 років позбавлення волі.. Крім того, обвинувачений притягується до кримінальної відповідальності за вчинення ряду інших тяжких злочинів (розглядд провадження проводиться у Житомирському районному суді), може ухилятися від органу досудового розслідування, прокуратури, суду, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні.

Ці обставини свідчать про те, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тому прокурор.прохає обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та наполягає на його задоволенні. Представник потерпілої клопотання прокурора підтримала.

Адвокат ОСОБА_7 та її підзахисний ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечують та зазначають, що обвинувачений має постійне місце роботи, за яким характеризується позитивно, міцні соціальні зв`язки дружину та дитину, з якими спільно проживає, тривалий час перебував на волі і не робив ніяких спроб ухилитися від органів досудового розслідування та суду. Таким чином вважають, що застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є доцільним.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження та дослідивши документи, приєднані до клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 178 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності цих ризиків слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання; майновий стан підозрюваного та наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

За правилом ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Як встановлено у судовому засіданні, відомості про вчинене ОСОБА_6 кримінальних правопорушень (злочинів) внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000655 від 07 серпня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

08 серпня 2019р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, по наведеним вище обставинам.

Обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_6 , підтверджується протоколами допитів потерпілої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протоколами пред`явлення особи для впізнання, речовими доказами, виявленими та вилученими під час огляду місця події, обшуку ОСОБА_11 , проведеними із свідком та потерпілою слідчими експериментами.

З огляду на це колегія суддів дійшла переконання, що в ході досудового розслідування зібрана достатня кількість належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може застосовуватися до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, оскільки за його вчинення передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, постійного місця проживання на території м.Борисполя та Бориспільського району немає. Ці обставини свідчать про те, що під впливом тяжкості покарання він буде переховуватись від суду.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам переховування обвинуваченого від суду та перешкоджанню кримінального провадження іншим чином. Тримання ОСОБА_6 під вартою сприятиме забезпеченню кримінального судочинства та правопорядку. Безумовно, досягнення таких цілей становить суспільний інтерес, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи підозрюваного.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

З огляду на це колегія суддів вважає допустимим обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою строком на 60 днів, без права внесення застави, постільки злочин було вчинено із застосуванням насильства (п.1 ч.4 ст.183 КПК України).

Керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 192-194, 196 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Клопотання прокурора ОСОБА_4 задовольнити.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 та її підзахисного ОСОБА_6 , відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів та утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 01.03.2020 року.

Повний текст ухвали колегії суддів буде виготовлено протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_17

ОСОБА_2