У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2020 р. м.Київ
Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4 , -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_4 , знаходиться скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві і прокурорів Київської місцевої прокуратури №4 у м.Києві та про зобов`язання вчинити певні дії, у кримінальному провадженні №0005638.
27.01.2020 року до Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_3 подано заяву про відвід слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_4 в судовій справі №755/11436/19, у кримінальному проваджені №0005638, через порушення встановленого частиною третьою статті 35 КПК України порядку визначення слідчого судді для розгляду скарг від 21.01.2020 року та наявність у нього обґрунтованого сумніву і її неупередженості, на підставі ст.75 КПК України. Заявник посилається на те, що після первинного визначення слідчого судді, за першим зверненням до Дніпровського районного суду м.Києва, наступні додані скарги на бездіяльність слідчого або прокурора у кримінальному провадженні, передаються раніше визначеному судді, крім випадків знаходження в відпустці, що порушує принцип вірогідності і вже призвело до заявлених ним порушень слідчим суддею, необ`єктивності судового розгляду, не вчинення судового контрою, ознак упередженості. Наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 , заявник вбачає в тому, що суддя не прийняла його правову позицію, обґрунтовану нормами КПК України, та відмовила у задоволені скарги. Він звернувся з аналогічною скаргою до Дніпровського районного суду м.Києва, яка була розглянута слідчим суддею ОСОБА_5 та задоволена. Крім того, необґрунтованість та невмотивованість прийнятого рішення слідчим суддею ОСОБА_4 від 31.10.2019 року, через не перевірні, та не прийнятті до уваги докази його статусу у кримінальному провадженні, також відсутність судового виклику та розгляд скарги без його участі, на думку заявника є підстави для відводу. У зв`язку з наявністю обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, заявник просить відвести від судового розгляду кримінального провадження №0005638 слідчого суддю Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_4 .

В судовому засіданні ОСОБА_3 заяву підтримав, з підстав, викладених у ній, додатково пояснивши, що під час розгляду судом кримінального провадження суддею порушувались норми чинного кримінально-процесуального законодавства.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час і місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.
Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_4 будучи належним чином повідомлена про судове засідання згідно вимог ст.135 КПК України, в останнє не з`явилася, правом подачі пояснень, у тому числі письмових, не скористалася.
Враховуючи вимоги ст.ст.22, 26 та 81 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути заяву про відвід у відсутність осіб, що не з`явилися, вивчивши матеріали заяви, заперечення, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1, 2 ст.81 КПК України, у разі з`явлення відводу слідчому судді його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя.

Згідно положень ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичом чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до положень ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Статтею 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження, крім іншого, є поведінка учасників кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.321 КПК України головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.
Судом встановлено, що в провадженні слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Дніпровського УП ГУНП у м.Києві, та прокурорів місцевої прокуратури №4, у кримінальному провадженні №0005638.
З наданих заявником пояснень вбачається, що фактично заявник не погоджується із процесуальними рішеннями та діями слідчого судді під час розгляду його скарги, що є підставою для їх оскарження, а не відводу слідчого судді.
Враховуючи викладене, оцінивши докази, викладені в заяві про відвід, думку заявника, дослідивши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, слідчий суддя приходить до висновку про те, що зазначені у заяві ОСОБА_3 підстави для відводу не є обставинами, що виключають участь слідчого судді ОСОБА_4 у зазначеному вище кримінальному провадженні, в розумінні ст.75 КПК України.

При розгляді даної заяви про відвід відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя застосовує як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.
Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Крім того, щодо твердження заявника про порушення авторозподілу судової справи суд зазначає наступне.
Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду затверджено Рішенням Ради суддів України 26.11.2010 №30 (зі змінами, внесеними згідно з Рішенням Ради суддів від 02.03.2018 року №17), збори суддів відповідного суду визначають спеціалізації кожного судді такого суду відповідно до Загального класифікатора спеціалізацій суддів та категорій справ, затвердженого ДСА України. Для кожного судді може бути визначне на більш ніж одна спеціалізація. Визначення спеціалізації суддів у суді, в тому числі слідчих суддів, має забезпечити виключення випадків неможливості проведення автоматизованого розподілу справи або матеріалів кримінального провадження через відсутність відповідної спеціалізації.
Відповідно до розділу ч.1 п.21 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду затвердженого Рішенням Ради суддів України 26.11.2010 №30 ( зі змінами, внесеними згідно з Рішенням Ради суддів від 02.03.2018 року №17), передача судової справи (матеріалів кримінального провадження) раніше визначеному судді, колегії суддів, палаті або об`єднаній палаті проводиться модулем автоматизованого розподілу щодо: клопотань (подань), які надійшли у межах одного кримінального провадження (за номером ЄДРДР).

Згідно п. 7.50 Засад використання автоматизованої системи документообігу Дніпровського районного суду міста Києва ( редакція від 28.11.2019 року), клопотання та скарги по одному кримінальному провадженню передаються раніше визначеному слідчому судді. Розтлумачити принцип застосування розподілу раніше визначеному судді Положення таким чином: раніше визначений суддя обирається за принципом хронології ( перший за датою та номером реєстрації, а у разі його відсутності наступний (попередньо визначений) суддя.

Таким чином доводи в частині порушення ст.35 КПК при авторозподілу судової справи, є безпідставними.
Оцінюючи доводи, викладені в клопотанні про відвід в їх сукупності, слідчий суддя вважає висловлені заявником ОСОБА_3 доводи щодо відводу слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_4 такими, що не ґрунтуються на вимогах ст.75 КПК України, тобто є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року), що застосовується при оцінці доказів. Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту, фактично заявник не погоджується з процесуальним рішенням, прийнятим слідчим суддею, що не є підставою для відводу, оскільки не свідчить про упередженість судді.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником в силу принципу змагальності сторін не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості слідчого судді ОСОБА_4 що унеможливлювало б постановлення нею об`єктивного судового рішення, та як наслідок встановлено, що підстави згідно вимог кримінального процесуального закону України для відводу судді відсутні.

Керуючись ст.ст.1-2, 7-29, 75-76, 80-81, 369-372 КПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
У задоволені заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4 , - відмовити.
Копію ухвали направити учасникам судового провадження та для відома слідчому судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1