ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №2011/8284/12 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1207/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
Іменем України

14 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю представника виконавчої служби ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

заявника - ОСОБА_8 ,

представника заявника - ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

засудженого - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_11 та заявника ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2018р. відносно ОСОБА_11 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою задоволено подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_6 про визнання частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. Визначено частку майна боржника ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності в розмірі частини.
Суд першої інстанції вказав, що 09.03.2016р. набув чинності вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.03.2014р., відповідно до якого ОСОБА_11 визнано винним у скоєнні злочинів передбачених п.7 ч.2 ст.115, п.п.1, 7 ч.2 ст.115 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі, а також задоволені цивільні позови потерпілих ( ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ) на загальну суму 634 533, 80грн. На даний час вирок суду у частині відшкодування шкоди потерпілим не виконано. Відповідно до даних Державної фіскальної служби, ОСОБА_11 не має відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах. Згідно відповіді УДАІ ГУВСУ в Харківській області, боржнику автотранспортні засоби на праві власності не належить. Відповідно до акту державного виконавця від 06.07.2016 року, майно на яке можливо накласти стягнення у боржника відсутнє. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. (ч.5 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження).
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу, оскільки він не згоден з рішенням суду та вважає його необґрунтованим та незаконним. Звертає увагу, що він лише один раз 01.08.2018 року приймав участь в розгляді справи, відбуває покарання на секторі максимального рівня безпеки у камерній системі та не має змоги працювати, у зв*язку з чим й не має можливості відшкодовувати збитки. Наголошує, що зазначена квартира є його єдиним житлом.
В апеляційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання державного виконавця. Вказала на порушення її прав на участь в розгляді справи та надання пояснень, доказів. Вважає, що державним виконавцем при подачі подання до суду не доведено вчинення ним дій щодо виявлення у боржника інших, окрім квартири, коштів, цінних паперів тощо. Також вказала на неможливість виділення частки квартири боржника, оскільки власникам неможливо виділити ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами.
Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку апелянта ОСОБА_8 , її представника ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_11 , його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги; потерпілого ОСОБА_7 , представника виконавчої служби ОСОБА_6 , які заперечували проти апеляційних скарг; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, в тому числі, відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист.
При цьому, згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Наведені вище норми кримінального процесуального закону районним судом при розгляді провадження та ухваленні рішення по справі належним чином не виконано.
Так, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2018 року задоволено подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_6 про визнання частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. Визначено частку майна боржника ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності в розмірі частини.
При цьому, згідно з ч. 2 ст. 370 Цивільного кодексу України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
Всупереч вищевказаним положенням закону, при розгляді подання державного виконавця та ухваленні рішення про його задоволення, районний суд належним чином не з*ясував питання щодо рівності часток співвласників спільної сумісної власності, не дослідив питання стосовно наявності між співвласниками домовленості щодо розподілу часток, наявності рішень суду з цього питання, не дослідив та не навів у рішенні мотивів, з яких визначив частки співвласників спільної сумісної власності рівними.
Зазначене свідчить про неналежне дотримання судом вимог ч.6 ст.22 КПК України, яке зокрема передбачає обов`язок суду, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та обовзяків.
Вказані обставини свідчать про істотні порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення, та згідно з п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України є підставою для скасування вироку.
Аналізуючи апеляційну вимогу про необхідність постановлення ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця, колегія суддів зазначає, що при наведених вище порушеннях КПК України суд апеляційної інстанції позбавлений такої процесуальної можливості, оскільки судом першої інстанції взагалі не були наведені мотиви розподілення часток співвласників спільної сумісної власності, а отже й перевірити правильність рішення суду першої інстанції за наведених обставин є неможливим.
Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування ухвали, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог ст.370 КПК України та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.1, 2, 13, 15 ч.1 ст.7 КПК України верховенство права, законність, забезпечення права на захист, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст.370 КПК України.
З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, апеляційні скарги слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Під час нового судового розгляду суду необхідно вжити заходів до повного, всебічного дослідження обставин провадження, дати належну оцінку зібраним доказам, в залежності від чого ухвалити законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а також Цивільного кодексу України, що регулюють правовідносини у сфері спільної сумісної власності.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_11 та заявника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2018 відносно ОСОБА_11 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді