ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5462/20
провадження № 1-кп/753/1135/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001726 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця радгоспу Кзилтуцький, Ленінградського району, Кокчетавської області, Республіки Казахстан, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, тимчасово не працюючого, без реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 10.03.1992 року Гощанським РС Рівенської області за ч. 3 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі, відповідно до ст. 46-1 КК України виконання вироку відстрочено терміном на 1 рік; 24.03.1993 року Фастівським РС Київської області за ч. 3 ст. 140 КК України до 4 років позбавлення волі; 15.07.1997 року Семеновським РС Полтавської області за ч. 2 ст. 140, 17, ч. 1, 42 ст. 215-3 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 24.06.2002 року Дрогобицьким міським судом Львівської області за ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 2 ст. 141, 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 30.01.2007 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавленя. 14.07.2010 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 15.05.2013 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, 72 КК України до 4 років позбавлення;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 потерпілого ОСОБА_5 обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 03.03.2020 року близько 23:00 години, перебуваючи біля кафе, що розташоване поруч з магазином «Ситий Тато» по вул. Привокзальній, 10 в м. Києві, помітив одного з відвідувачів вказаного кафе, а саме ОСОБА_5 , який в цей час перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, та ледь тримався на ногах, вирішив останньому допомогти дійти до місця проживання. В подальшому, ОСОБА_3 допоміг ОСОБА_5 дійти до будинку що по АДРЕСА_2 , де останній проживає в подальшому присів на лавочку перед під`їздом. В цей момент, з кишені ОСОБА_5 випав гаманець, та ОСОБА_3 помітив, що також з гаманця випала банківська картка, та керуючись раптово виниклим умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 підняв з землі випавший гаманець, який належить ОСОБА_5 , а банківську картку відкинув далі під лавочку, після чого, ОСОБА_3 передав гаманець ОСОБА_5 , а банківську картку «Приват Банку» на ім`я ОСОБА_5 , на рахунку якої в цей момент знаходилися грошові кошти в сумі 868 гривень, непомітно для останнього, підібрав з землі та помістив до власної кишені, після чого, запропонував ОСОБА_5 піти до магазину, з метою придбати ще алкогольних напоїв, на що останній погодився. В подальшому, коли ОСОБА_5 разом з ОСОБА_3 знаходилися в магазині, ОСОБА_3 помітив те, що ОСОБА_5 розраховується на касі за придбані алкогольні напої за допомогою власного мобільного телефону. Після чого, вийшовши з магазину, вони вдвох направилися до будинку де проживає ОСОБА_5 , а саме будинку по АДРЕСА_2 , де в подальшому знову таки присіли на лавочку розпивати разом спиртні напої. В подальшому, ОСОБА_5 спробував піднятися, однак в зв`язку з тим що перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння впав на землю, та під час того, як ОСОБА_3 підійшовши до останнього почав його піднімати з землі, він помітив, що з правої передньої кишені джинсів ОСОБА_5 виглядає його мобільний телефон, та вирішив також його викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , витягнув з кишені ОСОБА_5 його власний мобільний телефон «Xiaomi» Мі9 SE 6/64GB в копусі темно-сірого кольору вартістю 6100, 00 гривень, в середині якого знаходилася сім-карта оператора мобільного зв`язку «Life» номер абоненту НОМЕР_1 вартістю 50 гривень, на рахунку якої перебували грошові кошти в сумі 56 гривень та сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», номер абоненту НОМЕР_2 вартістю 50 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було, та поклав до власної кишені куртки, однак протиправні дії ОСОБА_3 помітила мешканець будинку по АДРЕСА_2 , яка вийшовши з будинку сказала ОСОБА_3 , щоб той припинив лазити по кишеням ОСОБА_5 та повернув його особисті речі, однак ОСОБА_3 , дії якого були направлені на таємне викрадення чужого майна, та в подальшому розуміючи те, що його протиправні дії були викриті та помітні сторонньою особою, яка йому повідомила про це, не реагуючи на зауваження ОСОБА_6 , продовжив свої злочинні дії та намагався дізнатися від ОСОБА_5 пін-код, з метою розблокування телефону останнього, після чого, разом з викраденим майном що належить ОСОБА_5 , з місця події зник. В подальшому, ОСОБА_3 викрадений мобільний телефон продав раніше невідомому невстановленому досудовим розслідуванням чоловікові за 1000 гривень, а з банківської картки «Приват Банк» яка належить ОСОБА_5 , перебуваючи в магазині «Сільпо» за адресою: м. Київ, провулок Карельський, 3 вставивши її в банкомат, зняв грошові кошти в сумі 800 гривень, та поповнив рахунок власного мобільного номеру телефону, номер абоненту НОМЕР_3 на суму 67 гривень, тим самим завдавши матеріальної шкоди власнику даного майна ОСОБА_5 на загальну суму 7,123 грн. ( сім тисяч сто двадцять три гривні). Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та суду показав, що вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин викладених у обвинувальному акті. Також обвинувачений підтвердив, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до нього недозволених методів проведення розслідування не застосовувалося. Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно. Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України не встановлені. Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти власності, особу обвинуваченого, який будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та маючи не зняту та не погашету у встановленому законом порядку судимість вчинив новий умисний злочин, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання, та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_3 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, також враховуючи відношення обвинуваченого до скоєного, щире каяття, позицію прокурора та потерпаілого, які не наполягали на суворому покаранні, суд приходить до висновку, що обвинуваченого на підставі ст.75 КК України слід звільнити від відбування призначеного покарання із встановлення іспитового строку, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому. Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого. Цивільний позов не заявлявся. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України. Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 65,66,67 КК України, ст.ст. 342-380 КПК України,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного прокакарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки. Згідно із ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов"язки: періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 628 гривень 08 копійок за проведення товарознавчої експертизи. Речові докази - залишити за належністю. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: