ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/501/20 Справа № 191/1520/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000572 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Славгород, Синельниківського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, громадянина України, раніше судимого:

- 06 вересня 2016 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільненого з іспитовим строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року до призначеного покарання остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 суму моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.

Як встановлено судом, 28 березня 2018 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 знаходився в приміщенні магазину «AVON», яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Миру, буд. 3а, з метою придбання косметичних засобів. В цей час ОСОБА_9 на столі майстра з ремонту годинників, який розміщений на другому поверсі приміщення вказаного магазину побачив годинник марки «Восток Командирские» та прилад «Renata CR-2430», які належали ОСОБА_8 , а на підвіконні навпроти вказаного столу побачив мобільний телефон марки «Assistant AS-4411», який належав ОСОБА_7 . В цей час у ОСОБА_9 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаного майна.

Відразу після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, та звернення його на свою користь ОСОБА_9 , впевнившись у тому, що за його противоправними діями ніхто не спостерігає, перемістив годинник марки «Восток Командирские», вартість якого згідно становить 88,20 грн., прилад «Renata CR-2430», вартість якого становить 55,00 грн, мобільний телефон марки «Assistant AS-4411», вартість якого становить 1184,52 грн., до кишень своєї куртки та вийшов з приміщення вказаного магазину, тим самим таємно викрав вказані предмети.

З викраденим майном ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши при цьому матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 143,20 грн., а потерпілій ОСОБА_7 на суму 1184,52 грн.

Кримінальна відповідальність за діяння, що містить склад кримінального правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачена ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року скасувати та виключити з вироку позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки вважає, що судом першої інстанції безпідставно було стягнуто з нього моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. на користь ОСОБА_7 .

Також, зазначає, що сторона обвинувачення як на основний доказ винуватості ОСОБА_9 посилалась на відео запис кримінального правопорушення, однак такий речовий доказ в судовому засіданні не надала, на що судом першої інстанції увагу звернено не було.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_9 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом; ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
При цьому, у ч. 3 ст. 23 ЦК України зазначені обставини, які повинні бути враховані для визначення розміру моральної шкоди, зокрема, характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральну шкоду, інші обставини.

Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в судових справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні права власності.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Фізична особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 своїми незаконними діями, які полягають у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) належного потерпілій ОСОБА_7 , спричинив останній моральну шкоду, яка полягала у душевних переживаннях у зв`язку із викраденням в потерпілої належної їй майна, а саме мобільний телефон.

Обвинувачений під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції свою вину визнав повністю, від надання показів на підставі ст. 63 Конституції України відмовився.

Оскільки ОСОБА_9 свою вину визнав повністю, а також, враховуючи, що його вина підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, то саме на обвинуваченого відповідно до вище проаналізованих засад цивільного законодавства України покладено обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди потерпілій, спричиненій внаслідок вчиненого ОСОБА_9 злочину.

Згідно позовних вимог потерпілої, остання просила суд першої інстанції в межах даного кримінального провадження стягнути з ОСОБА_9 на її користь моральну шкоду в розмірі 25000,00 грн.

Як вбачається із вироку суду, позовні вимоги потерпілої було задоволено частково та стягнуто з обвинуваченого на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 3000,00 грн.

З огляду на обставини кримінального правопорушення, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що саме сума в розмірі 3000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої потерпілій внаслідок незаконних дії ОСОБА_9 відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також є помірною до відшкодування.

Таким чином, доводи та вимоги апеляційної скарги обвинуваченого щодо незаконності відшкодування потерпілій в межах даного кримінального правопорушення моральної шкоди та необхідності виключити з вироку суду позовну заяву є незаконними, необґрунтованими та надуманими обвинуваченим, спрямованими на уникнення останнім майнової відповідальності перед потерпілою за вчинений ним злочин та спричинені їй душевні переживання, які полягали у незаконному позбавленні ОСОБА_7 у вільному володінні, користуванні та розпорядженні нею її власністю мобільного телефону, який в свою чергу, є не тільки власністю потерпілою, а й засобом зв`язку із рідними та близькими, чого потерпіла також була позбавлена внаслідок протиправного посягання обвинуваченим на її майно.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про відео запис кримінального правопорушення, який не було надано стороною обвинувачення в якості речового доказу під час судового провадження, то колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість такого доводу апеляційної скарги, оскільки фактично із наданих пояснень обвинуваченим в судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений мав на увазі відео фіксацію огляду місця події під час проведення слідчого експерименту в межах досудового розслідування, яка ані під час досудового розслідування, ані під час судового провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 не оскаржувалась, жодних зауважень від обвинуваченого не надходило.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 1 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4