Справа № 216/5418/17
Провадження № 1-кс/216/734/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2020 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

18.02.2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що у провадженні СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000174 від 04.09.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України. В квітні 2018 року слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з клопотанням про арешт автобуса «VOLKSWAGEN LT35» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 від 11.05.2010 року належить ОСОБА_4 та на свідоцтво про реєстрацію. Однак слідчим суддею вказаного суду було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого, про що винесено відповідну ухвалу. Прокурором Криворізької місцевої прокуратури №3 було оскаржено ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна від 17.04.2018 року до Апеляційного суду Дніпропетровської області. 18.05.2018 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області було скасовано ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17.04.2018 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна, та накладено арешт на автобус ««VOLKSWAGEN LT35» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 від 11.05.2010 року належить ОСОБА_4 та на свідоцтво про реєстрацію. Виходячи із змісту вказаної ухвали Апеляційного суду, арешт на тимчасово вилучений автобус накладався з метою його збереження у тому стані, в якому його було вилучено, що було важливо для забезпечення завдання та потреб даного кримінального провадження. Однак, станом на день подання даного клопотання володільцем даного автобуса було усунуто недоліки що до його технічного стану та приведено технічний стан автобусу до вимог Правил СЕК ООН R 80-00, Правил СЄК ООН R 43-00 та Правил СЄК ООН R 52-01, про що свідчить Протокол контрольних випробувань даного автобусу ПВ-1 №557/18-М2 від 02.05.2018 року (копія протоколу додається). У зв`язку з тим, що в застосуванні арешту автомобіля, відпала потреба, на підставі викладеного, керуючись статтею 174 КПК України, просить суд скасувати арешт, накладений ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2018 року. Вказаним транспортним засобом користується та розпоряджається заявник на підставі нотаріально засвідченої довіреності від 23.01.2020 року.

Заявник у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяви про розгляд клопотаня за його відсутності..

Слідчий у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяви про розгляд клопотаня за його відсутності, не заперечував проти його часткового задоволення.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, а також дослідивши матеріали клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що 18.05.2018 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області було скасовано ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17.04.2018 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна, та накладено арешт на автобус ««VOLKSWAGEN LT35» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 від 11.05.2010 року належить ОСОБА_4 та на свідоцтво про реєстрацію. Скаржник є користувачем вищевказаного транспортного засобу нотаріально засвідченої довіреності від 23.01.2020 року.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, Апеляційний суд Дніпропетровської області погодився з наведеними слідчим підставами для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно зі ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; недоторканність права власності; розумність строків.

З огляду на наведене, а також враховуючи думку слідчого, який вважає, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173, 174, 372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2018 року на:

- автобус «VOLKSWAGEN LT35» реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер кузову НОМЕР_3 ), який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 від 11.05.2010 року належить ОСОБА_4 ;

- на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 11.05.2010 року.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Ухвала слідчого судді, яка не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1