Провадження № 1-кс/761/7276/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2020, в рамках кримінального провадження №0000183 від 20.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

22 квітня 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва через систему «Електронний суд» надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2020, в рамках кримінального провадження №0000183 від 20.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в обґрунтування якого представник заявника зазначив наступне.

27.03.2020 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки "MERCEDES-BENZ C300" д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 . Такий автомобіль поміщений на територію спеціального закритого майданчика тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Борисів, пров. Боженка, 23.

Однак, такий арешт адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , вважає необґрунтованим з огляду на наступне. Так, на сьогоднішній день, під час досудового розслідування кримінального провадження №0000183 від 20.03.2020 за ч.2 ст.286 КК України, призначено та проведено експертизу технічного стану транспортного засобу, автомобіль марки "MERCEDES-BENZ C300" д.н.з. НОМЕР_1 оглянуто, у зв`язку з чим, на думку заявника, потреба подальшого застосування арешту майна вказаного відпала. Крім того, заявник вважає, що припинення дії такого обмеження ніяким чином не позначиться на проведенні повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, так як висновок вказаної експертизи вже знаходиться у матеріалах кримінального провадження і може бути та відповідно буде застосований як основа для проведення будь-яких інших експертиз у разі виникнення потреби в їх проведенні.

Враховуючи наведене, заявник просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2020, у кримінальному провадженні №0000183 від 20.03.2020 року за ч.2 ст.286 КК України, на автомобіль марки "MERCEDES-BENZ C300" д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 .

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав у ньому наведених. Зазначив про те, що в арешті майна на даний час відпала потреба, оскільки є лист слідчого у кримінальному провадженні про те, що всі необхідні експертизи щодо автомобіля марки "MERCEDES-BENZ C300" д.н.з. НОМЕР_1 , проведені. При цьому, повернути автомобіль слідчий не може до скасування такого арешту судом. Звертав увагу на те, що метою накладення арешту було проведення відповідних експертиз, які відповідно до листа слідчого вже проведені. Стверджував, що потреба у подальшому арешті вказаного автомобіля на даний час відпала.

Крім того, представник власника майна просив долучити до матеріалів справи відповідь слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 на заяву ОСОБА_6 щодо повернення транспортного засобу.

Уповноважений прокурор у кримінальному провадженні №0000183, за клопотанням якого було накладено арешт, у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений завчасно та належним чином. Додаткових пояснень, заяв та клопотання до суду не направляв.

Слідчий суддя, вислухавши думку представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту на майно (справа №761/8944/20, провадження №1-кс/761/5679/2020) в 1-му томі, вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУ Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження №0000183 від 20.03.2020 року за ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2020 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки "MERCEDES-BENZ C300" д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , з його поміщенням на територію спеціального закритого майданчика тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Борисів, пров. Боженка, 23.

Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що арешт на зазначений автомобіль було накладено з метою забезпечення його збереження як речового доказу.

Як вбачається зі змісту клопотання та долучених до нього документів, а також підтверджено представником власника майна у судовому засіданні, з автомобілем марки "MERCEDES-BENZ C300" д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , на даний час проведено всі необхідні експертні дослідження. Крім того, уповноважений слідчий не має заперечень щодо повернення такого автомобіля власнику, лише після такого як такий арешт буде скасований судом, що підтверджується листом старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 .

При цьому, слідчий суддя приймає до уваги та враховує ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як прокурор не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСі" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Отже, оскільки жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання заявника та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду не надано, слідчий суддя вважає, що доводи, зазначені в клопотанні, є обґрунтованими.

Крім того, слідчому судді не наведено додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Таким чином, аналіз наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність на даний час підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Викладені обставини в сукупності свідчать про те, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту автомобіля марки марки "MERCEDES-BENZ C300" д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_4 належним йому майном на підставі зазначених обставин, оскільки представником власника майна доведено, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, а тому вважає доцільним скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2020 року, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2020 року, у кримінальному провадженні №0000183 від 20.03.2020 року за ч.2 ст.286 КК України, підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2020, в рамках кримінального провадження №0000183 від 20.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2020, в рамках кримінального провадження №0000183 від 20.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме на:

- автомобіль марки "MERCEDES-BENZ C300" д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 26 травня 2020 року о 08 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1