Номер провадження: 11-кп/813/778/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

16.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 23.01.2019 року, -
встановив:
оскаржуваним вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, останній раз:

29.01.2013 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.ч.2, 3 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання, у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання визначено обчислювати з 28.11.2018 року, тобто з моменту фактичного затримання.
Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком районного суду, 23 вересня 2018 року приблизно о 08 год. 30 хв., ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, тобто діючи повторно, знаходячись біля буд. 81 по вул. Італійський бульвар, що у Приморському районі в м. Одесі, умисно, з корисливих мотивів, відкрито шляхом ривку вихватив із руки неповнолітнього ОСОБА_9 , мобільний телефон марки Lenovo ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 1000 гривень, з місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 гривень.
Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного покарання, обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій зазначає, що суд при винесенні вироку не врахував пом`якшуючих обставин, а саме, визнав провину та щиро розкаявся. Просить вирок суду змінити, застосувати положення ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Не оспорюючи доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила вирок суду першої інстанції змінити в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що судом неналежним чином врахована ступінь суспільної небезпеки і тяжкість вчиненого злочину, а також особа винного, просить вирок суду змінити та призначити більш м`яке покарання.

До апеляційного суду захисник ОСОБА_8 не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, але надіслала заяву, в якій підтримала апеляційні скарги її та обвинуваченого та просила розгляд справи провести за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача;обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційних скарг та просив їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Оскільки захисник в апеляційній скарзі не ставить питання про неправильність кваліфікації його дій, доведеності його вини та щодо призначеного покарання, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України це не є предметом апеляційного перегляду.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження був проведений в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд з`ясував у обвинуваченого, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснив усім учасникам судового провадження наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, а також порядок апеляційного оскарження вироку, постановленого за результатами такого розгляду, проте ніхто з учасників кримінального провадження проти розгляду справи в такому порядку не заперечував. Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що підтверджується звукозаписом судового засідання від 23.01.2019 року (а.п. 31-34).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.
Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника про невірне застосування судом вимог кримінального закону при призначенні покарання з підстав його суворості, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу винного, та обставини справи, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 районним судом не встановлено.
Апеляційний суд приходить до висновку про те, що правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів неможливе без його ізоляції від суспільства.

З огляду на зазначене, доводи обвинуваченого та захисника, на які вони посилаються в апеляційних скаргах, судом першої інстанції були враховані в повній мірі. При цьому, районний суд врахував всі обставини справи, у тому числі пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, на які посилається у своїй скарзі обвинувачений, а тому підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України апеляційний суд не вбачає.

Даючи оцінку даним про особу обвинуваченого, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за вчинення умисних корисливих злочинів, після відбування покарання вчинив умисний корисливий злочин, щодо неповнолітньої особи. В матеріалах провадження відсутні відомості про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином. У зв`язку із зазначеним апеляційний суд приходить висновку про не бажання обвинуваченого робити висновки щодо своїх вчинків і, як наслідок не бажання стати на шлях виправлення.
Таким чином, не зважаючи на доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин, наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, а судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, про що просять апелянти, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст.376,404,405,407, 419, 424,426,532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Приморського районного суду м. Одеси від 23.01.2019 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той же строк із дня вручення копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4