ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000524 від 08 березня 2019 року відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яна Сторожинецького району Чернівецької області, українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , одруженого, із середньою освітою, тимчасово не працюючого, 02 липня 2010 року засудженого Шевченківським районним судом м. Чернівці до 8 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 304 КК України, умовно-достроково звільненого 05 березня 2015 року за ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2015 року, невідбутий строк: 1 рік 10 місяців 18 днів, судимість не знята і не погашена,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Першотравневого
КП №11-кп/822/30/20 р. Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Категорія ст. 307 КК України Доповідач: ОСОБА_1
районного суду м. Чернівці від 07 листопада 2019 року у кримінальному провадженні
внесеному до ЄРДР за № 0000524 від 08 березня 2019 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 листопада 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла.
До вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 змінено запобіжний захід з застави на тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду та з цього дня відраховуючи строк відбування ним покарання.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 1884 грн. 12 коп. процесуальних витрат, понесених при виконанні експертиз.
Зараховано у строк відбуття покарання досудове тримання ОСОБА_6 під вартою з 26 квітня 2019 року по 07 травня 2019 року.
Повернуто заставодавцю ОСОБА_9 внесену нею 06 травня 2019 року заставу в розмірі 150 000 гривень на рахунок Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області. Номер квитанції 0.0..1.
Вирішена доля речових доказів.
ОСОБА_6 в порушення ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» придбав психотропну речовину, а саме амфетамін у формі порошкоподібної речовини, яку зберігав з метою подальшого збуту.
16 квітня 2019 року о 15 год. 10 хв. ОСОБА_6 перебуваючи по вул. Садовій в м. Чернівці, переслідуючи корисливу мету, збув ОСОБА_10 12 зіп-пакетів із вмістом порошкоподібної речовини, за що отримав грошові кошти у розмірі 2200 грн.
Відповідно до висновку експерта № 252-Х від 19 квітня 2019 року, надана на дослідження в 12 пакетах речовина містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, а саме амфетамін масою 2, 7347 гр.
26 квітня 2019 року близько 01 год. 20 хв. ОСОБА_6 перебуваючи по вул. Руська в м. Чернівці біля будинку № 252 збув ОСОБА_11 зіп-пакет із вмістом порошкоподібної речовини, за що отримав грошові кошти у розмірі 10 000 грн.
Відповідно до висновку експерта № 264-Х від 26 квітня 2019 року надана на дослідження речовина містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, а саме амфетамін масою 12, 2034 гр.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин.
На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 листопада 2019 року, призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки з одночасним покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вважає, що призначене йому покарання за своєю суворістю явно не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказує, що в оскаржуваному вироку не наведено жодного обґрунтування щодо неможливості застосування положень ст.ст. 69 та 75 КК України.

Звертає увагу на те, що він показав позитивні зміни у своїй особистості з часу вчинення даного кримінального правопорушення, а саме повністю визнав вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, що свідчить про його виправлення.

Апеляційні доводи обґрунтовує і тим, що має на утриманні дружину та 6 неповнолітніх дітей, молодий вік, позитивну характеристику з місця проживання та вищевказані обставини, які пом`якшують покарання, а тому існує можливість застосування положень ст. 69 КК України з призначенням покарання нижчого від найнижчої межі відповідно до ч. 2 ст. 307 КК України та застосування ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку.

Вказує, що не застосуванням судом першої інстанції положень КК України, якими передбачено звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням, являється неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що розгляд даного провадження судом першої інстанції проводився в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши думку сторони обвинувачення та інших учасників кримінального провадження щодо тих доказів, які потрібно дослідити та порядок їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Зважаючи на те, що заперечень від учасників судового провадження щодо обсягу та порядку дослідження доказів не надходило, суд ухвалив допитати обвинуваченого та дослідити долучені до матеріалів кримінального провадження документи, що характеризують обвинуваченого як особу. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст всіх обставин, які підлягали доказуванню і переконався у добровільності їх позиції.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених в оскаржуваному вироку та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 307 КК України в апеляційній скарзі не оскаржується, а отже апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів та згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті кару, виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував, ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також те, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, злочин вчинив в період не знятої і не погашеної судимості (т. 2 а.п. 272), має на утриманні дружину та 6 неповнолітніх дітей (т. 2 а.п. 306), перебуває на обліку у лікаря нарколога (т. 2 а.п. 307).

Також, судом першої інстанції враховано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, районним судом не встановлено.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 з випробуванням з іспитовим строком, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 липня 2010 року за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 304 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років та на підставі ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2015 року був умовно-достроково звільнений 05 березня 2015 року від відбування покарання з невідбутим строком, який становить 1 рік 10 місяців 18 днів (т. 2 а.п. 272).

Судом першої інстанції вірно надано оцінну діям обвинуваченого ОСОБА_6 , які носили систематичний характер, наявність в нього попередньої судимості, вчинення нового тяжкого злочину, перебування на утриманні 6 неповнолітніх дітей та правильно прийшов до висновку про можливість призначити йому покарання в розмірі найнижчої межі покарання в межах санкції статті обвинувачення, врахувавши обставини, що пом`якшують покарання.

Таким чином, апеляційний суд вважає правомірним і достатньо обґрунтованим висновок суду першої інстанції про неможливість призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. ст. 69 та 75 КК України.

Апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання в розмірі найнижчої межі санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації майна за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

З огляду на викладене, доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено та в ході судового засідання апеляційної інстанції не виявлено.

Доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять достатніх доводів щодо порушення вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для зміни або скасування вироку, тому апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 370-372, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 листопада 2019 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000524 від 08 березня 2019 року без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, а засудженим ОСОБА_6 , який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий, суддя [підпис]ОСОБА_1
Судді
[підпис]ОСОБА_2

[підпис]ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом." Суддя -доповідач _______________ ОСОБА_1 (посада) (підпис) (ПІБ)

22.01.2020 року
(дата засвідчення) копії)