ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року
м. Київ

справа № 748/993/15-к

провадження № 51-4118 км 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
особи, стосовно якої
кримінальне провадження закрито ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 29 травня 2019 року стосовно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Вересоч Куликівського району
Чернігівської області, який мешкає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 271 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2017 року ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 271 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він, будучи начальником станції імені Бориса Олійника ДТГО «Південно-Західна залізниця» та достовірно знаючи, що ОСОБА_8 не проходив навчання і перевірку знань за Інструкцією з охорони праці № 27, без проведення відповідного цільового інструктажу 24 травня 2012 року допустив останнього до виконання робіт з обкошування трави біля залізничних колій із застосуванням мотокоси STIHL FS-55. Під час виконання цих робіт ОСОБА_8 отримав травму ока та частково втратив зір (тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості).
Чернігівський апеляційний суд 29 травня 2019 року за апеляційною скаргою захисника та обвинуваченого скасував вищезазначене судове рішення, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 - закрив.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить її скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції, безпосередньо не дослідивши наявних у матеріалах кримінального провадження доказів, дав їм іншу оцінку, ніж ту, яку дав суд першої інстанції, та дійшов хибного висновку про можливість закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 . При цьому апеляційний суд у своєму рішенні не зазначив узагальненого викладу позиції прокурора та встановлених судом обставин, які стали підставою для закриття кримінального провадження.
На касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали письмове заперечення, в якому просять залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без зміни.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав касаційну скаргу, просив її задовольнити та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 заперечили проти задоволення касаційної скарги прокурора, просили ухвалу апеляційного суду залишити без зміни.
Мотиви Суду
Положеннями частин 1, 2 статті 433 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин; переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

У своїй касаційній скарзі прокурор вказував на безпідставне закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , що, на думку колегії суддів, є необґрунтованим.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 419 КПК України при скасуванні або зміні судового рішення в ухвалі має бути зазначено, які статті закону порушено та в чому саме полягають ці порушення або необґрунтованість вироку чи ухвали.

Суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження (ст. 417 КПК України).
Пунктом 3 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.
Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Відповідно до змісту статті 92 КПК України обов`язок доказування покладений на сторону обвинувачення, яка повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції на підставі зібраних і перевірених у судовому порядку доказів дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 271 КК України, призначив відповідне покарання й звільнив останнього від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Не погоджуючись із вказаним вироком, захисник подав апеляційну скаргу, в якій ставив питання про закриття кримінального провадження за відсутністю в діях його підзахисного складу інкримінованого злочину.

Суд апеляційної інстанції, здійснюючи перевірку доводів апеляційної скарги захисника в порядку апеляційної процедури, проаналізував докази, на які послався суд першої інстанції в обґрунтування винуватості ОСОБА_7 , при цьому безпосередньо дослідив письмові докази, зокрема, Акт № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, та Акт проведення розслідування нещасного випадку.

Водночас суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що надані стороною обвинувачення докази не доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину. Також суд зауважив, що й під час апеляційного провадження прокурор не спростував доводи сторони захисту.

Таким чином, приймаючи рішення про скасування обвинувального вироку суду першої інстанції та закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції дотримався вказаних вимог закону та достатньо переконливо мотивував свої висновки.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, постановлена ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, на які вказував прокурор, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд
постановив:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 29 травня 2019 року стосовно ОСОБА_7 без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3