Ухвала
Іменем України
11 березня 2020 року

м. Київ
справа № 127/20587/14-к

провадження № 51-7139 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 06 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,
встановив:
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2017 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано невинуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та виправдано їх у зв?язку із відсутністю в діях складу кримінального правопорушення.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 грудня 2019 року вищевказаний вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Згідно ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Натомість, як убачається зі змісту касаційної скарги, представник потерпілої вказує на невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанції.
Разом з цим, представник потерпілої в касаційній скарзі посилається на неправильну кваліфікацію дій виправданих та зазначає про те, що їх діяння містять ознаки злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Крім того, у поданій касаційній скарзі представник потерпілої просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та змінити вирок суду першої інстанції, перекваліфікувавши дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із ч. 4 ст. 190 КК України на ч. 5 ст. 191 КК України, та призначити їм покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з позбавленням права займатися ріелторською діяльністю строком на 1 рік з конфіскацією майна.
Таким чином, представник потерпілої допускає суперечності при обґрунтуванні скарги, оскільки його прохання до суду касаційної інстанції сформульоване не у відповідності до ст. 436 КПК України, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Вказане порушення перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3