Ухвала
24 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 552/1772/18
провадження № 51-967ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 20 лютого

2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року щодо ОСОБА_6 ,
встановив:
Представник потерпілого ОСОБА_5 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Так, за змістом вказаної статті в касаційній скарзі, крім іншого, має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ч. 1 ст. 438 КПК. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статями 412414 КПК.
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК,

що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
У касаційній скарзі представник потерпілого посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості.
Відповідно до ст. 413 КПК неправильним застосуванням закону України

про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Статтею 414 КПК встановлено, що невідповідним ступеню тяжкості

кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання,

яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром

є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Однак, у касаційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_5 посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судами першої та апеляційної інстанцій, належного обґрунтування зазначеним доводам не наводить, що, відповідно до ст. 413 КПК, тягнуло б за собою скасування чи зміну оскаржених судових рішень. Крім цього, не конкретизовано явну несправедливість, призначеного у межах санкції кримінального закону покарання, як це встановлено в ст. 414 КПК, з огляду на положення статей 50, 65 КК, зважаючи на дискреційні повноваження суду.
Також, всупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями

ст. 436 КПК, якою визначені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. При цьому, у прохальній частині касаційної скарги представник потерпілого ОСОБА_5 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, що не узгоджуються з повноваженнями касаційного суду за результатами розгляду касаційної скарги.

Крім того, як передбачено у ч. 4 ст. 427 КПК, якщо касаційну скаргу подає представник потерпілого, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження. Такими документами, що підтверджують повноваження представника потерпілого на участь у кримінальному провадженні, згідно з п.1 ч. 3 ст. 58 та ч. 1 ст. 50 КПК України, є: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер, договір із захисником або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Однак, окрім наданого ордеру, до касаційної скарги не долучено копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_5 , як представника потерпілого.
Наявність вказаних недоліків та відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу

про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду

на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_3
Судді: