Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-кс/711/1151/20
Справа № 711/3271/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_4 , винесене в кримінальному провадженні № 0001078 від 29.09.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, п.п.1, 3, 12 ч.2 ст.115, ч. 3 ст. 187 КК України, погоджене прокурором відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності,-

встановив:

Слідчий звернувся з погодженим з прокурором клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , посилаючись на те, що 26.09.2014 року близько 14 години 20 хвилин ОСОБА_6 , за попередньою змовою групою осіб, спільно та разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , на автомобілі «VOLKSWAGEN Transporter T4» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , який не був обізнаний про злочинні наміри вказаних осіб, приїхали на територію станції технічного обслуговування автомобілів по вулиці Оборонній,13 в місті Черкаси, де з застосуванням вогнепальної зброї та фізичного насильства викрали ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , здолавши їх опір одягли їм на руки кайдани в задньому положенні, чим незаконно позбавили їх волі.

Потім перетягли затриманих осіб до салону вищезгаданого автомобіля «VOLKSWAGEN Transporter T4» та вивезли їх до лісового масиву між селом Дубіївка та селищем міського типу Ірдинь Черкаського району Черкаської області, де витягли затриманих з салону автомобіля і відвели їх вглиб вказаного лісового масиву, де нанесли останнім чисельних ножових поранень, внаслідок отримання яких вони померли на місці.

Після чого ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , з метою уникнення викриття своєї злочинної діяльності працівниками правоохоронних органів та подальшого притягнення до кримінальної відповідальності, а також з метою знищення слідів вчиненого злочину закопали трупи ОСОБА_10 і ОСОБА_11 у вищезазначеному лісовому масиві, а транспортний засіб «PEUGEOT 406 COUPE 2.0» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керували загиблі відігнали у м. Сміла Черкаської області, де з метою конспірації своїх дій і залишили.

09.12.2014 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.146, п.п.1,3,12 ч.2 ст. 115 КК України.

Також, 15.10.2014 близько 13 години в с.м.т. Шрамківка, по вул. Індустріальній, 8, Драбівського району, Черкаської області, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, проникнувши до приміщення ТОВ «Лани Драбівщини», вчинили напад на директора зазначеного товариства ОСОБА_12 , з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозами застосування такого насильства (розбій).

05.11.2014 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

20.02.2017 постановою заступника начальника відділу управління прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001078 від 29.09.2014, та матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000406 від 15.10.2014 об`єднані в одне провадження, якому присвоєно єдиний реєстраційний номер № 0001078.

16.12.2014 ОСОБА_5 , оголошено в розшук.

Відповідно до листа з Державної прикордонної служби №10287/24/18-2018, 1026/24/18-2018 від 11.10.2018 встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 17.10.2014 в пункті пропуску КПВВ Чонгар (Салькове) перетнув кордон України з тимчасово окупованою територією і назад не повертався. Після чого по оперативній інформації виїхав до Російської Федерації, де 17.04.2018 підданий адміністративному стягненню штрафу з видворенням з території Російської Федерації. Після чого, 24.04.2018 вилетів до м. Єреван, республіка Вірменія.

28.01.2020 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яка діє до 28.07.2020.

08.05.2020 ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме :

даними протоколу огляду місця події від 29.09.2014 року;

даними протоколу допиту свідка ОСОБА_13 ;

даними протоколу допиту свідка ОСОБА_14 ;

Таким чином, на даний час ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти років до довічного позбавлення волі.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Крім того, як Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року так і Конвенцією про правову допомогу у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, які є основними міжнародними угодами України з іншими державами з питань екстрадиції, передбачено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цих Конвенціях, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Відповідно до ст. 12 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, запит запитуючої Сторони супроводжується оригіналом або завіреною копією обвинувального вироку та постанови суду або постанови суду про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої сторони.

Згідно зі ст. 25 вказаної вище Конвенції для цілей цієї Конвенції термін постанова про утримання під вартою означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Аналогічні вимоги викладені і в Конвенції про правову допомогу у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року.

З урахуванням того, що підозрюваний знаходиться за межами України, то у випадку встановлення його місцезнаходження чи затримання на території іноземної держави, до нього будуть застосовуватись правові процедури передбачені міжнародно-правовими договорами України, які ратифіковані Верховною Радою України, в тому числі вказаними вище Конвенціями, а також Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, згідно ст. 5. ч. 1, п. f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» передбачено, що у випадку, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності у встановленому порядку, встановлено інші правила, ніж передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Тобто, вказані норми міжнародних договорів вказують на те, що у разі застосування правових норм, передбачених цими договорами у процесі екстрадиції особи необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без будь-яких альтернатив.

Також, необхідність в обранні ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виникає з того, що остання перебуває за межами України і в разі його затримання чи встановлення місцезнаходження буде застосована процедура екстрадиції.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК України, до клопотання про видачу особи, серед іншого, додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім цього, з метою публікації червоного оповіщення в базах даних Генерального секретаріату Інтерполу щодо міжнародного розшуку ОСОБА_5 (арешт з метою подальшої екстрадиції) необхідно надати на їх адресу гарантії відповідного центрального органу України при здійсненні міжнародного співробітництва під час кримінального провадження щодо направлення запиту про видачу (екстрадицію) ОСОБА_5 , а також засвідчену копію чинної ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

На даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний переховується від суду, крім того, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою змінити їх показання в подальших судових розглядах, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Також слід врахувати те, що ОСОБА_5 , достеменно знаючи про проведення досудового розслідування відносно нього, виїхав за межі України, а також наявні обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджує існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

На підставі наведеного просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, з середньою освітою, , не працюючого, останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 21.08.2003 Придніпровським районним судом м. Черкаси, за ч.3 ст.190 до 3 років позбавлення волі, 20.01.2010 Черкаським районним судом Черкаської області, за ст. 190 ч.2 до 1 року позбавлення волі, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Слідчим суддею встановлено, що 09.12.2014 у кримінальному провадженні № 0001078 від 29.09.2014 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.146, п.п.1,3,12 ч.2 ст. 115 КК України.

Відповідно до листа з Державної прикордонної служби №10287/24/18-2018, 1026/24/18-2018 від 11.10.2018 встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 17.10.2014 в пункті пропуску КПВВ Чонгар (Салькове) перетнув кордон України з тимчасово окупованою територією і назад не повертався.

Після чого по оперативній інформації, виїхав до Російської Федерації, де 17.04.2018 підданий адміністративному стягненню штрафу з видворенням з території Російської Федерації. Після чого, 24.04.2018 вилетів до м. Єреван, республіка Вірменія.

16.12.2014 ОСОБА_5 , оголошено в розшук.

28.01.2020 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яка діє до 28.07.2020.

08.05.2020 ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук.

Так, Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року так і Конвенцією про правову допомогу у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, які є основними міжнародними угодами України з іншими державами з питань екстрадиції, передбачено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цих Конвенціях, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Відповідно до ст. 12 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, запит запитуючої Сторони супроводжується оригіналом або завіреною копією обвинувального вироку та постанови суду або постанови суду про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої сторони.

Згідно зі ст. 25 вказаної вище Конвенції для цілей цієї Конвенції термін «постанова про утримання під вартою» означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Аналогічні вимоги викладені і в Конвенції про правову допомогу у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року.

З урахуванням того, що обвинувачений знаходиться за межами України, то у випадку встановлення його місцезнаходження та затримання на території іноземної держави, до нього будуть застосовуватись правові процедури, передбачені міжнародно-правовими договорами України, які ратифіковані Верховною Радою України, в тому числі вказаними вище нормативними документами Інтерполу та Конвенціями, а також Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основних свобод людини, а також практики Європейського суду по правам людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, згідно зі ст. 5. ч. 1, п. f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК України, до клопотання про видачу особи, серед іншого, додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Тобто, виходячи з аналізу як міжнародно-правових норм законодавства так і Кримінального процесуального кодексу України щодо застосування правових норм, передбачених у процесі екстрадиції особи, необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без визначення будь-яких інших альтернатив чи зобов`язань.

Особа, яка затримана компетентними органами іноземної держави до моменту передачі запитуючій стороні перебуває під вартою та до вказаної особи не може бути застосоване право внесення застави відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки це право підозрюваний може реалізувати лише на території України, у разі застосуванням судом до останнього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (з можливістю внесення застави).

У разі визначення застави підозрюваному, зазначене не відповідатиме вимогам міжнародно-правових норм, спрямованих на прийняття рішення про видачу (екстрадицію) правопорушника, що в цілому унеможливлює його виконання іноземною державою.

З урахуванням того, що обвинувачений перебуває за межами України, то у випадку встановлення його місцезнаходження чи затримання на території іноземної держави, до нього будуть застосовані правові процедури, передбачені міжнародними договорами України, які ратифіковані Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» у випадку, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності у встановленому порядку, встановлені інші правила, ніж передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Виходячи з аналізу як міжнародно-правових норм так і КПК України щодо застосування правових норм, передбачених у процесі екстрадиції особи, необхідний документ про тримання особи під вартою, без визначення будь-яких альтернатив чи зобов`язань.

Таким чином, законодавцем чітко передбачено порядок обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі, підозру обґрунтовано вагомими доказами, та перебуваючи на волі ухиляється від явки до органів досудового розслідування, у зв`язку з чим, з урахуванням особи підозрюваного, тяжкості покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винним, наявні ризики, які дають підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний ухилятиметься від органів досудового розслідування та суду, перешкоджатиме встановленню об`єктивної істини у кримінальному проваджені шляхом незаконного впливу на потерпілого та свідків, з числа осіб поінформованих про його злочинну діяльність та які підлягають допиту, яке мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та місцезнаходження яких по теперішній час не встановлено, перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб.

Вказані обставини є підставою для обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обовязково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для предявлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про задоволення вказаного клопотання.

Керуючись ст.ст. 176,178,182-184,193-197 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Копію ухвали направити слідчому в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, процесуальному прокурору - для відому та виконання.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали слідчого судді проголошено 13 травня 2020 року о 08.00. год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1