Єдиний унікальний номер 722/753/20
Номер провадження 1-в/722/91/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
представника СВК №67 ОСОБА_4
та засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокиряни в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним вище клопотанням, в якому просив на підставі ст.81 КК України звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі. Клопотання засуджений обгрунтовував тим, що на даний час він відбув більше три чверті призначеного судом покарання, вину у вчинених злочинах визнає та щиро кається. Крім цього, обгрунтовуючи клопотання, вказував на те, що під час відбування покарання він уклав шлюб, від якого в 2017 році у нього народилася дитина. Також вказував на те, що в 2019 році помер його батько. Посилався також на те, що внаслідок незадовільного стану здоров?я, йому на даний час необхідне лікування та реабілітація. У зв?язку із вказаним станом здоров?я він також не мав можливості працювати.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та з наведених у ньому підстав просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 та представник ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували щодо клопотання та просили у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України та застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не заслуговує.
Голова спостережної комісії при Сокирянській райдержадміністрації Чернівецької області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про проведення судового розгляду без його присутності, вирішення клопотання засудженого ОСОБА_5 покладає на розсуд суду.
Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно вироку Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17.10.2013 року засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.119, ч.3 ст.187, ст.70 КК України, до покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 17.12.2013 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Згідно розпорядження Сторожинецького районного суду Чернівецької області вирок суду відносно засудженого ОСОБА_5 набрав законної сили 17.12.2013 року.
Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10.02.2016 року згідно ч.5 ст.72 КК України засудженому ОСОБА_5 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11.01.2013 року по 17.12.2013 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховується з 11.01.2013 року.
Таким чином, внаслідок зарахування засудженому ОСОБА_5 у строк відбування покарання вказаного вище періоду попереднього ув`язнення, кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 05.02.2022 року.
Пунктом 3 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
У відповідності до ст.12 КК України, ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочинів, одних з яких є злочином середньої тяжкості (ч.1 ст.119 КК України), а інший особливо тяжким злочином (ч.3 ст.187 КК України).
Враховуючи визначений засудженому початок строку відбування покарання, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного особливо тяжкого злочину.
Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.102 КВК України режим у виправних і виховних колоніях це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених. Режим у колоніях має зводити до мінімуму різницю між умовами життя в колонії і на свободі, що повинно сприяти підвищенню відповідальності засуджених за свою поведінку і усвідомленню людської гідності. Режим створює умови для суспільно корисної праці засуджених, загальноосвітнього і професійно-технічного навчання, соціально-виховної роботи та громадського впливу.
Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
В державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 08.02.2014 року.
Як вбачається із особової справи та довідки про заохочення і стягнення, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 11.01.2013 року. За час перебування в слідчому ізоляторі м.Чернівці за порушення вимог утримання у шести випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності, не заохочувався. За час перебування в ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» за порушення встановленого режиму відбування покарання в тринадцяти випадках був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, має одне діюче стягнення, жодного разу не заохочувався.
Частинами 1 та 5 ст.118 КВК України передбачено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством.
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №130 від 04.06.2020 року та особової справи встановлено, що засуджений ОСОБА_5 за весь час перебування в установі до оплачуваної суспільно-корисної праці не залучався у зв`язку із стійким небажанням працювати.
Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої 05.06.2020 року начальником ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_7 , встановлено, що засуджений ОСОБА_5 у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості. Ухиляється від робіт із благоустрою установи, потребує постійного контролю за їх виконанням, намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не приділяє уваги щодо необхідності дбайливого ставлення до майна установи, заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує лише під контролем, належних висновків для себе не робить, не виявляє бажання приймати участі у програмах диференційованого виховного впливу, соціально-корисні зв`язки на волі підтримує шляхом побачень, отримує посилки та передачі, взаємовідносини із рідними добрі. Згідно вироку суду вину у скоєному злочині визнав.
Згідно виписки з медичної картки №67/268 від 04.06.2020 року засуджений ОСОБА_5 працездатний, на даний час стан його здоров`я задовільний.
Згідно довідки бухгалтерії державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» за №73, станом на 04.06.2020 року виконавчих листів щодо засудженого ОСОБА_5 в установі на виконанні не перебуває.
Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до наявних в особовій справі засудженого виписок з протоколів засідання комісії відділення з оцінки ступеню виправлення засуджених, засуджений ОСОБА_5 :
-з 01.2014 року по 23.07.2014 року не став на шлях виправлення (протокол №7 від 23.07.2014 року);
-з 23.07.2014 року по 08.01.2015 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 08.01.2015 року);
- станом на 18.01.2016 року не став на шлях виправлення (протокол №2 від 18.01.2016 року);
- станом на 16.01.2017 року злісний порушник режиму (протокол №1 від 16.01.2017 року);
- станом на 11.01.2018 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 11.01.2018 року);
- станом на 10.01.2019 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 10.01.2019 року);
- станом на 08.01.2020 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 08.01.2020 року).
Належних доказів на спростування зазначених вище обставин щодо несумлінної поведінки та несумлінного ставлення до праці засудженим суду не надано.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).
З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.
Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності та особу засудженого, суд вважає, що як поведінка ОСОБА_5 , так і його відношення до праці протягом всього часу відбування покарання, не були достатньо сумлінними, а тому останній, на думку суду, на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, як «довів своє виправлення».
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.
На підставі ст.81 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1