Дата документу 11.06.2020 Справа № 321/221/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1061/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №321/221/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 26 березня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

19.12.2016 року приблизно о 01 годині ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи єдиний прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, підійшов до вхідних воріт домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_8 , після чого шляхом демонтажу таємно викрав хвіртку вхідних воріт вартістю 350 грн., після чого зник з місця події, чим отримав можливість розпоряджатися викраденим майном на свій розсуд. Далі, 19.12.2016 року приблизно о 01 годині 45 хвилин ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, проник на територію вищевказаного домоволодіння, після чого через зламане вікно проник в приміщення будинку, звідки таємно викрав бувшу у вжитку швейну машину з ножним приводом «Подольск» вартістю 428 грн. 57 коп., бувший у вжитку підлоговий світильник вартістю 300 грн. 23 коп. Після чого зник з місця події, чим отримав можливість розпоряджатися викраденим майном на свій розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 1078 грн. 80 коп.

31.12.2016 року приблизно о 16 годині ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед марки «Десна» синього кольору вартістю 791 грн. 76 коп. Після чого зник з місця події, чим отримав можливість розпоряджатися викраденим майном на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду у сумі 791 грн. 76 коп.

06.02.2017 року приблизно о 17 годині 40 хвилин ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу з під`їзного майданчику аптеки «Формула здоров`я» по вул.Центральна, 37, в смт.Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, таємно викрав бувший у використанні велосипед марки «Україна» вартістю 346 грн. 53 коп., після чого зник з місця події, чим отримав можливість розпоряджатися викраденим майном на свій розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду у сумі 346 грн. 53 коп.

14.02.2017 року приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_5 , таємно викрав бувший у використанні велосипед марки «Україна» вартістю 370 грн. 60 коп., після чого зник з місця події, чим отримав можливість розпоряджатися викраденим майном на свій розсуд, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду у сумі 370 грн. 60 коп.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена потворно, поєднане із проникненням у житло.

Йому призначено покарання

- за ч.2 ст.185 КК у виді 2 років позбавлення волі,

- за ч.3 ст.185 КК у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК за сукупності злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК шляхом часткового складання покарання, призначеного даним вироком, з покаранням за вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 03 березня 2016 року остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Вирішено питання про запобіжний захід, зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок в частині призначення покарання на підставі ч.4 ст.70 КК скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК у виді 2 років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ч.1 ст.71 КК остаточно призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Свої вимоги мотивував тим, що усі злочини у даній справі обвинувачений вчинив після ухвалення вироку Михайлівського районного суду Запорізької області від 03.03.2016 року та в період іспитового строку, встановленого даним вирок. Відтак суд помилково призначив обвинуваченому остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК та не застосував положення ст.71 КК, які підлягали застосуванню в даному випадку.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; обвинуваченого, який заперечив проти апеляційної скарги та просив залишити вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Подія злочинів, доведеність винуватості ОСОБА_7 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь, вид і розмір призначеного йому покарання за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК та за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.
З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння злочинів обвинуваченим ОСОБА_7 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при визначенні остаточного покарання колегія суддів вважає слушними виходячи з такого.

Загальні засади призначення покарання - це основоположні вимоги про порядок і межі призначення покарання, якими зобов`язаний керуватись суд, призначаючи покарання у конкретному кримінальному провадженні.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 03.03.2016 року за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК із застосуванням ч.1 ст.70 КК до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК був звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

Злочини у даній справі обвинуваченим вчинено 19.12.2016 року, 31.12.2016 року, 06.02.2017 року та 14.02.2017 року, тобто після ухвалення вироку Михайлівського районного суду Запорізької області від 03.03.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Проте суд першої інстанції не врахував зазначені положення кримінального закону та помилково призначив обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК та не застосував положення ст.71 КК, у зв`язку чим вирок суду в цій частині підлягає зміні.

При цьому, колегія суддів не погоджується із вимогою прокурора про необхідність призначення обвинуваченому остаточного покарання на підставі ст.71 КК у розмірі 3 років 6 місяців позбавлення волі, оскільки прокурор таку свою вимогу в апеляційній скарзі нічим не обґрунтував. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочинів, а тому колегія суддів вважає за можливе залишити остаточне покарання у розмірі, визначеному судом першої інстанції, але призначивши його на підставі ст.71 КК.

З огляду на кількість та вартість викраденого майна, відсутність претензій до обвинуваченого з боку потерпілих, а також даних про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що таке покарання буде співмірним протиправним діянням, достатнім для виправлення винного та запобігання вчиненню нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 26 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 в цій справі в частині порядку визначення остаточного покарання змінити.

Виключити з вироку рішення суду про призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного даним вироком, невідбутої частини покарання призначеного вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 03.03.2016 року остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4