Провадження № 1-кп/734/61/20 Справа № 734/4521/19
В И Р О К

іменем України

23 березня 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт Козелець в режимі відеоконференції з Мар`їнським районним судом Донецької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000727 від 23 листопада 2019 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Приморськ Запорізької області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом НОМЕР_2 бригади 4-го артилерійського дивізіону, взводу забезпечення, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

у присутності обвинуваченого ОСОБА_3 , який приймав участь в режимі відеоконференції

встановив:
19 грудня 2019 року до Козелецького районного суду Чернігівської області надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000727 від 23 листопада 2019 року, відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

17 грудня 2019 року заступником військового прокурора Деснянського гарнізону - підполковником юстиції ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000727 від 23 листопада 2019 року, та ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості, яка була передана суду для затвердження.

Відповідно до вказаної угоди військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_3 молодший сержант ОСОБА_3 , 25 вересня 2019 року, в обідній час, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, біля річки Обіточна в м. Приморськ Запорізької області зірвав одну гілку дикоростучої рослини коноплі з метою особистого вживання, без мети збуту, та поклавши її у кишеню своїх штанів, переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим здійснив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів.

Вранці наступного дня, 26 вересня 2019 року, ОСОБА_3 , загорнувши зірвану напередодні гілку дикоростучої рослини коноплі до газети, помістив її до сумки з особистими речами та громадським і залізничним транспортом перевіз її з м. Приморськ Запорізької області до місця проходження військової служби військової частини НОМЕР_3 , що дислокується у АДРЕСА_2 , чим здійснив незаконне перевезення наркотичних засобів.

В подальшому, молодший сержант ОСОБА_3 , перебуваючи на території військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням точний час та місці, з метою приведення незаконно придбаних ним раніше наркотичних засобів до придатного для споживання стану, за допомогою пальців рук від`єднав листя рослин коноплі від гілки, подрібнив їх та розфасував до двох паперових згортків, які поклав до внутрішньої кишені військового бушлату, та зберігав їх при собі, періодично використовуючи для власного вжитку, тим самим здійснив незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

23 листопада 2019 року о 13 годині 30 хвилин у приміщенні кабінету № 3 відділення Військової служби правопорядку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташовується у АДРЕСА_2 , працівниками поліції виявлено та вилучено у молодшого сержанта ОСОБА_3 два паперових згортка, в яких містилася подрібнена речовина рослинного походження коричнево-зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта № 1220 (х) від 12 листопада 2019 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину 2,070 г та 8,864 г, загальною масою 10,934 г.

Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання, перевезення та виготовлення наркотичних засобів без мети збуту.

Згідно з вказаною угодою ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання у виді штрафу розміром 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є середньої тяжкості злочином, шкода яким завдана лише державним інтересам.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що перелічені в угоді.

Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне витрати в розмірі 1099,07 грн. за проведення судових експертизи матеріалів, речовин та виробів № 1220 (х) від 12.12.2019 року стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду, укладену 17 грудня 2019 року заступником військового прокурора Деснянського гарнізону - підполковником юстиції ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000727 від 23 листопада 2019 року, та ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 100 /ста/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 1700 /одна тисяча сімсот/ гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № 1220 (х) від 12.12.2019 року в розмірі 1099,07 грн. /одна тисяча дев`яносто дев`ять гривень сім копійок/.

Речові докази:

два паперові згортки, всередині яких знаходиться подрібнена речовина рослинного походження та предмет, схожий на трубку, на внутрішній поверхні якого мається нашарування чорного кольору, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, знищити після набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2019 року, - скасувати після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення з обмеженням :

- обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення обвинуваченому наслідків укладення угоди, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1