В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження № 308/12944/19, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002817 від 05.09.2019 р. про обвинувачення,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Горонда, Мукачівського району, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,проживаючого АДРЕСА_2 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого Мукачівським міськрайонним судом 03.06.2019 р. за ст. 185 ч.2 КК України до чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком три роки.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 199 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення :
прокурора ОСОБА_4
сторона захисту:
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 22.08.2019 року перебуваючи на залізничному вокзалі у м. Мукачево, діючи умисно, з корисливих мотивів, порушуючи встановлений законом порядок формування і функціонування грошової системи як частини економічної системи держави, отримав від невстановленої слідством особи з метою збуту одну підроблену банкноту національної валюти України - гривні номіналом 200 (двісті) гривень, яку після цього зберігав при собі та з метою її подальшого збуту перевіз та зберігав за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 .
Реалізовуючи свої злочині наміри щодо збуту наявних у нього підроблених грошей, 05.09.2019 р. близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебуваючи в магазині Нова Хвиля, розташованому по вул. Грушевського , в м. Ужгороді , достовірно знаючи, що наявна у нього одна грошова банкнота номіналом 200 гривень є підробленою, умисно, придбавши у продавця магазину сигарети, збув одну наявну у нього підроблену банкноту номіналом 200 гривень із серійним номером ТЗ 3239964, яка згідно висновку експерта № 4/309 від 16.09.2019 виготовлена способом струминного друку, виготовлена не Банкнотно - монетним двором НБУ та не відповідає аналогічним грошовим знакам, які знаходяться в офіційному обігу України.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту та збуті підробленої національної валюти України у виді банкнот ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння передбачене ч.1 ст. 199 КК України.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. По суті фактичних обставин справи пояснив, що він в один із днів влітку 2019 року , перебуваючи на залізничному вокзалі у м.Мукачево, отримав від з виду знайомого чоловіка грошову банкноту номіналом 200 гривень, яку 05.09.2019 р. знаючи, що дана банкнота є підробленою , перебуваючи в магазині в м. Ужгород, маючи намір придбати у продавця сигарети, збув дану підроблену банкноту.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує, як придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та збут підробленої національної валюти України у виді банкнот, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.199 Кримінального кодексу України.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення кримінального покарання , визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, визнання обвинуваченим своєї вини.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом згідно статті 67 КК не встановлено.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, вчинено умисно, особу обвинуваченого ОСОБА_3 який раніше судимий, на обліку в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, вчинив кримінальне правопорушення під час невідбутого строку, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює та суспільно-корисною працею не займається, відсутність родини, та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 1 ст. 199 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 вчинив злочин 22.08.2019 - 05.09.2019 року , тобто в період іспитового строку, призначеного за вироком Мукачівського міськрайонного суду від 03.06.2019 року.

Відповідно до розяснень п.25 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.

Таким чином при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 остаточного покарання у виді позбавлення волі на певний строк необхідно застосувати вимоги ст.71 КК України, частково приєднавши ОСОБА_3 до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду від 03.06.2019 року.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 вимог ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає з огляду на особу обвинуваченого, який скоїв нові кримінальні правопорушення під час відбування покарання за попереднім вироком.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.
Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.
У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого.
Запобіжний захід, відносно ОСОБА_3 не обирався .
Клопотань у порядку, передбаченому ст. 331 та главою 18 КПК України, про застосування до обвинуваченого будь-якого запобіжного заходу, від сторони обвинувачення не надходило.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 199 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.71 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду від 03.06.2019 р. та остаточно до відбуття призначити йому покарання у вигляді - 4 /чотири/ роки і 6 /шість/ місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 - не обирати.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу приведення вироку до виконання.
Речові докази по справі:
-одну банкноту номіналом 200 гривень, із номером ТЗ 3239964 знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 942,06 гривень за проведення судових експертиз
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1