ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/8249/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1759/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Київського районного суду м.Харкова від 12 липня 2013року ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борщова Харківського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засуджено за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 05 вересня 2013 року.
Початок строку відбування покарання 13 березня 2013 року.
Кінець строку відбування покарання 18 вересня 2020 року.
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, щоматеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Не погодившись з рішенням районного суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року, застосувати до нього положення ст. 81 КК України та ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року).
Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу засуджений вказує на те, що він відбуває покарання в Темнівській ВК №100, має поганий стан здоров`я, у зв`язку з чим не міг працювати, але долучається до роботи до виконання робіт з благоустрою. Крім того, апелянт зазначає, що він виправився, став на шлях виправлення, має дітей та онуків, з якими хоче як найскоріше побачитися.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи засудженого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу; думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення; колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та відомості особової справи засудженого, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу засудженого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, на даний час ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 12 липня 2013року, яким його засуджено за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 05 вересня 2013 року.
Початок строку: 13 березня 2013 року. Кінець строку: 18 вересня 2020 року.
Вказані обставини ніким не оспорюються.
Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суду слід ретельно з`ясувати : ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Відповідно до характеристик на засудженого від 03.12.2019 року та відомостей довідки про заохочення та стягнення (арк.12-13, 14 судового провадження), ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 02.11.2007 року з 13 березня 2013 року.
Засуджений під час відбування покарання в Харківській установі виконання покарань (№27) характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався.
З 09 серпня 2013 року відбував покарання на дільниці СІЗО при Темнівській виправній колонії №100, де характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягався, заохочень та стягнень не мав.
З 19 вересня 2013 року відбував покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». характеризувався негативно, порушував режим тримання, за що має одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мав.
З 11 квітня 2017 року відбував покарання в Харківській установі виконання покарань №27, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 05 травня 2017 року відбував покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія №100», де характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягався, стягнень та заохочень не мав.
З 22 червня 2017 року перебував на лікуванні в БПП при СВК-81, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 07 липня 2017 року відбував покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія №100», де характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягався, стягнень та заохочень не мав. З 10 листопада 2017 року відбував покарання в Харківській установі виконання покарань №27, де характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягався, стягнень та заохочень не мав.
До промислової зони установи не працевлаштований за станом здоров`я.
Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.
Відповідно до статті 123 КВК України, ОСОБА_7 приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», до реалізації яких ставиться із зацікавленості.
У відповідності до статті 126 КВК України, прагне до підвищення та вдосконалення загальноосвітнього рівня, відвідує бібліотеку.
Відповідно до статті 127 КВК України, бере участь у роботі самодіяльних організацій, входить до ради колективу засуджених.

Засуджений ОСОБА_7 підтримує соціальні корисні зв`язки з донькою шляхом листування, телефонних розмов, отримання посилок та передач, стосунки доброзичливі.

Питання щодо можливого застосування ст.ст.100, 101 КВК України було розглянуто комісією установи 30.05.2018 року. Рішенням комісії відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми як особі, яка не стає на шлях виправлення.
Питання щодо можливого застосування заміни невідбутої частини більш м`яким згідно ст.82 КК України було розглянуто 06.03.2019 року та рішення комісії відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми як особі, яка не стала на шлях виправлення.
За вироком Київського районного суду м.Харкова від 12 липня 2013року має сплатити витрати за проведення судово-дактилоскопічної експертизи №98 від 18.03.2013 року у розмірі 880, 20 грн.

Вину у скоєнні злочину визнав повністю та щиро розкаюється.
Тобто, за весь час відбування покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 12 липня 2013року, засуджений ОСОБА_7 не має жодного заохочення.

Відповідно до даних медичної довідки, виданої виконуючим обов`язки завідувача медичної частини №100 ОСОБА_8 , засуджений має діагноз: ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст. ризик 2 ст. СН І ст., артрозо-артрит лівого колінного суглобу, люмболгія (арк.18 судового провадження).
Згідно відомостей довідки про працевлаштування та довідки про заробітну плату, засуджений за час відбування покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія №100» до оплачуваних робіт не залучався (арк.15, 17 судового провадження). Відповідно до даних довідки бухгалтера державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_9 за вироком суду у засудженого виконавчі листи відсутні (арк.16 судового провадження).

Колегія суддів також бере до уваги те, що вироком Київського районного суду м.Харкова від 12 липня 2013року ОСОБА_7 засуджено за вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя у момент заподіяння, яке спричинило смерть потерпілої його матері ОСОБА_10 . Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та стосовно людини похило віку і яка перебувала у безпорадному стані. Свою вину в пред`явленому обвинуваченні в суді першої інстанції не визнав.
Відповідно до класифікації за ст.12 КК України злочин за ч.2 ст.121 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Колегія суддів наголошує на тому, що апеляційному перегляду та оцінці підлягає законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та матеріали на підставі яких вона була постановлена на час винесення ухвали , тобто станом на 27 грудня 2019р.
Засудженим не надано обґрунтованих та беззаперечних доказів на спростування вищезазначених відомостей про його особу, які надані адміністрацією установи виконання покарань на час розгляду клопотання ОСОБА_7 про його умовне-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, у зв`язку з чим апеляційні доводи в цій частині є безпідставними та суб`єктивними.

Апеляційні доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що він має поганий стан здоров`я, будь-яким чином не спростовують правильність висновків суду про те, що на час розгляду його клопотання в суді першої інстанції, надані матеріалами, які характеризують особу засудженого ОСОБА_7 , не підтверджується той факт, що цілі покарання досягнуті раніше ніж у строк покарання, визначений обвинувальним вироком суду.
Внаслідок оцінки всіх перелічених вище обставин суд першої інстанції об`єктивно дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності всіх передбачених умов щодо засудженого, передбачених положеннями ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення та недоцільності і передчасності звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, на період звернення з відповідним клопотанням.

Апеляційні доводи засудженого щодо необхідності зарахування йому у строк покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 12 липня 2013року строк попереднього ув`язнення в порядку ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) є безпідставними, з наступних підстав.

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 12 липня 2013року набрав законної сили 05 вересня 2013 року.
Відповідно до матеріалів судового провадження та особової справи засудженого, ОСОБА_7 був затриманий 13 березня 2013 року.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про попереднє увязнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 лютого 2019 року ОСОБА_7 зараховано у строк покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 12 липня 2013року строк попереднього ув`язнення з 13 березня 2013 року по 05 вересня 2013 року з розрахунку один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі (арк.11 судового провадження).
Посилання засудженого на те, що його ухваламиХарківського районного суду Харківської області від 28 березня 2017 року (арк.35 особової справи) та Апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року (арк.40 особової справи) тимчасово залишали в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку чим йому належить зарахувати цей строк у строк покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 12 липня 2013року відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), на переконання колегії суддів, є суб`єктивними та необґрунтованими, оскільки вирок Київського районного суду м.Харкова від 12 липня 2013року в апеляційному чи касаційному порядку не скасований та набрав законної сили 05 вересня 2013 року. Крім того, зазначеним ухвалами суду першої та апеляційної інстанції засудженого лише тимчасово залишали в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та у зв`язку з розглядом клопотання ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Київського районного суду м.Харкова від 12 липня 2013року, в задоволенні якого в подальшому було відмолено ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03 квітня 2018 року (арк.42 особової справи)
За таких обставин, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 лютого 2019 року ОСОБА_7 повністю зараховано у строк покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 12 липня 2013року строк попереднього ув`язнення в порядку ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) та Закону України «Про попереднє ув`язнення» , а тому немає правових та фактичних підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 в цій частині.

Разом з цим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваної ухвали, не вбачається. Тому судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді