Справа № 626/2569/19
Провадження № 1-кс/626/408/2020
У Х В А Л А
Іменем України

08 липня 2020 року м.Красноград

Слідчий суддя Красноградського районного суду ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ Красноградського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Красноград, клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №000602 від 15.11.2019 року, за ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Красноградського районного суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №000602 від 15.11.2019 року, за ч.2 ст.190 КК України, який було накладено ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду від 19.11.2019 року за клопотанням слідчого.

В своєму клопотанні заявник зазначає, що ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 19.11.2020 року, клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на трактор колісний синього кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 разом з причепленим причепом до нього, який був без реєстраційного номеру, який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 , накладений шляхом заборони вчинення дій, направлених на передачу, користування та/або розпорядженням вилученого транспортного засобу.
Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що близько 16:12 годин 14 листопада 2019 року год., до Красноградського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що на території с. Кам`янка, Красноградського р-ну, Харківської області невідомі особи, шляхом обману незаконно заволоділи деревиною, яка належить ДП «Красноградський лісгосп».

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 14-15 листопада 2019 року, який було складено в проміжок часу з 23:30 год. 14.11.2019 по 00:45 год. 15.11.2019 з наступними координатами широта 49,2987, довгота 35,3810 поблизу лісового масиву на відстані приблизно 1 км. від с. Кам`янка Красноградського району Харківської області було виявлено трактор колісний синього кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 до якого причеплений причеп без реєстраційного номеру та без будь яких інших ідентифікаційних номерів, під керуванням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , без відповідних документів на вказаний транспортний засіб. При огляді зазначеного причепу було виявлено зрізи деревини породи «вільха» в кількості 16 штук, довжиною по 3 метри, діаметром від 20 до 36 см, які мали бирки чорного кольору.

Відповідні відомості згідно з чинним кримінальним процесуальним законодавством України 15.11.2019 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000602 за попередньою правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 190 КК України.

Згідно даних протоколу допиту свідка ОСОБА_5 14 листопада 2019 року з ранку він ремонтував трактор ОСОБА_6 на його пилорамі, яка розташована в с. Абазівка, Зачепилівського р-ну. Цього ж дня близько 13:00 год., до нього підійшов ОСОБА_6 , та попросив його через декілька годин перевезти трактором деревину на пилораму. ОСОБА_5 погодився, так як ОСОБА_6 пообіцяв заплатити. Вони відразу поїхали на автомобілі ОСОБА_6 на відкриту ділянку місцевості (лісу), яка розташована близько 1 км. від с. Камянка Красноградського району Харківської області. По приїзду свідок побачив багато зрізів дерев породи вільхи довжиною по 3 метри. ОСОБА_6 йому повідомив, що дану деревину потрібно буде забрати, а яку саме йому покаже лісничий, який буде перебувати тут на місці. ОСОБА_5 погодився і близько 15:30 год., знову приїхав вже на тракторі на зазначене місце, щоб загрузити та перевезти деревину. Невідомий ОСОБА_5 чоловік (начебто лісничий) вказав на місце та деревину яку необхідно забирати. Свідок загрузив зрізи деревини довжиною по 3 метри, в кількості 25 штук в причеп, після чого невідома йому особа поставила на завантажені в причеп зрізи деревини бирки і ОСОБА_5 відвіз деревину на пилораму ОСОБА_6 в с.Абазівка, Зачепилівського району.

Також було встановлено, що вилучений в ході огляду колісний трактор синього кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 разом з причепленим причепом до нього який був без реєстраційного номеру, перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , що мешкають в с.Абазівка, Зачепилівського району, Харківської області на підставі нотаріально посвідченної довіреності від 25 січня 2012 року виданої ОСОБА_8 .

Трактор колісний синього кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 до якого був причеплений причеп без реєстраційного номеру, постановою слідчого від 15 листопада 2019 року, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

У клопотанні про накладення арешту на майно слідчий зазначив, що даний трактор із причепом є знаряддям вчинення злочину, що передбачений ч.2 ст.190 КК України, і арешт є необхідним для забезпечення збереження речових доказів, призначення необхідних експертиз, проведення додаткового огляду тощо.
Необхідність накладення арешту на зазначені предмети, речі, суд обґрунтував тим, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, використати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
Проте, заявник із таким твердженням не погоджується.
Зокрема, з часу накладення судом арешту на вказане майно пройшло більш ніж 7 місяців , орган досудового розслідування мав достатньо часу для проведення повторного огляду та необхідних слідчих дій, однак вони не проводились, підозра нікому не пред`явлена.
Також, фактичний власник майна не погоджується з тим, що належний йому транспортний засіб є знаряддям злочину, а тому вважає, що арешт майна накладено необґрунтовано.
Відповідно до поданого клопотання заявник ОСОБА_4 клопотання про скасування арешту майна підтримує в повному обсязі та просить проводити розгляд без його участі в зв`язку з сімейними обставинами.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому заперечував проти задоволення даного клопотання, посилаючись на те, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню не завершене, тобто триває, а даний транспортний засіб визнано речовим доказом по справі. При цьому також пояснив, що на даний час жодній особі підозра по даному кримінальному провадженню не пред`явлена, особа, яка скоїла даний злочин також не встановлена, в зв`язку з чим з моменту внесення відомостей до ЄРДР 15.11.2019 року і до теперішнього часу ніякі слідчі дії по даному провадженню, в тому числі з вилученим транспортним засобом не проводились.

Слідчий суддя перевіривши клопотання заявника та додані до нього документи, заслухавши думку сторін, які з`явились до суду, приходжу до висновку, що заява ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В ході судового розгляду встановлено, що ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 19.11.2019 року, клопотання слідчого задоволено та накладено арешт трактор колісний синього кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 разом з причепленим причепом до нього, який був без реєстраційного номеру, який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 , накладений шляхом заборони вчинення дій, направлених на передачу, користування та/або розпорядженням вилученого транспортного засобу.
У клопотанні про накладення арешту на вказане майно слідчий зазначив, що даний автомобіль є знаряддям вчинення злочину, що передбачений ч.2 ст.190 КК України, і арешт є необхідним для забезпечення збереження речових доказів, призначення необхідних експертиз, проведення додаткового огляду тощо.
Необхідність накладення арешту на зазначені предмети, речі, суд обґрунтував тим, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, використати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
Проте, як встановлено в ході розгляду даного клопотання, з моменту фактичного вилучення даного транспортного засобу 15.11.2019 року і на день розгляду даного клопотання пройшло більше семи місяців, і орган досудового розслідування мав достатньо часу для проведення повторного огляду та необхідних слідчих дій, однак не зробив цього.
Слідчий в судовому засіданні підтвердив даний факт та пояснив, що з моменту вилучення даного транспортного засобу і до сьогоднішнього дня, будь-які слідчі дії з транспортними засобами не проводились, ніякі експертизи чи повторний огляд даного транспортного засобу протягом цього часу, не призначались та не проводились, а посилався лише на те, що даний транспортний засіб, визнані речовими доказами. Також за цей час не встановлена особа, яка могла вчинити даний злочин та жодній особі підозра не пред`явлена.
При цьому, відповідно до положень п.4-6 ч.2 ст.173 КПК України, слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна, повинен врахувати:

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Також відповідно до положень ч.4 ст.170 КК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Наявність арешту даного транспортного засобу в такому вигляді, як він зараз діє, пов`язаний з позбавленням права користування ним у своїх потребах, є невиправданим втручанням у його особисте життя, т.я. вказаною ухвалою суду заборонено використовувати вказаний транспортний засіб, оскільки він знаходиться та території Красноградського ВП.
Таким чином, суд розглянувши дане клопотання, з урахуванням положень ч.2 та 4 ст.170 КК України з урахуванням розумності та спів розмірності, а також враховуючи, що протягом кількох місяців будь-які слідчі дії з даним транспортом взагалі не проводяться, за для забезпечення підтримки життєдіяльності осіб, які мешкають в селі, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту, щоб це не призвело до обмеження його прав на вільне пересування єдиним транспортним засобом в умовах суворого карантину, а саме залишає арешт в частині заборони передачі(відчуження) даного майна до скасування арешту у встановленому порядку нормами діючого КПК України.

В іншій частині, щодо заборони користування та/або розпорядження даним майном, слідчий суддя його скасовує, в зв`язку з чим транспортний засіб повертаються фактичному власнику ОСОБА_4 з обмеженням вчинення дій направлених на вибуття з права власності(оформлення договорів купівлі-продажу, дарування) даних транспортних засобів.

Також така позиція погоджується і з рішенням ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 р., при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, між суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.
У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.
В зв`язку з чим трактор колісний синього кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 разом з причепленим причепом до нього, який був без реєстраційного номеру, який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 необхідно передати на відповідальне зберігання його фактичному власнику ОСОБА_4 , проживаючому за адресою: Харківська область, Зачепилівський район, с.Абазівка.

Визначити відповідальною особою за збереження даного транспортного засобу ОСОБА_4 , попередивши його про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна до скасування арешту у встановленому порядку нормами діючого КПК України.

При цьому вказаний трактор з причепом так і залишається речовим доказом в рамках даного кримінального провадження.

Поряд з цим, оскільки ст.309 КПК України не перебачено оскарження ухвал слідчого судді про скасування чи часткове скасування арешту, то вказана ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає, в зв`язку з чим вона підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На підставі викладеного, керуючись ст.174 КПК України, слідчій суддя
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.
Арешт, накладений ухвалою Красноградського районного суду від 19.11.2019 року в рамках кримінального провадження №000602 від 15.11.2019 року, за ч.2 ст.190 КК України, а саме на трактор колісний синього кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 разом з причепленим причепом до нього, який був без реєстраційного номеру, який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 , накладений шляхом заборони вчинення дій, направлених на передачу, користування та/або розпорядженням вилученого транспортного засобу скасувати в частині заборони вчинення дій, направлених на користування та/або розпорядженням.
В частині накладення арешту, шляхом заборони вчинення дій, направлених на передачу-відчуження(вибуття з права власності) даного транспортного засобу залишити без змін.
Передати трактор колісний синього кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 разом з причепленим причепом до нього, який був без реєстраційного номеру, який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 на відповідальне зберігання його фактичному власнику ОСОБА_4 , проживаючому за адресою: Харківська область, Зачепилівський район, с.Абазівка.

Визначити відповідальною особою за збереження даного транспортного засобу ОСОБА_4 , попередивши його про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна до скасування арешту у встановленому порядку нормами діючого КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: