Дата документу 23.06.2020
Справа № 334/5041/19
Провадження № 1-кп/334/408/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинувачення м ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, який немає на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2019 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ладозька, буд. 19 напроти крамниці «Первый Пивной» діючи з прямим умислом, наплавленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, на підґрунті раптово виниклого словесного конфлікту між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи їх настання, за допомогою заздалегідь підготовленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень, який має колюче-ріжучі властивості, а саме предмета схожого на ніж, знаходячись спереду ОСОБА_7 , ОСОБА_4 наніс останньому один удар ножем в ділянку передньої черевної стінки, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді колото - різаної рани в ділянку лівого підребер`я по середньо - ключичній лінії, що проникає в черевну порожнину з пораненням селезінки зі скупченням крові в черевну стінку, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро покаявся та дав суду показання про те, що 17 травня 2019 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин він після роботи приїхав до своєї знайомої ОСОБА_8 , яка працює у магазині «Первый Пивной», де побачив ОСОБА_7 , який став чіплятися до нього та провокував бійку. В ході словесного конфлікту ОСОБА_7 наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя. Від удару він не втримався на ногах, але не впав, а нахилився до землі В цей час, він дістав свій розкладний ніж, який носив при собі на поясі брюк та наніс потерпілому ОСОБА_7 один удар в область живота. Після чого, він пішов з міста події та викинув ніж, а згодом його зупинили працівники поліції .

Цивільний позов ОСОБА_9 не визнає, оскільки витрати на лікування потерпілого він повністю відшкодував, а інші вимоги потерпілого вважає необґрунтованими.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, у письмовій заяві просив розглянути справу у його відсутність, оскільки він перебуває за кордоном. Цивільний позов підтримує у повному обсязі. Щодо покарання для обвинуваченого, поклався на розсуд суду.

З урахуванням того, що за відсутності потерпілого можливо з`ясувати всі обставини, суд прийняв рішення про проведення судового розгляду у його відсутність.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують обвинуваченого, письмові докази, зокрема висновки експертиз, протокол міста події, протокол впізнання обвинуваченого, протокол проведення слідчого експерименту, якими підтверджено нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, дійшов висновку, що вина ОСОБА_9 «поза розумним сумнівом» у заподіянню умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння повністю доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_9 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Крім того, суд вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо належних, допустимих та безсумнівно переконливих доказів, що підтверджують винність обвинуваченого у вчинені інкримінованого злочину поза розумним сумнівом, в обсязі обвинувачення, який суд вважає доведеним.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України, обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 є щире каяття, часткове відшкодування завданої злочином шкоди.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 є вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп"яніння.

Як особа ОСОБА_9 по місцю проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку,що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

В даному кримінальному провадженні потерпілим заявлено цивільний позов про відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Також у ч. 1 ст. 368, частинах 3, 4 ст. 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

В позовній заяві потерпілий ОСОБА_7 - цивільний позивач просить суд стягнути з обвинуваченого - цивільного відповідача ОСОБА_9 на його користь 598 980 гривень матеріальної шкоди та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на досудовому розслідуванні він визнаний потерпілим у кримінальному провадженні №0001714 від 17 травня 2019 року. Внаслідок протиправних дій обвинуваченого йому заподіяна матеріальна шкода, яка полягає у витратах понесених на лікування та втрачений заробіток. Також, діями обвинуваченого йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які створили негативні зміни у його житті, тобто спричинили моральні страждання.

В судовому засіданні потерпілий позовні вимоги не підтримав, в судове засідання не з`явився, документально витрати не підтвердив.

Обвинувачений та його захисники в судовому засіданні позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди визнали частково та пояснили суду, що витрати на лікування потерпілому, ОСОБА_9 відшкодував у повному обсязі, а у задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди у вигляді втраченого заробітку та відшкодування моральної шкоди просили відмовити за безпідставністю.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14.

Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Суд вважає, що позовні вимоги цивільного позивача про відшкодування майнової шкоди задоволенню не підлягають, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що долучені до матеріалів позовної заяви чеки на медичні препарати були відшкодовані у повному обсязі.

Інші процесуальні витрати у кримінальному провадженні, відсутні.

Долю речових доказів, суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 у вигляді цілодового домашнього арешту, обраний згідно ухвали Ленінського районного суду м.Запоріжжя не продовжувався. Однак, зважаючи на те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, суд вважає за доцільне, до набрання вироком законної сили, застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання з покладенням обов"язків, зазначених у ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349,370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченогоч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п"ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк тривалістю - 3 (три ) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

До набрання вироком законної сили, застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання, зобов"язавши останнього повідомляти суд про зміну місця проживання або місця роботи.

Речові докази: змиви РБК № 1, змив РБК № 2, змив РБК № 3, змив РБК № 4 та контроль до нього, які передані на відповідальне зберігання до камери схову Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити; Футболку чорного кольору з полосами помаранчевого кольору, штани чорного кольору, труси чоловічі сірого кольору, пара носків чорного кольору, пара кросівок сірого кольору New Balance повернути власнику; відео файл 00000 об`ємом 391 мб., який знаходиться на флеш накопичувачі «Місго80 32 СВ» - зберігати у матеріалах справи; відео файл 00001 об`ємом 1,01 гб., який знаходиться на флеш накопичувані «Місго80 32 ЄВ», - зберігати у матеріалах справи.

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого суддею Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18.05.2019 на майно, яке вилучене в ході проведення обшуку у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час затримання у порядку ст. 208 КПК України, а саме: Футболки синього кольору; Кофти темно синього кольору; Джинси синього кольору зі слідами речовини бурого кольору; Туфлі чорного кольору (2 шт); Ремінь чорного кольору шкіряний; Мобільний телефон Мейзу» у корпусі сірого кольору з чохлом чорного кольору прозорий; Зв`язка ключів у кількості 2 - х шт., та таблетка від домофону.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького Апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1