Дата документу 25.02.2020 Справа № 554/1474/20
Провадження № 1-кс/554/2748/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , в рамках досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000146 від 18.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 190 КК України про арешт майна -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.02.2020 року близько 22:00 год., малознайома дівчина на ім`я ОСОБА_3 за адресою: м. Полтава, вул. Миру 9, біля магазину "АТБ", шахрайським шляхом заволоділа мобільним телефон марки "Нокіа 5.1 плюс", який належить гр. Тетцінгу ОСОБА_4 , чим спричинила останньому матеріальної шкоди на загальну суму 3 500 грн.

В ході проведення оперативно-розшукових заходів, було отримано інформацію, що до вчинення даного кримінального правопорушення та громадянкою на ім`я ОСОБА_3 , може бути причетна гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

21.02.2020 у період часу з 16:15 год. по 16:40 год. у приміщенні ВП №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області за згодою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання надала для огляду мобільний телефон марки «Nokia» модель ТА 1105, у корпусі чорного кольору, імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , котрий було вилучено та поміщені до сейф пакету ЕХР 0246905 та постановою старшого слідчого СВ ВП №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , від 21.02.2020 відповідно до ст. 98 КПК України, визнані речовими доказом у кримінальному провадженні за №0000146.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
Володілець майна в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відстуності, проти накладення арешту не заперечував.
Клопотання розглянуто за відсутності володільця майна.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На підставі викладено слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання та накладення арешту на майно.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 задовольнити
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки «Nokia» модель ТА 1105, у корпусі чорного кольору, імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що належать потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_1 , моб. тел. НОМЕР_3 ;

Вище вказаний мобільний телефон, передати на зберігання потерпілому ОСОБА_6 після проведення відповідних досліджень.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1