Провадження №1-кп/761/2601/2019
В И Р О К
Іменем України

23 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження № 420 191 103 500 001 39 від 07.10.2019, у якому

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Хабаровськ Російської Федерації, громадянка України, українка, з вищою освітою, старший лейтенант Збройних сил України, начальник інформаційно-аналітичної групи штабу військової частини НОМЕР_1 , перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

у с т а н о в и в :
Обвинувачена ОСОБА_5 вчинила умисний злочин проти встановленого порядку несення військової служби за таких обставин.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду начальника інформаційно-аналітичної групи військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах особливого періоду, без поважних причин та дозволу командира, 23.09.2019 не з`явилась на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

У подальшому, 11.10.2019 ОСОБА_5 звернулась до військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України з повідомленням про себе.

Будучи допитаною у судовому засіданні, обвинувачена свою вину беззаперечно визнала, дала показання, які повністю відповідають обставинам, викладеним у цьому вироку. Зокрема повідомила, що вона за домовленістю працівником кадрової служби 23.09.2019 не вийшла на службу. При цьому наказ командира частини, який би давав їй право бути відсутньою, не видавався. Згодом, дізнавшись, що про вказану вище обставину відомо військовій службі правопорядку, вона перелякалась та наважилась повідомити про себе лише 11.10.2019.

Щиро розкаялась у вчиненому, просила суворо не карати. Запевнила суд, що зробила висновки з вчиненого та подальшому злочинів не вчинятиме.

Суд, враховуючи відсутність заперечень з боку учасників судового провадження, приймаючи до уваги правильність розуміння ними обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільний характер вказаної позиції, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_5 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо, раніше не судима.
Оцінка безпосередньо досліджених судом доказів у їх сукупності та взаємному зв`язку приводять суд до висновку, що вина ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого злочину доведена поза розумним сумнівом.
Дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 4 ст.407 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані правильно, як нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченої, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які згідно з ст.67 КК обтяжують покарання, судом не встановлені.
При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.
Так, суд приймає до уваги, що інкримінований ОСОБА_5 злочин віднесений до категорії тяжких злочинів.
За сукупністю обставин вчинення злочину, його ступеню тяжкості, суд вважає, що покарання у виді позбавлення зможе вплинути на обвинувачену та здатне виправити її поведінку, а також дозволить запобігти вчиненню нею нових злочинів.
У той же час, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягалась, є соціально адаптованою особою, з врахуванням її критичного ставлення до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та суттєво знижують ступінь суспільної небезпеки винної, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженої без відбування покарання та вважає за можливе відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Процесуальні витрати не понесені. Речові докази відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст. 65, 75, ч. 4 ст. 407 КК України, ст. 373, 374 КПК України, суд
ух в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

До набрання цим вироком законної сили покласти на обвинувачену обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1