Справа № 741/273/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/398/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12.019.270.200.000.026, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 лютого 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

Вироком місцевого суду ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн..

Стягнуто з ОСОБА_6 судові витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи наркотичних засобів в сумі 1144 грн. на користь держави.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок місцевого суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і з мотивувальної частини виключити посилання суду на обставину, яка обтяжує покарання «рецидив злочину». Вважає, що при ухваленні вироку судом безпідставно визнано рецидив злочину, як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_6 .. Так, ОСОБА_6 , раніше був засуджений 03 квітня 2015 року Носівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України до покарання у виді 1 місяця 15 днів арешту, яке відбув 26 червня 2015 року, та 05 лютого 2016 року за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту, яке він відбув 11 листопада 2016 року. Згідно п. 5 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, громадських робіт, виправних робіт або арешту, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину. Відповідно до ч. 5 ст. 90 КК України строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин після фактичного відбуття покарання за останній злочин. У даному випадку, після відбуття ОСОБА_6 покарання 11 листопада 2016 року до вчинення ним восени 2018 року нового злочину пройшло більше одного року, тобто судимість за вчинення попередніх злочинів у нього погашена.

Як встановив доведеним суд І інстанції, на початку вересня 2018 року, в невстановлений досудовим розслідуванням день та час, ОСОБА_6 , на присадибній земельній ділянці нежилого господарства, розташованого по АДРЕСА_2 , зірвав дикоростучі рослини коноплі, тобто незаконно придбав наркотичний засіб, після чого переніс до будинку за місцем проживання по АДРЕСА_1 , де в подальшому зберігав без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 43,1 г, до його вилучення 23 січня 2019 року, під час обшуку працівниками поліції.

В судовому засіданні місцевого суду обвинувачений свою вину в інкримінованому визнав повністю.

Заслухавши доповідача, пояснення сторони обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений свою вину визнав повністю, тому висновок суду про доведеність його вини у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених у судовому

З матеріалів кримінального провадження видно, що умисні дії обвинуваченого правильно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 1 ст. 309 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком суду при призначенні покарання обвинуваченому визнано обставиною, що обтяжує покарання, рецидив злочину.

ОСОБА_6 був раніше засуджений Носівським районним судом Чернігівської області:

- 03 квітня 2015 року за ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України до покарання у виді 1 місяця 15 днів арешту, яке відбув 26 червня 2015 року;

- 05 лютого 2016 року за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту, яке він відбув 11 листопада 2016 року.

Відповідно до п. 5 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, громадських робіт, виправних робіт або арешту, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину.

Згідно ч. 5 ст. 90 КК України строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин після фактичного відбуття покарання за останній злочин.

Таким чином судом, у порушення вказаної норми, при призначенні покарання неправильно враховано обставину, що обтяжує покарання, - рецидив злочину.

Тому, вирок суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини вироку посилання суду на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, а саме рецидив злочину.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 лютого 2020 року щодо ОСОБА_6 змінити і виключити з його мотивувальної частини посилання на обставину, яка обтяжує покарання «рецидив злочину».

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, а касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4