Справа №752/7624/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/88/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

14 січня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

з участю:
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 вересня 2019 року, якою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 119, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 28 листопада 2019 року включно та визначено розмір застави, що становить 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 192100 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0007648 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 119, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України.

30.09.2019 року в ході судового розгляду кримінального провадження прокурором було заявлене клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зникли.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2019 року, ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 119, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 28.11.2019 року включно. Визначено розмір застави, що становить 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 192100 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала суду є незаконною.

Заслухавши суддю доповідача, думки захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, думку потерпілої, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст.55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

ЄСПЛ у своєму рішенні від 04.12.1995 у справі «Bellet v. France» зазначив, що ст.6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КПК України).

У Рішенні Конституційного Суду України №4-р/2019 від 13.06.2019 (справа №3-208/2018(2402/18) зазначено, що положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене ч.2 ст.392 КПК України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Чинним КПК України не передбачено процедуру апеляційного оскарження такої категорії ухвал. Згідно з ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Враховуючи наведене, обвинувачений має право на оскарження ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2019 року, і його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Як вбачається зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Положеннями ч.3 ст.331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Перевіряючи відповідно до ст.331 КПК України підстави доцільності продовження строків тримання ОСОБА_6 під вартою, не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, місцевий суд врахував обґрунтованість підозри та вагомість наявних доказів про вчинення останнім особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від 8 до 15 років, інформацію про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, джерела доходу не має, його вік, стан здоров`я, місце проживання, сімейний стан, наявність судимостей, підвищену суспільну небезпечність інкримінованого його правопорушення, вчинення злочину, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, та правильно прийшов до переконання, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження, у змозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема ризику переховування від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, які на даний час не допитані судом.

Зазначені ризики на цей час продовжують існувати та є реальними, крім того обвинувачений ОСОБА_6 , розуміючи яке покарання може йому загрожувати, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, що унеможливить розгляд провадження, встановлення реальних обставин справи та виконання правових приписів ст.2 КПК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо незаконності ухвали суду, колегія суддів вважає безпідставними. При розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, районний суд взяв до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, поєднаних з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, та правильно прийшов до переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у ч.1 ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Крім того, законним та обґрунтованим є рішення суду щодо визначення розміру застави.

Доводів на спростування вищевказаних висновків суду першої інстанції обвинуваченим не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає за необхідне залишити оскаржуване рішення без зміни.

Керуючись положеннями ст.ст. 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 вересня 2019 року, якою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 119, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 28 листопада 2019 року включно та визначено розмір застави, що становить 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 192100 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою залишити без зміни.

Суддя Суддя Суддя