ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/457/20 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361 КК України, на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 31 січня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000356 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000356 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361 КК України, та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 24.02.2020 року із забороною цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду та покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені п.п. 1, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Слідчий суддя встановив наявність обгрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не вбачав підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу для їх запобігання.
Підозрюваний, не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 31 січня 2020 року скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. В апеляційній скарзі підозрюваний вказує, що доводи сторони обвинувачення щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України на його думку є припущенням, оскільки з наданих матеріалів не вбачається, що він міг би переховуватися, незаконно впливати на свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурором не було доведено неможливості обрання більш м`якого запобіжного заходу. Доказів, які б підтверджували причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину немає. Вказує, що він має постійне місце проживання, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягався, є студентом 1-го курсу Одеського професійного ліцею морського транспорту, за місцем проживання та місцем навчання характеризується з позитивної сторони. Вважає, що судом лише формально оцінено всі обставини. Судом не було враховано, що підозрюваний є студентом денної форми навчання за рахунок державного бюджету України та повинен відвідувати лекції і семінари, здавати заліки та іспити. Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту позбавляє можливості отримувати освіту, право на яку передбачене Конституцією України, що може в подальшому призвести до відрахування із навчального закладу. Звертає увагу, що на момент повідомленні про підозру станом на 24.12.2019 року більше місяця жодний запобіжний захід стосовно підозрюваного не обирався та лише 31.01.2020 року слідчий звернувся до суду із таким клопотанням. Протягом цього часу, як вказує підозрюваний, він не намагався переховуватися, впливати на свідків. Завжди вчасно прибував для проведення слідчих дій. Саме тому вважає за можливе застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного, який підтримав апеляційні вимоги, думку прокурора. Яка заперечувала проти їх задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів, наданих суду, встановлено, що СУ ГУНП в Харківській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000356 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 361 КК України.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

24.12.2019 року про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень повідомлено ОСОБА_7 , а саме про те, що наприкінці літа 2018 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, перебуваючи в місті Одеса, ОСОБА_7 діючи умисно, із корисливих спонукань, вступив в попередню змову із своїм знайомим ОСОБА_8 , від якого отримав пропозицію, діяти із ним за попередньою змовою і в групі, систематично вчиняти тяжкі злочини, пов`язані із несанкціонованим втручанням в роботу електронно-обчислювальних машин та автоматизованих систем - віддалених серверів фізичних та юридичних осіб, фактично розташованих в Харківській та інших областях України, а також територіях іноземних країн, з метою подальшої реалізації засобів несанкціонованого доступу до них, в мережі Інтернет, за матеріальну винагороду.
Після чого ОСОБА_7 , переслідуючи мету наживи, за рахунок вчинення тяжких злочинів, не бажаючи займатися законною трудовою діяльністю, діючи в порушення вимог Закону України «Про захист Інформації в інформаційно- телекомунікаційних системах», що регулює відносини у сфері захисту інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно- телекомунікаційних системах, прийняв пропозицію ОСОБА_8 та виразив свою готовність вчиняти злочини - несанкціоновані втручання в роботу електронно- обчислювальних машин та автоматизованих систем, що призводять до витоку інформації, за попередньою змовою у групі з останнім та під його керівництвом.
Так, в ст.1 Закону України «Про захист Інформації в інформаційно- телекомунікаційних системах» (далі по тексту Закон) зазначено, що:
«... виток інформації - результат дій, внаслідок яких інформація в системі стає відомою чи доступною фізичним та/або юридичним особам, що не мають права доступу до неї...
... доступ до інформації в системі - отримання користувачем можливості обробляти інформацію в системі...
... володілець інформації - це фізична або юридична особа, якій належать права на інформацію...
... інформаційна (автоматизована) система - організаційно-
технічна система, в якій реалізується технологія обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів ...
... несанкціоновані дії щодо інформації в системі - дії, що провадяться з порушенням порядку доступу до цієї інформації, установленого відповідно до законодавства...»
Згідно ст. 2 Закону об`єктом захисту в системі є інформація, що обробляється в ній, та програмне забезпечення, яке призначено для обробки цієї інформації.
В ст. З Закону зазначено, що «... суб`єктами відносин, пов`язаних із захистом інформації в системах, є володільці інформації ...».
У ст. 4 Закону перелічений чіткий порядок доступу до інформації в системі «... порядок доступу до інформації, перелік користувачів та їх повноваження стосовно цієї інформації визначаються володільцем інформації ...».
Реалізуючи мету здійснення систематичного несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин та автоматизованих систем ОСОБА_8 , наказав ОСОБА_7 використовувати попередньо створений ним у 2016 році Інтернет-сайт під доменним іменем «bestdedics.ru» та створити ще один аналогічний сайт для їх використання з метою пошуку через мережу Інтернет потенційних покупців несанкціонованих доступів до зламаних ними віддалених серверів.

Надалі 28.09.2018 ОСОБА_7 , діючи умисно із корисливих спонукань, за попередньою змовою у групі з ОСОБА_8 , перебуваючи на території міста Одеса, у невстановленому під час досудового розслідування приміщенні, використовуючи персональний компьютер із доступом до мережі Інтернет, відповідно до плану вчинення злочинів, створили сайт під доменним іменем «dedserver.ru», який розмістили у всесвітній мережі Інтернет. При цьому, останні з метою прикриття незаконної діяльності, яка здійснювалася на території України, зареєстрували вказаний сайт в доменній зоні RU, яка відноситься до Російської Федерації.

Після чого ОСОБА_8 надав вказівку ОСОБА_7 на зазначених створених та керованих ними сайтах, систематично розміщувати оголошення щодо продажу доступів до зламаних ними віддалених серверів, із подальшим листуванням з потенційними покупцями через Інтернет - мессенджери та здійснювати облік реалізованих засобів несанкціонованого доступу до зламаних віддалених серверів та виручених від їх продажу сум грошових коштів.

Потім ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_7 , що забезпечити можливість несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин та автоматизованих систем необхідно за рахунок підбору особистих ідентифікаторів користувачів - логінів та паролів до зазначених серверів за допомогою спеціального програмного забезпечення, наявного на приховуваних форумах в мережі Інтернет.

Після чого з використанням діапазону IP-адрес, які присвоєні Україні та іншим країнам, відомості щодо яких розміщуються на офіційних сайтах провайдерів доступу до мережі Інтернет, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , реалізовуючи вищезазначений злочинний план, шляхом підбору, визначали типові, внаслідок чого вразливі, логіни та паролі логічного захисту вказаних IP-адрес, отримуючи несанкціонований доступу до серверів, розміщених на вказаних IP-адресах. В подальшому ОСОБА_8 за попередньою змовою у групі з ОСОБА_7 вели електронний облік ідентифікаційних ознак та засобів протиправного доступу до вказаних серверів - підібраних логінів та паролі до них, які зберігали на жорсткому диску персонального комп*ютера, за місцем мешкання ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_2 .
В подальшому ОСОБА_8 діючи у групі з ОСОБА_7 на вищезазначених створених ними сайтах, у вигляді оголошень, розміщували у вільному доступі інформацію, щодо зламаних ними серверів, а саме: країни місцезнаходження серверу, рівня прав доступу до нього, вартості придбання засобів несанкціонованого доступу до даного серверу та типу операційної системи, пропонуючи їх вільно придбати в мережі Інтернет усім бажаючим, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок витоку особистих даних власників зламаних ними віддалених серверів.

Крім того, на вказаних сайтах ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зазначали контактну інформацію, для зв`язку потенційних покупців із ними, за допомогою Інтернет мессенджерів.

Після отримання грошових коштів за придбання засобів несанкціонованого доступу до зламаного серверу, на вищезазначених сайтах, покупцям надавалася інформація, щодо IP-адрес, портів, імен комп`ютерів, логінів та паролів зламаних серверів, тобто повний комплект даних та інструментів, використання яких забезпечувало безперешкодний витік інформації її володільців.

Так, на початку грудня 2018 року, точний час та дата під час досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_7 діючи з корисних спонукань, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , з використанням особистої електронно- обчислювальної техніки, перебуваючи за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 в м. Одеса, точна адреса під час досудового розслідування не встановлена, здійснили вихід до мережі Інтернет та виявили IP адресу - НОМЕР_1 , яка фізично знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та належить ФОП ОСОБА_9 . Після чого, не маючи передбаченого законом права доступу до інформації та її логічно захищеного електронного носія, здійснили підбір логіну та паролю до серверу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », якому була присвоєна вищевказана статична IP адреса та без відповідного дозволу та відома володільця незаконно отримали доступ до інформації, яка міститься на вищевказаному сервері, що призвело до її витоку.

Надалі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою у групі, здійснили вхід на зазначений зламаний ними сервер з метою визначення рівня доступу до нього, тим самим визначивши можливості для безперешкодного витоку інформації в наслідок реалізації зазначеного віддаленого доступ на користь третіх осіб, а також наявність на ньому інформації, яка може містити банківську, комерційну або іншу охоронювану законом таємницю.

В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою і в групі, зберегли ідентифікаційні дані зламаного серверу в створеній ними базі даних на жорсткому диску комп`ютера, належного ОСОБА_8 та одночасно розмістили оголошення на вищевказаних створених та керованих ними сайтах, щодо його продажу.
Після чого у грудні 2018 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою у групі з ОСОБА_7 продали вищевказаний доступ невстановленій особі, яка використовувала зазначений сервер в особистих цілях, що призвело до витоку інформації.
Згідно висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи № 14287 від 01.08.2019 на жорсткому диску персонального комп`ютера, вилученого під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_2 , виявлено текстовий файл із обліковими даними, що надає можливість несанкціонованого доступу до віддаленого серверу за ІР-адресою НОМЕР_1 .
Крім того, 15.05.2019 ОСОБА_7 діючи повторно, з корисних спонукань, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , з використанням особистої електронно-обчислювальної техніки, перебуваючи за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 в м. Одеса, точна адреса під час досудового розслідування не встановлена, здійснили вихід до мережі Інтернет та виявили IP адресу - НОМЕР_2 , яка фізично знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та належить ТОВ «Торговий дім «ОМІС» . Після чого, не маючи передбаченого законом права доступу до інформації та її логічно захищеного електронного носія, здійснили підбір логіну та паролю до серверу підприємства «mail.omis.ua:7749», якому була присвоєна вищевказана статична IP адреса та без відповідного дозволу та відома володільця незаконно отримали доступ до інформації, яка міститься на вищевказаному сервері, що призвело до її витоку.
Надалі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою у групі, здійснили вхід на зазначений зламаний ними сервер з метою визначення рівня доступу до нього, тим самим визначивши можливості для безперешкодного витоку інформації в наслідок реалізації зазначеного віддаленого доступ на користь третіх осіб, а також наявність на ньому інформації, яка може містити банківську, комерційну або іншу охоронювану законом таємницю.
В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою і в групі, зберегли ідентифікаційні дані зламаного серверу в створеній ними базі даних на жорсткому диску комп`ютера, належного ОСОБА_8 та одночасно розмістили оголошення на вищевказаних створених та керованих ними сайтах, щодо його продажу.
Після чого 20.05.2019 ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою у групі з ОСОБА_7 продали вищевказаний доступ ОСОБА_10 ( яка надала добровільну згоду на конфеденційне співробітництво з працівниками правоохоронних органів), що призвело до витоку інформації.
Згідно висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи №14287 від 01.08.2019 на жорсткому диску персонального комп`ютера, вилученого під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_2 , виявлено текстовий файл із обліковими даними, що надає можливість несанкціонованого доступу до віддаленого серверу за ІР-адресою НОМЕР_2 .

Підстав вважати необгрунтованою підозру на даний час відсутні. Матеріалами клопотання підтверджується її зміст, зокрема рапортом інспектора ВПК в Одеській області, протоколами допитів свідків, протоколом зняття інформації з електронних інформаційних систем, висновком експертизи.
При цьому, апеляційний суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
На даний час доводи апеляційної скарги не спростовують можливої причетності ОСОБА_7 до вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Вмотивованими є доводи клопотання та ухвали слідчого судді щодо існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у групі з іншою особою, їх діяльність мала систематичний характер, що вказує на можливість продовження цієї злочинної діяльності. У клопотанні також зазначається, що на комп`ютерній техніці, вилученій у ОСОБА_8 , з яким у групі діяв ОСОБА_7 , виявлено кілька тисяч зламаних серверів, що свідчить про можливу наявність у них значних заощаджень та необхідність встановлення інших потерпілих.
Застосований до підозрюваного запобіжний захід не є винятковим за своєю суворістю та підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу на даний час не вбачається. Крім того, ухвалою слідчого судді на підозрюваного, окрім іншого, покладено обов`язок не залишати місце мешкання цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду. Таким чином, підозрюваний має право звернутися до слідчого, прокурора чи суду із відповідним клопотанням про надання дозволу на відвідування занять у навчальному закладі, студентом якого він є. В даному випадку ухвала слідчого судді не порушує право підозрюваного на освіту, на що останній звертає увагу в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 31 січня 2020 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: