Ухвала
18 грудня 2019 року
м. Київ
справа № 686/4267/15-к
провадження № 51-4336ск18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 23 січня 2017 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року щодо ОСОБА_6 ,
встановив:
Представник потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Згідно з ст. 414 КПК, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
При цьому слід враховувати, що згідно з ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Представник потерпілої, посилаючись на невідповідність призначеного

ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого а також на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, по суті вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що згідно з ст. ст. 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Формально, представник потерпілої, посилаючись на неправильну кваліфікацію дії засудженого, не погоджується із визнанням його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, не вказуючи при цьому, в чому саме полягає явна несправедливість призначеного йому покарання, як це встановлено в ст. 414 КПК, з огляду на положення статей 50, 65 КК, зважаючи на дискреційні повноваження суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 427 КПК касаційна скарга підписується особою, яка її подає. Якщо касаційну скаргу подає захисник, представник потерпілого, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.
В порушення вказаної норми, представником ОСОБА_5 належним чином не завірені документи, що підтверджують його повноваження.
Окрім того, в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано належним чином завірених копій оскаржуваних судових рішень, відповідно

до вимог Порядку засвідчення копій документів, визначених пунктом 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 07 квітня 2003 року № 55), а також п. п. 12.4, 13.6, 13.7, 13.8 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173 із змінами.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу

про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених

в ухвалі недоліків касаційної скарги десять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Судді: