Справа № 570/420/20
Номер провадження 1-кс/570/406/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 року
Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
розглянувши в залі суду в місті Рівне клопотання старшого слідчого Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час провадження досудового розслідування у формі процесуального керівництва, прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000074 від 28 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,-

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області надійшло клопотання старшого слідчого Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час провадження досудового розслідування у формі процесуального керівництва, прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна.
Клопотання мотивує тим, що невстановлена особа підробила офіційний документ - Рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №47 від 18.12.1999.
Відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за внесені 28.11.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Досудовим слідством встановлено, що згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ФОП ОСОБА_5 для ОСОБА_6 по земельних ділянках для ведення особистого селянського господарства площею 0.3671 га, кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:029:0451 та площею 0.0589 га, кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:030:0341, адреса: с. Грабів Рівненського району Рівненської області, було встановлено, що така була виготовлена на підставі рішення Зорянської сільської ради №47 від 18.12.1999 року. Як вбачається на даному рішенні проставлена печатка Зорянської сільської ради, підпис сільського голови ОСОБА_7 та землевпорядника ОСОБА_8 .
Однак, згідно інформації Архівного відділу Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області встановлено, що на зберіганні у відділі відсутнє таке рішення. Тобто, сесіїзасідання Зорянської сільської ради 18.12.1999 року взагалі не відбувалося. Окрім того, згідно календаря 1999 року 18 грудня це був вихідний день субота.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 0.3671 га, кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:029:0451 та площею 0.0589 га, кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:030:0341, адреса: с. Грабів Рівненського району Рівненської області являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .
Постановою слідчого Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області від 06.03.2020 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ФОП ОСОБА_5 для ОСОБА_6 по земельних ділянках для ведення особистого селянського господарства площею 0.3671 га, кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:029:0451 та площею 0.0589 га, кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:030:0341, адреса: с. Грабів Рівненського району Рівненської області та зазначені земельні ділянки кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:029:0451 площею 0.0589 га та кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:030:0341, адреса: с. Грабів Рівненського району Рівненської області визнано речовим доказом.
Слідчий в клопотанні зазначає, що оскільки існує реальна загроза відчуження зазначеного майна, розгляд зазначеного клопотання необхідно проводити без виклику (повідомлення) власника земельних ділянок кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:029:0451 площею 0.0589 га та кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:030:0341, адреса: с. Грабів Рівненського району Рівненської області, оскільки існує реальна загроза відчуження зазначеного майна.
З огляду на викладене слідчий просить провести розгляд клопотання без виклику (повідомлення) власника майна ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 та накласти арешт на земельні ділянки кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:029:0451 площею 0.0589 га та кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:030:0341, адреса: с. Грабів Рівненського району Рівненської області, які на праві приватної власності належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , з позбавленням права на відчуження та розпорядження зазначеними земельними ділянками.
Тому, відповідно до положень ст. 172 КПК України, після отримання вищезазначеного клопотання слідчим суддею такий судовий виклик не здійснювався.
У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили задоволити останнє в повному обсязі.
Під час судового засідання органом досодового розслідування було надано копію постанови від 06.03.2020 про визнання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ФОП ОСОБА_5 для ОСОБА_6 по земельних ділянках для ведення особистого селянського господарства площею 0.3671 га, кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:029:0451 та площею 0.0589 га, кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:030:0341, адреса: с. Грабів Рівненського району Рівненської області та зазначені земельні ділянки кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:029:0451 площею 0.0589 га та кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:030:0341, адреса: с. Грабів Рівненського району Рівненської області- речовими доказами.
Слідчий суддя розглянувши матеріали клопотання, а також заслухавши доводи прокурора та слідчого приходить до наступного висновку.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно ст. ст. 94,132 КПК України,повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з матеріалів, жодній особі у даному кримінальному провадженні, станом на час розгляду клопотання слідчим суддею, не було повідомлено про підозру.
Слідчий у клопотанні про арешт майна вказує, що земельні ділянки, являються речовими доказами, тож з метою їх збереження та запобігання подальшим відчуженням просить накласти на них арешт.
Зазначені в клопотанні слідчого мета накладення арешту на майно та правові підстави для цього не відповідають вимогам ст.ст.170,171 КПК України.
Так, згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Дослідивши надані письмові докази, слідчий суддя не погоджується з доводами слідчого, стосовно того, що вищевказані земельні ділянки є належними речовими доказами у кримінальному провадженні у контексті кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України та відповідають критеріям передбаченими ст. 98 КПК України.
Слід зазначити, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ФОП ОСОБА_5 для ОСОБА_6 по земельних ділянках для ведення особистого селянського господарства площею 0.3671 га, кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:029:0451 та площею 0.0589 га, кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:030:0341, адреса: с. Грабів Рівненського району Рівненської області та зазначені земельні ділянки кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:029:0451 площею 0.0589 га та кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:030:0341, адреса: с. Грабів Рівненського району Рівненської області критеріям ст. 98 КПК України, у контексті кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, не відповідають, а запропонований органом досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження є не відповідним предмету злочину, що розглядається у рамках даного кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для арешту, вказаного в клопотанні слідчим майна, а тому відмовля. у задоволенні клопотання про арешт майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання старшого слідчого Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час провадження досудового розслідування у формі процесуального керівництва, прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000074 від 28 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1