Справа № 760/2821/20
Провадження № 1-кп/760/1828/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2020року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого- судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000648 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не судимого, працюючого охоронцем фірма « Атлант», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу зупинки громадського транспорту « Індустріальний» в м. Києві знайшов пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 на ім.»я ОСОБА_6 , 1984 року народження, та у нього виник злочинний умисел, спрямований на підроблення офіційного документу з метою подальшого використання для безоплатного проїзду у громадському транспорті.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на підроблення офіційного документа, у січні 2019 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи у невстановленому місці, вклеїв у посвідчення серії НОМЕР_1 на ім.»я ОСОБА_6 , 1984 року народження, видане 20.12.2017 року,свою фотографію, тим самим, підробив офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою його особистого використання. .

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такий документ, і який надає права, з метою його використання, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України.

Крім того, 28.01.2020 року приблизно о 19.00 год. ОСОБА_5 перебуваючи на зупинці громадського транспорту « Індустріальний» в м.Києві за адресою: м.Київ, вул.Леваневського 2/6, пред`явив контролеру з метою безоплатного проїзду громадським транспортом, завідомо підроблений документ, а саме посвідчення серії НОМЕР_1 на ім.»я ОСОБА_6 , 1984 року народження, видане 20.12.2017 року зі своїм зображенням на фотокартці, тим самим, використав завідомо підроблений документ.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив використання завідомо підробленого документу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 358 КК України.

30.01.2020 року між прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_3 якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000648 та підозрюваним ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного провадження обставин, ОСОБА_5 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання заявив, що здатен виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник також просив затвердити угоду про визнання винуватості від 30.01.2020 року.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості від яких потерпілих не має.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_5 умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами цієї угоди покарання.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 не обирався.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 122, 374, 474 та 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.01.2020 року укладену між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30.01.2020 року покарання:

-за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень;

-за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень.

Згідно ч.1 ст.70 КК України остаточно призначити покарання ОСОБА_5 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Речові докази: посвідчення серії НОМЕР_1 видане на ім.»я ОСОБА_6 зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000648.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .