Справа № 509/1915/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2020 року Овідіопольський райсуд Одеської області у складі
слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Овідіополь Одеської області клопотання слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурорам Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, в рамках кримінального провадження № 0000272 від 18.02.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 1 ст. 366 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
29 квітня 2020 року до слідчого судді Овідіопольського районного суду в Одеській області надійшло клопотання слідчого з якого вбачається, що слідчим відділом Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області на підставі заяви секретаря селищної ради т.в.о. Таїровського селищного голови Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_5 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 80000272, відомості про яке 18.02.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального провадження, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до заяви ОСОБА_5 вбачається що групою осіб вчинено низку протиправних дій, пов`язаних із заволодінням земельною ділянкою площею 0,9931 га з кадастровим :01:002:3590, яка належить Таїровській селищній раді шляхом надання до державного реєстратора документів, які не відповідають дійсності, чим спричинено збитки громаді у великих розмірах.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що 17.06.2019 наказом ГУ Держгеокадастру в Одеській області № 15-3145/13-19-СГ Таїровській селищній раді Овідіопольського району Одеської області передано земельну ділянку площею 0,993 га з кадастровим 0:01:002:3590.

23.08.2019 державним реєстратором комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеська область ОСОБА_6 на підставі наданого наказу № 15-3899/13-19-СГ від 31.07.2019 про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без змін цільового призначення оформлено право власності на земельну ділянку з кадастровим 0:01:002:3590 за громадянином ОСОБА_7 .

Підставою для надання вказаної земельної ділянки ОСОБА_7 стало ніби то рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року у справі № 420/1963/19.

06.09.2019 ОСОБА_7 засвідчив нотаріально у приватного нотаріуса Світловодського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_8 договір дарування, відповідно до якого земельна ділянка з кадастровим 0:01:002:3590 подарована ОСОБА_9 .

Проведеним розслідуванням встановлено, що Управлінням ГУ Держгеокадастру в Одеській області на підставі наказу від 25.09.2019 № 636-ДК проведено перевірку дотримання земельного законодавства під час відведення земельної ділянки площею 0,9931 га з кадастровим номером 0:01:002:3590.

За результатами перевірки складено акт від 21.10.2019 № 636-ДК/641/АП/09/01/-19, та під час її проведення встановлено, що за ОСОБА_7 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі наказу, який Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області не приймався, зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0:01:002:3590.

Відповідно до листа Одеського окружного адміністративного суду від 16.04.2020 встановлено, що рішення Одеського окружного адміністративного суду № 420/1963/19 набрало законної сили тільки 25.11.2019 року.

Таким чином встановлено, що певні особи, використовуючи наказ ГУ Держгеокадастру в Одеській області № 15-3899/13-19-СГ від 31.07.2019 до якого внесено завідомо недостовірні відомості, про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення, шляхом надання його до державного реєстратора шахрайським шляхом заволоділи земельною ділянкою площею 0,9931 га, розташовану на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області з кадастровим номером 0:01:002:3590.

Тому, з метою запобігання в подальшому незаконних дій пов`язаних з перереєстрацією, відчуженням, переоформленням, продажем, іншою втратою, а також враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що незаконні дії пов`язані з перереєстрацією прав власності на земельні ділянки, та їх відчуження може призвести до їх зникнення, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити в розслідуванні кримінального провадження, у тому числі вирішення долі цивільного позову у майбутньому, всебічного, повного і неупереджено дослідження обставин кримінального провадження, просить накласти арешт шляхом заборони будь яким особам, організаціям, підприємствам, нотаріусам, державним реєстраторам регіональних бюро державних реєстраторів України вчиняти будь які дії пов`язані із реєстрацією, перереєстрацією, відчуженням, окрім скасування державної реєстрації речових прав про право власності та речові права на вищевказане нерухоме майно земельні ділянки.

В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

П. 1 ч.2ст.170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України встановлено, що випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000272, відомості про яке 18.02.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви секретаря т.в.о. Таїровського селищного голови ОСОБА_5 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 1 ст. 366 КК України.

Постановою слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 17.04.2020 року вищевказане нерухоме майно визнана речовим доказом за кримінальним провадженням, оскільки є об`єктом вчинення кримінально протиправних дій та набуте кримінально протиправним шляхом.

Таким чином майно, на яке слідчий просить накласти арешт, має значення для кримінального провадження, у відповідності до ст.98 КПК України містить ознаки речового доказу та визнане таким відповідною постановою, тому з метою його збереження слід накласти на нього арешт.

Вирішуючи питання про спосіб арешту майна суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 4 ст.173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Згідно п. 1 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме з метою запобігання в подальшому незаконних дій пов`язаних з перереєстрацією, відчуженням, переоформленням, продажем, іншою втратою, слідчий суддя вважає, що достатнім буде накласти арешт на майно шляхом заборони його реєстрації, перереєстрації, відчуження, оскільки саме такий спосіб арешту майна є найменш обтяжливим та не призведе до порушень прав як його власника, так і третіх осіб.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 376 КПК України.

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони будь яким особам, організаціям, підприємствам, нотаріусам, державним реєстраторам регіональних бюро державних реєстраторів України та іншим державним реєстраторам вчиняти будь які дії пов`язані із реєстрацією, перереєстрацією, відчуженням, скасування державної реєстрації речових прав про право власності та речові права на нерухоме майно, яке знаходяться на території Таїровської селищної ради, Овідіопольського району Одеської області, а саме: земельну ділянку площею 0,9931 га з кадастровим номером :02:005:5028.

Копію ухвали направити зацікавленим особам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1