ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №617/315/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/711/20 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.1 ст.125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова матеріали кримінального провадження № 11-кп/818/711/20 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_7 на вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 08 жовтня 2019 року,-

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вовчанськ Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

засудженого за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 :

- 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди;

- 5 000 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Як встановив суд, 06 лютого 2019 року, о 14 год. 15 хв., ОСОБА_8 , знаходячись поруч з будинком АДРЕСА_2 , де під час сварки, яка виникла на ґрунті особистих, неприязних відносин, маючи умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , завалив останнього на сніг спиною та, розташовуючись над ним з лівої сторони наніс не менше трьох ударів кулаками обох рук в область лівого ока та лівої скроні, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, а саме: по садну в лівій скроневій області, в лівій підочній області, підшкірну гематому лівої навколо очної області, які по ступеню тяжкості згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-14/14-ВЛ/19 від 11.02.2019, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, відповідно до п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.

В апеляційній скарзі представник потерпілого посилається на неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цивільного позову потерпілого до обвинуваченого. Зазначила, що суд, у порушення вимог ст.370 КПК України, належним чином не дослідив у повному обсязі докази, на підтвердження розміру цивільного позову потерпілого та не мотивував свого рішення. Указала, що:

- стягнений судом розмір грошових коштів на відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам розумності і справедливості;

- лікування потерпілого проходило значно довше, оскільки ОСОБА_9 є особою похилого віку;

- потерпілий отримав емоційний стрес, що супроводжувалося відчуттям тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я та життя;

- внаслідок неправомірних насильницьких дій ОСОБА_8 у потерпілого з`явилося безсоння;

- через ушкодження на обличчі він був позбавлений можливості знайти роботу, оскільки комплексував через зовнішність та не міг з`являтися на співбесіди;

- суд безпідставно дійшов висновку, що потерпілий просить стягнути 7 000 грн. матеріальної шкоди за придбання лікарських засобів, оскільки в позовній заяві чітко вказано, що матеріальна шкода складається з витрат на лікарські засоби 1002, 68 грн.; посилене харчування - 2000 грн.; розмір мінімальної заробітної плати - 4173 грн.;

- витрати потерпілого на правову допомогу підтверджуються копією договору про надання правової допомоги, копією квитанції про сплату послуг за договором, актом приймання-передачі послуг, а висновки суду про відсутність детального опису робіт є помилковими, оскільки у позовній заяві міститься конкретний переліку усіх робіт, які були проведені адвокатом;

- суд не врахував, що представник потерпілого правову допомогу надавала з 07.02.2019 року, а цивільний позов був пред`явлений 21.05.2019 року, тому визначити кількість годин, які будуть витрачені на судові засідання в подальшому, було неможливим;

- судом не враховано, що досудове розслідування здійснювалося у м. Вовчанськ, а судовий розгляд - в смт. Великий Бурлук, тобто за межами м. Харкова, у зв`язку із чим, вона була вимушена витрачати час на дорогу до цих населених пунктів;

- судом помилково визначено, що було проведено 4 судових засідання, оскільки по справі було проведено 5 судових засідань.

Просить вирок змінити, цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 на відшкодування:

- матеріальної шкоди 7175, 68 грн.;

- моральної шкоди 8 000 грн..;

- витрат на правову допомогу 14 000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника потерпілого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку повинні бути зазначені підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Згідно п.6 ч.2 ст.242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, під час досудового слідства та в суді першої інстанції, у порушення вимог п.6 ч.2 ст.242 КПК України, відповідної експертизи для визначення розміру моральної (немайнової) шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_9 кримінальним правопорушенням, яке вчинив ОСОБА_8 , - не проводилося.

До того ж суд, при вирішенні цивільного позову потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди помилково зазначив, що потерпілий просить відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 7 175,68 грн. для придбання лікарських засобів.

Відповідно матеріалам кримінального провадження, у цивільному позові потерпілий просив стягнути з ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 7 175, 68 грн., яка полягала у витратах на придбання лікарських засобів на суму 1 002,68 грн., витратах на посилене харчування на суму 2 000 грн., а також витратах, пов`язаних з тимчасовою непрацездатністю, у розмірі мінімальної заробітної плати в сумі 4 173 грн.

Зазначені обставини суд першої інстанції не дослідив, не проаналізував та оцінки їм не надав, тобто допустив, у цій частині неповноту судового розгляду, хоча це мало істотне значення для прийняття правильного рішення по цивільному позову.

Указана вище неповнота судового розгляду, відповідно до п.п.1 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для скасування вироку у частині вирішення цивільного позову потерпілого.

Крім цього суд, обґрунтовуючи необхідність зменшення розміру грошової суми на відшкодування потерпілому витрат на правову допомогу, послався на норми Цивільного процесуального Кодексу України та Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», хоча відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України, застосування норм Цивільного процесуального Кодексу України допускається лише у разі, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, не врегульовані Кримінальним процесуальним Кодексом України.

Відповідно до положень ч.1 ст.119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат, до яких належать витрати на правову допомогу, чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Таким чином, кримінальним процесуальним законом встановлено вичерпний перелік підстав для зменшення розміру належних до оплати процесуальних витрат.

Однак суд цю обставину залишив поза увагою.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення цивільного позову потерпілого в частині відшкодування витрат на правову допомогу є передчасним.

Допущені судом вищевказані порушення кримінального процесуального закону, згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотними, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України тягне скасування вироку в частині вирішення цивільного позову з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 08 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 - скасувати і призначити новий розгляд в цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню в частині скасування вироку не підлягає.

У решті ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: