Справа № 185/3586/20
Провадження № 1-кс/185/799/20
У Х В А Л А

30 травня 2020 року слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , у присутності підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровської області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого неповну загальну середню освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою -

В С Т А Н О В И В :

Клопотанням слідчого, яке надійшло до суду 30 травня 2020 року, погодженим з прокурором, порушується питання про застосування до підозрюваного в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Відповідно до матеріалів, якими слідчий обґрунтовує клопотання, 20 травня 2020 року, приблизно о 18 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , знаходився біля будинку № 14, по вул. Підгірній, м. Павлограда, де біля сходинок побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у цей час користувався мобільним телефоном марки «Huawei p smartplus». В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на викрадення чужого майна шляхом обману.

Далі, ОСОБА_6 , попрохав у ОСОБА_8 його мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка, при цьому пообіцявши його повернути. У свою чергу ОСОБА_8 , виходячи з довіри до ОСОБА_6 добровільно надав свій мобільний телефон останньому.

Після чого, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на повторне, протиправне заволодіння чужим майном, шляхом обману, скористався тим, що ОСОБА_9 не усвідомлює його злочинного наміру та не спостерігає за його діями, з мобільним телефоном марки «Huawei p smartplus» з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 діючи, умисно, повторно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, шляхом обману протиправно заволодів мобільним телефоном марки «Huawei p smartplus», 4/64 gb, чорного кольору, imei 1) НОМЕР_1 , imei 2) НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , чим спричинив останньому майнову шкоду на загальну суму 3 266 гривень 67 копійок.

Дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, 20 травня 2020 року, приблизно о 19 годині 10 хвилин, ОСОБА_7 , знаходився біля будинку № 16, по вул. Челюскінців, м. Павлограда, де неподалік від вказаного будинку побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який у цей час тримав у руках мобільний телефон марки «Huawei GR5», 3/32 gb, золотистого кольору. Після того, як малолітній ОСОБА_10 поклав вказаний мобільний телефон до своєї сумки, яка знаходилась на плечах у останнього, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна.

Далі, 20 травня 2020 року, приблизно о 19 годині 15 хвилин, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, перебуваючи біля будинку № 16, по вул. Челюскінців, м. Павлограда, у присутності інших осіб, які в цей час перебували поряд з потерпілим, підійшовши до потерпілого ОСОБА_10 та шляхом ривка вирвав у нього сумку, яка знаходилася на плечі у потерпілого, після чого викрав з неї мобільний телефон марки «HuaweiGR5», 3/32 gb, золотистого кольору, який належить потерпілому та побіг від вказаного будинку, тримаючи в руках вказаний мобільний телефон, тим самим відкрито, повторно заволодів майном, що належить ОСОБА_10 . У подальшому ОСОБА_7 з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 діючи, умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «HuaweiGR5», 3/32 gb, золотистого кольору, imei1) НОМЕР_3 , imei 2) НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_10 , чим спричинив останньому майнову шкоду на загальну суму 1500 гривень 00 копійок.

Дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

21 травня 2020 року відомості про вказане кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР за № 0000844, попередня правова кваліфікація органів досудового розслідування дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України.

29 травня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України.
На думку слідчого, що погоджена з прокурором, відносно підозрюваного ОСОБА_7 має бути застосований запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, оскільки останній вчинив тяжкий злочин за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, наявні ризики того, що під тиском кримінальної відповідальності ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні підозру визнав, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Пояснив, що він є інвалідом, оскільки має відкриту форму туберкульозу, не має можливості працювати а отримує пенсію. Проживає разом з матірю, зобов`язується виковувати всі обов`язки які будуть на нього покладені та просив не застосовувати до нього тримання під вартою через стан здоров`я.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що вважає за можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою а саме цілодобовий домашній арешт. ОСОБА_7 за станом здоров`я не має можливості працевлаштуватися, має постійне місце проживання, проживає разом з матір`ю. На даний час телефони повернуті потерпілим.
Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, проаналізувавши та зіставивши результати розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Прокурором доведено, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 провадиться досудове розслідування, оскільки даний факт за № 0000844 від 21 травня 2020 року зареєстрований в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

29 травня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України.

30 травня 2020 року підозрюваним було отримано копію клопотання з доданими матеріалами про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно п. п. 1-5, ч. 1, ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

На виконання вказаних вимог Закону, відповідно до матеріалів клопотання відносно ОСОБА_7 , останній є особою, яка підозрюється у вчиненні злочинів, один з яких відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від чотирьох до шести років, не працює, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання та реєстрації, проживає разом з матір`ю, отримує пенсію по інвалідності.

Враховуючи те, що обґрунтованість підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю вагомих доказів, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений слідчим суддею, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, що йому інкримінується.

Крім того, під час визначення підстав для застосування конкретного виду запобіжних заходів також слід ураховувати правило, що закріплено ч. 3 ст. 176 КПК України, - слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику чи ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Отже, ще однією складовою підстав застосування конкретного запобіжного заходу є наявність відомостей про те, що іншими запобіжними заходами виконання завдання кримінального провадження є неможливим.

В судовому засіданні слідчим та прокурором доведена наявність ризиків щодо можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілих, свідків в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Враховуючи вказані обставини слідчий суддя вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в суді, з покладенням на підозрюваного передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України низки обов`язків.

Строк дії ухвали встановити в межах строку досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 372, 395 КПК України -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровської області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого неповну загальну середню освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час;

- заборонити покидати домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому він мешкає, цілодобово;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Строк дії ухвали до 27 липня 2020 року включно.

Зобов`язати орган Національної поліції негайно поставити на облік ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому.

Контроль за виконанням підозрюваним ОСОБА_7 домашнього арешту покласти на слідчого, в провадженні якого перебуває справа.

Ухвала, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1