Справа № 487/2375/20
Провадження № 1-кс/487/2806/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2020 року Слідчий суддя Заводського районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Миколаєві щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

28.04.2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Миколаєві щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.
Свої вимоги мотивував тим, що 04.04.2020 року за вих. №4/КАВ-4 було надіслано заяву в порядку ст.214 КПК України до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Миколаєві, про вчинення слідчим ДБР ОСОБА_4 злочинів передбачених ч.1 ст.365, 366, ст.366 КК України.

Посилаючись на те що відомості про кримінальні правопорушення, які зазначені у заяви не були внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань, просив скаргу задовольнити та внести відомості за заявою від 01.04.2020 року до ЄРДР, надати витяг з ЄРДР та вручити пам`ятку про права потерпілого.

У судове засідання скаржник ОСОБА_3 не з`явився, у поданій до суду скарзі просив розглянути її за його відсутності.
Представник ТУ ДБР розташованого в місті Миколаєві в судове засідання не з`явився, його відсутність, згідно частини 3 статті 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені зокрема такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Слідчим суддею встановлено та із матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Миколаєві було надіслано заяву від 01.04.2020 року за вих. №4/КАВ-4 в порядку ст.214 КПК України, про вчинення злочину слідчим ТУ ДБР розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_4 злочинів передбачених ч.1 ст. 365, ст.366 КК України.

Дана заява була отримана Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Миколаєві 07.04.2020 року, про що свідчить роздруківка про рух відправлення, яка міститься в матеріалах скарги.

У відповідності до ч.1 ст. 214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.
Законодавством передбачено, що бездіяльність слідчого, яка виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, заявник може оскаржити слідчому судді.
Разом з тим, ч. 1 ст. 214 КПК України передбачає надходження заяви (повідомлення) саме про кримінальне правопорушення, а не про діяння, яке містить ознаки чи елементи злочину (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про злочин є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Як вбачається з наданої скарги та наданої до неї заяви, ОСОБА_3 посилається на вчинення слідчим ТУ ДБР розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 365, ст.366 КК України, при цьому не зазначаючи та не надавши на підтвердження цього жодних обґрунтованих та допустимих доказів.
Суд критично ставиться до посилань скаржника у своїй скарзі на подання ним заяви від 01.04.2020 року, оскільки одного посилання на ст.214 КПК України не є достатнім для внесення даних, на які посилається скаржник, до ЄРДР.
Таким чином, виходячи з вищенаведеного слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Миколаєві щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.
Керуючись ст. ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Миколаєві щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1