Номер провадження: 11-кп/813/636/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

потерпілого: ОСОБА_9 ,

представника потерпілого: ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2019 року відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лиманівка Голопристанського району Херсонської області, громадянин України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітню дітей 2002 та 2012 років народження, працюючого не офіційно, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006339 від 16.12.2017 року,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2019 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.1-2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень. Вирішено питання речових доказів та судових витрат.
Згідно оскаржуваного вироку, 15.12.2017 року приблизно о 22 годині 10 хвилин, більш точний час на досудовому та судовому слідстві встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку по АДРЕСА_3 , на ґрунті тривалої особистої неприязні до раніше знайомого йому ОСОБА_9 , діючи навмисно, маючи прямий умисел на нанесення тілесних ушкоджень останньому, підбіг до потерпілого ОСОБА_9 та своєю правою ногою наніс один удар по руці останнього, після чого, скоротивши відстань, наніс кулаками обох рук два удари в область голови, внаслідок чого, ОСОБА_11 втратив рівновагу та впав на капот автомобіля червоного кольору, марки Хюндай». Продовжуючи свої дії, ОСОБА_7 наніс ще один удар коліном в область обличчя потерпілого, чим в сукупності, відповідно до висновку експерта №227 від 18.01.2018 року спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку та забій м`яких тканин правої скроневої області, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник - адвокат ОСОБА_8 , не погоджуючись з вироком місцевого суду, вважають його незаконним та таким, що підлягає скасуванню внаслідок неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.

Свої апеляційні скарги мотивують наступним:

- суд не прийняв до уваги суттєві порушення кримінального процесуального закону та пояснення свідків, які виправдовують обвинуваченого, а тому прийшов до хибного висновку про винуватість ОСОБА_7 ;

- суд не дав можливість повторно провести судову медичну експертизу, звернутись із тимчасовим доступом до медичної документації потерпілого ОСОБА_9 , що свідчить про його упередженість та необ`єктивність під час судового розгляду;

- призначена судова медична експертиза була проведена за відсутності оригіналів медичної документації на підставі неналежно отриманих копій медичної документації;

- запис подій, яка міститься на диску, на який посилається суд у вироку, є недопустимим доказом по справі;

- суд не зазначив у вироку мотиви неврахування показів свідків сторони захисту, та прийняття до уваги покази свідка ОСОБА_12 , яка є дружиною потерпілого та потерпілого, які спростовується письмовими доказами;

- судом проігнорована норма Закону України «Про судовий збір» та не вирішено питання стягнення судового збору за позовні вимоги про стягнення моральної шкоди на користь потерпілого.

На підставі цього, обвинувачений та його захисник просять вирок місцевого суду відносно ОСОБА_7 скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданих апеляційних скарг.
Заслухавши: доповідь судді-доповідача; доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги поданих ними апеляційних скарг та просили їх задовольнити; виступ прокурора, думку потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається зі змісту вироку суду першої інстанції, він відповідає приписам ст.370 КПК України.

Так, встановивши вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, суд першої інстанції обґрунтовано послався на досліджені ним докази, а саме:

- покази допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 , який підтвердив обставини зазначені в обвинувальному акті та пояснив суду, що зазначеного дня він із дружиною забрали речі з автомобіля, який на той час вже був на стоянці та пішли в сторону під`їзду, коли повернувшись побачив як на нього з криком біжить обвинувачений ОСОБА_7 . Коли він їх наздогнав то вдарив його ногою у сідницю, після чого почав наносити хаотичні удари руками, а також наніс удар коліном. Згодом на місце приїхали співробітники поліції, яких викликали сусіди та швидка медична допомога, яка відвезла його до лікарні, де він отримав медичну допомогу та написав заяву про скоєний злочин. Також потерпілий пояснив, що на стоянці йому належали три місця і якщо навіть він якось не дуже близько поставив автомобіль то він все одно стояв на його місцях. В 2015 році він мав конфлікт із обвинуваченим, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . У зв`язку із постійними конфліктами він був вимушений змінити місця мешкання. Цивільний позов підтримує в повному обсязі.

- покази допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , яка пояснила суду, що 15.12.2017 року вона домовилась із чоловіком зустрітися на стоянці та пішли в парк на прогулянку. Коли вони повертались, там вже була група осіб, які говорили образи на їх адресу, вони не реагували та направились в сторону дома. Через метрів сто вони почули крик ОСОБА_7 , який кричав, щоб вони зупинились інакше він відіб`є мужу голову. Коли ОСОБА_7 наздогнав їх то наніс ОСОБА_16 удари в область голови та почав бити ногами, потім повалив його на автомобіль, який був поруч та почав бити по голові в область виска. Потім підбігла дружина ОСОБА_7 та почала його відтягувати та вона також підійшла до мужа, але той не реагував на її питання, втрачав рівновагу, після чого вона викликала швидку допомогу. Коли співробітники поліції питали у лікарів, що сталося, ті відповіли, що будуть питати пізніше, оскільки його потрібно госпіталізувати. В момент побиття там знаходилась вона із чоловіком та ОСОБА_7 , пізніше підбігла його дружина, а ще пізніше підійшов ОСОБА_17 , коли все вже закінчилось. Очевидців побиття окрім неї та дружини ОСОБА_7 не було. Також пояснила, що почала знімати те, що відбувається, коли її чоловіка почали бити ногами. Знімала все на телефон Айфон Х6, диск із записом було приєднано до матеріалів справи. Скільки ударів було вона сказати не може, але їх було багато. Перший удар був в область голови, потім почав бити ногами та руками у скриньову область.

- покази допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , який пояснив суду, що 8.12.2017 року займав посаду керівника стоянки. 15.12.2017 року йому повідомили, що ОСОБА_9 із своєю дружиною не належно поставили автомобіль на стоянці. Їх попросили переставити машину, але вони відмовились та пішли додому, дехто пішов за ними. Потім приїхали співробітники поліції. На питання хто його побив ОСОБА_9 показував на двері під`їзду. Він стояв та тримався правою рукою за голову. Потім він повернувся на стоянку та бачив як заїхала швидка допомога.

- покази допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 який пояснив суду, що зазначеної дати він не зміг припарковати свій автомобіль, оскільки ОСОБА_9 залишив своє авто між 2 та 3 місцем на стоянці. На прохання звільнити місце, від ОСОБА_9 жодної реакції не було. Вважаючи, що його цивільні права порушені, він викликав співробітників поліції. Сам конфлікт він не бачив, оскільки коли вийшов на вулицю то побачив як ОСОБА_9 сидить на бордюрі а його дружина кричить, що його побили.

- висновок експерта №227 від 18.01.2018 року, згідно якого, у ОСОБА_9 малися наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, забій (що проявився набряком) м`яких тканин правої скроневої області. Зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупого (тупих) предмета (предметів), індивідуальні особливості якого (яких) судити про індивідуальні особливості на теперішній час немає можливості. Утворення зазначених тілесних ушкоджень, виходячи з їх локалізації та характеру, в результаті падіння на площину з вертикального, або близького до такого положення виключається. Локалізація ушкоджень на голові ОСОБА_9 доступна для нанесення як власною, так і сторонньою рукою, однак, дана травма не характерна для самоспричинення. На підставі наявних даних судити про точну кількість заподіяних ушкоджень немає можливості, однак, спираючись на дані медичної документації, можна зробити висновок, що мало місце одна чи більше травматичних дій спрямованих в одну область. Виходячи з локалізації ушкоджень, судити про позу та взаємне розташування потерпілого та нападаючого під час утворення зазначених ушкоджень, неможливо, оскільки вони могли бути різними. Дані ушкодження утворилися незадовго до надходження ОСОБА_9 до стаціонару, і таким чином, могли бути заподіяні 15.12.17 року. Струс головного мозку є найбільш легкою формою черепно-мозкової травми, яка не є небезпечною для життя та характеризується нетривалими функціональними порушеннями, що нормалізуються на І, II, а іноді на III тижні, та за своїм звичайним перебігом не потребує для свого лікування строку понад 21 добу, і за цим критерієм, згідно п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 року), тілесні ушкодження в області голови ОСОБА_9 відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- карту хворого денного стаціонару, відповідно до якої ОСОБА_9 почав лікування 28.12.2017 року та закінчив 10.01.2018 року з діагнозом ЗЧМТ;

- медичну карту стаціонарного хворого №29671/1348 від 15.12.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_9 15.12.2017 року о 23 годині 20 хвилин доставлений швидкою допомогою до Одеської обласної клінічної лікарні з діагнозом ЗЧМТ, СГМ;

- виписку №29671, відповідно до якої ОСОБА_9 надійшов у нейрохірургічне відділення ОКб 15.12.2017 року та виписаний 22.12.2017 року із заключним діагнозом ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин скроневої області;

- протокол огляду предметів від 20.06.2018 року, в ході якого, в присутності понятих, було оглянуто СД Диск 700mb 80min оранжевого кольору videx exellent, під час перегляду якого відтворено відеозапис конфлікту між чоловіком, що зовні схожий на ОСОБА_7 та чоловіком, зовні схожим на ОСОБА_9 , в ході якого чоловік зовні схожий на ОСОБА_7 наносить удар ногою, кулаком та коліном по чоловіку зовні схожому на ОСОБА_9 , а жінка, зовні схожа на дружину ОСОБА_7 , намагається йому завадити;

- постанову від 20.0.2018 року про визнання СД Диск 700mb 80min оранжевого кольору videx excellent речовим доказом та доручення останнього до матеріалів кримінального провадження;

- СД Диск 700mb 80min оранжевого кольору videx excellent, який було переглянутий в ході судового засідання та із запису вбачається конфлікт між чоловіком, що зовні схожий на ОСОБА_7 та чоловіком зовні схожим на ОСОБА_11 , в ході якого чоловік зовні схожий на ОСОБА_7 наносить удар ногою, кулаком та коліном по чоловіку зовні схожому на ОСОБА_9 , а жінка, зовні схожа на дружину ОСОБА_7 намагається йому завадити.

- висновок експерта №1484 від 09.07.2018 року, відповідно до якого, тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 у вигляді закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, забою (що проявився набряком) м`яких тканин правої скроневої області могли утворитися при механізмі, вказаному ним в протоколі додаткового допиту від 18.01.2018 року та зафіксовані на відео, що надав ОСОБА_9 ;

- розписку про надання доступу до матеріалів кримінального провадження №0006339 в підшитому та пронумерованому вигляді ОСОБА_7 та його захисникам ОСОБА_20 та ОСОБА_8 , під час якого ОСОБА_7 відмовився від підпису, при цьому жодних клопотань чи заперечень, щодо оглянутих матеріалів та долучених до них доказів, вони не надавали.

Суд обґрунтовано критично поставився до показів обвинуваченого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які в свою чергу надали суду наступні покази:

- свідок ОСОБА_21 пояснив, що у них з ОСОБА_24 конфліктна ситуація з 2014 року, коли вони вимагали у останнього надати їм документи на стоянку, а ОСОБА_24 так нічого і не надав. Даний конфлікт стався через те, що ОСОБА_24 поставив свій автомобіль на два місця, на прохання переставити автомобіль останній грубо відмовив та вони викликали поліцію. Також він бачив, що потерпілий без сторонньої допомоги впав на тротуар та вдарився головою. Він вважає це провокацією. Під час цього там також знаходились ОСОБА_25 та ОСОБА_7 із дружиною. Спочатку він впав на автомобіль, потім на землю. ОСОБА_21 також підтвердив факт свого притягнення до адміністративної відповідальності за перекриття виїзду автомобілю ОСОБА_9 у 2014 році. Карету швидкої допомоги він не пам`ятає. Також пояснив, що першим ОСОБА_9 наздогнав ОСОБА_7 , але замахувань з його боку він не бачив;

-свідок ОСОБА_22 пояснив, що приблизно о 21-22 годині він поставив свій автомобіль на стоянку, при цьому звернув увагу, що автомобіль ОСОБА_9 стояв на два місця. В цей час підійшов ОСОБА_24 та достав щось з автомобіля та пішов у сторону дома. На його зауваження, щодо його автомобіля, він відповів, що наше місце у тюрмі. Там також були ОСОБА_7 із дружиною, ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , а також ОСОБА_27 . Приблизно у цей час під`їхали співробітники поліції в глиб двору. ОСОБА_26 пішов за поліцією, а ОСОБА_7 побіг зупинити ОСОБА_24 . Ближче всіх до ОСОБА_7 знаходився він та ОСОБА_28 , а ОСОБА_21 був десь позаду. Наздогнавши ОСОБА_9 а, ОСОБА_7 смикнув його за руку та замахнувся аби зробити пінок, в цей час дружина ОСОБА_9 знімала все це на відео. Вони знаходились від них приблизно 20-25 метрів. Потім коли вони зблизились, дружина ОСОБА_7 почала його відтягувати, тримати за руки, ноги, а дружина ОСОБА_9 знімала все це на відео. Приблизно за 1 хвилину до них підійшли поліцейські із ОСОБА_29 на питання поліції ОСОБА_9 пояснив, що його побив ОСОБА_7 . На його думку, ці дії були спровоковані, при цьому коли підійшли співробітники поліції, ОСОБА_9 присів на землю, а потім головою на бордюр та тримався за голову. Через деякий час приїхала швидка допомога і він пішов до них. Також пояснив, що вся автостоянка мала причини його не поважати, нанесення ударів не було, пошкоджень у ОСОБА_9 він не бачив, також не бачив, щоб той наносив сам собі ушкодження. Він вважає ОСОБА_9 шахраєм.

- свідок ОСОБА_30 надала покази, аналогічні свідку ОСОБА_22 , також пояснила, що ОСОБА_31 ніхто не чіпав, той самостійно впав на автомобіль та почав кричати, що його б`ють. Коли її чоловік наздогнав ОСОБА_9 , вона була приблизно в 10 метрах, потім вона відтягнула мужа, ОСОБА_9 скотився з автомобіля на бордюр. Коли підійшли співробітники поліції, ОСОБА_9 сказав, що його били руками та ногами, а його дружина знімала все це на телефон. Швидку допомогу вони не бачили, оскільки забрала чоловіка та пішла додому за хвилину як підійшли поліцейські. ОСОБА_9 там кланявся, робив вигляд, що йому боляче. Жодних пошкоджень на ОСОБА_9 вона не бачила.

Суд обґрунтовано вважав, що зазначені покази свідків обумовлені особистим неприязним ставленням до потерпілого у зв`язку із внутрішньо дворовими конфліктами та жодним чином не узгоджуються з показами інших свідків та матеріалами кримінального провадження, а обвинувачений за допомогою своїх показів намагається уникнути покарання за скоєний злочин, що в свою чергу підтверджується його діями та процесуальною поведінкою під час всього провадження, а саме його намагання уникнути отримання підозри, а також відмова від підпису під час відкриття матеріалів досудового слідства.

Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд першої інстанції вважав встановленим, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, який з`ясувавши обставини кримінального провадження та давши належну оцінку зібраним та дослідженим доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.125 КК України.

При обранні виду та міри кримінального покарання обвинуваченому суд першої інстанції враховав характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії злочинів невеликої тяжкості, наслідки для потерпілого, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працює, позитивно характеризується, займається індивідуальною трудовою діяльністю, одружений, має на утримані двох неповнолітніх дітей, провину не визнав, каяття у скоєному відсутнє, спроб відшкодувати потерпілому завданих збитків не вчиняв, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та обґрунтовано вважав за необхідне призначити йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст.125 КК України.

При вирішенні заявленого потерпілим цивільного позову, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що він підлягає частковому задоволенню, оскільки розмір матеріальних збитків цивільним позивачем не доведений, щодо моральної шкоди, суд обґрунтовано вважав, що вона підлягає частковому задоволенню, оскільки стягнення з обвинуваченого грошової суми у розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень буде достатньою компенсацією отриманих потерпілим моральних страждань.

Апеляційний суд відхиляє доводи захисника стосовно того, що суд першої інстанції у вироку посилається на докази, які не доводять вину обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому злочину, оскільки це спростовуються вищезазначеними доказами, належним чином дослідженими під час судового розгляду як суду першої інстанції, так і за клопотанням сторони захисту і апеляційним судом, які у своїй сукупності свідчать про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що запис подій, яка міститься на диску, на який посилається суд у вироку, є недопустимим доказом по справі через неналежне їх вилучення, оскільки зазначені докази були власністю потерпілого, який скористувався своїм процесуальним правом на надання доказів та які належним чином досліджені та оцінені судом.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Також апеляційний суд відхиляє посилання сторони захисту на те, що суд першої інстанціїне зазначив у вироку мотиви неврахування показів свідків сторони захисту, та прийняття до уваги покази свідка ОСОБА_12 , яка є дружиною потерпілого та потерпілого, оскільки зазначене спростовується змістом вироку, у мотивувальній частині якого суд обґрунтовано зазначив, що покази свідків захисту обумовлені особистим неприязним ставленням до потерпілого у зв`язку із внутрішньо дворовими конфліктами та жодним чином не узгоджуються з показами інших свідків та матеріалами кримінального провадження. До того ж наявність конфлікту підтвердили у судовому засіданні апеляційного суду як потерпілий, так і сторона захисту.
Крім того апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги що призначена судова медична експертиза була проведена за відсутності оригіналів медичної документації на підставі неналежно отриманих копій медичної документації, оскільки експертиза була проведена на підставі ксерокопій медичних документів потерпілого, які були належним чином завірені медичним закладом, у якому містяться їх оригінали. Експертизу проведено уповноваженим експертом, який був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384, 385 КК України, та який не порушував клопотання перед особою, яка призначила експертизу, про надання додаткових матеріалів та документів, які необхідні для її проведення.
Щодо посилання захисника на відмову суду першої інстанції у витребуванні оригіналів медичних документів, апеляційний суд звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 , яка згідно матеріалів кримінального провадження також приймала участь у досудовому розслідуванні при відкритті матеріалів досудового розслідування, під час підготовчого судового засідання не заявляли такого клопотання, як це передбачено п.4 ч.2 ст.315 КПК України. Клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів було заявлено захисником під час судового розгляду з посиланням на ст.333 КПК України, разом з тим зазначене клопотання не містить жодних посилань на причини, через які доступ не був здійснений під час досудового розслідування або чому таке клопотання не було заявлене під час підготовчого судового засідання, тоді як приписами ч.2 ст.333 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів суд також враховує причини, через які доступ не був здійснений під час досудового розслідування. Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає правомірною відмову суду першої інстанції у задоволені клопотання захисника про надання тимчасового доступу до медичних документів потерпілого.

Апеляційний суд відхиляє твердження захисника про упередженість експерта при проведенні додаткової судово-медичної експертизи від 09.07.2018 року, яке сторона захисту мотивує зазначенням експертом у висновку прізвища обвинуваченого та потерпілого, оскільки згідно змісту зазначеного висновку, експерт посилається та цитує протокол огляду предметів від 20.06.2018 року, у якому зазначені ці прізвища та описано події, які зафіксовано на відео-файлі, який було вилучено у потерпілого.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що будь-яких клопотань щодо призначення повторної або додаткової судової експертизи, допиту експерта судом, стороною захисту не було заявлено.
Повторно дослідивши за клопотанням сторони захисту висновки експертів та медичну документацію потерпілого ОСОБА_9 (а.п.30-59, 94-99), апеляційний суд вважає обґрунтованими та вірними висновки суду першої інстанції щодо кваліфікації дій обвинуваченого.
Висновок експерта №227 від 18.01.2018 року, підтверджує, що утворення тілесних ушкоджень, які були виявлені у ОСОБА_9 в результаті падіння на площину з вертикального, або близького до такого положення виключається, дана травма не характерна для самоспричинення. Дані ушкодження утворилися незадовго до надходження ОСОБА_9 до стаціонару, і таким чином, могли бути заподіяні 15.12.2017 року. Тілесні ушкодження в області голови ОСОБА_9 відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Експерт у висновку №1484 від 09.07.2018 року, встановив, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 у вигляді закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, забою (що проявився набряком) м`яких тканин правої скроневої області, могли утворитися при механізмі, вказаному ним в протоколі додаткового допиту від 18.01.2018 року та зафіксовані на відео, що надав ОСОБА_9 .

Всі доводи захисника зводяться до того, що докази, які покладені в обґрунтування вироку, здобуті з суттєвим порушенням конституційних прав обвинуваченого. При перевірці даних тверджень, ні суд першої інстанції, ні апеляційної інстанції таких порушень не встановив.

Також апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту на підтвердження версії події, щодо виклику двох машин швидкої допомоги та ненадання дружиною потерпілого, яка є медичним працівником, медичної допомоги потерпілому, оскільки надання медичної допомоги є компетенцією належним чином обладнаних та підготовлених бригад швидкої допомоги. Приїзд та надання такої допомоги потерпілому підтверджується наявним у матеріалах провадження та дослідженим судом супровідним листком №540 (а.с.47), згідно якого ОСОБА_9 15.12.2017 року за викликом №540, прийнятим о 22 год. 41 хв. Доставлений в ОКБ. Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно матеріалів провадження дружина потерпілого фіксувала за допомогою мобільного телефону обставини події, а тому, враховуючи нанесення її чоловіку телексних ушкоджень обвинуваченим, не мала можливості надати медичну допомогу під час конфлікту.

Колегія суддів наголошує на тому, що та обставина, що у судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого визнала з боку обвинуваченого замах саме на нанесення ушкоджень потерпілому, а саме що обвинувачений намагався нанести потерпілому удар у спосіб, визначений стороною обвинувачення (кулаками в область голови), але не зміг завершити цю дію через те, що промахнувся, спростовує версію сторони захисту щодо отримання тілесних ушкоджень потерпілим у наслідок падіння та спростовує покази свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 щодо обставин подій.

Таким чином, версія сторони захисту щодо обставин подій та невинуватості обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення спростовується сукупністю обставин справи, встановлених під час судового розгляду, встановлених на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які виключають будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину, стороною обвинувачення, на переконання апеляційного суду, поза розумним сумнівом доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо незаконності розгляду судом цивільного позову потерпілого з огляду на несплату ним судового збору, оскільки згідно з п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» також передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення будь-якого кримінального правопорушення, незалежно від об`єкту посягання. Вказані правові норми не містять суперечностей і підлягають застосуванню щодо позовів про відшкодування будь-якої шкоди (матеріальної і моральної), завданої у результаті заподіяння тілесних ушкоджень або її смерті, незалежно від того настали такі наслідки в результаті вчинення кримінального правопорушення або інших дій чи бездіяльності, за які відповідач несе цивільну відповідальність, згідно Закону. Виходячи з наведеного, цивільні позивачі у кримінальних провадженнях звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, судом першої інстанції було правомірно прийнято до розгляду цивільний позов щодо відшкодування моральної шкоди потерпілому.

Отже, перевіривши доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними та необґрунтованими, адже вони спростовуються дослідженими судом доказами, аналіз яких наведений вище.
За результатами апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що аналіз доказів кримінального провадження свідчить про відсутність передбачених законом підстав для скасування вироку суду першої інстанції.
Отже, апеляційний суд вважає оскаржуваний вирок законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарги захисника обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення.
Відповідно до припису п.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.
Керуючись ст. 370, 404, 405, 407, 418, 420, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2019 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4