Справа № 947/750/20
Провадження № 1-кп/947/794/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ЄРДР № 0002309 від 22.11.2019 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород Дністровський, Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України на час розгляду кримінального провадження,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 21.11.2019 року приблизно о 12:00 години, точний час не встановлено у обвинуваченого ОСОБА_6 , який перебував за адресою: АДРЕСА_2 , виник умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , внаслідок підозри останнього у нібито крадіжки належного ОСОБА_6 мобільного телефону.
Бажаючи здійснити свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_6 викликав на безлюдне місце потерпілого ОСОБА_5 , котре розташоване біля складського приміщення по АДРЕСА_2 .
Після чого, обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на безлюдному місці, біля складського приміщення проспект Свободи, 88 в м. Одесі, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , наніс множині удари кулаками рук в область обличчя потерпілого ОСОБА_5 . Від отриманих ударів потерпілий ОСОБА_5 впав на землю.
Потім обвинувачений ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний намір, почав наносити удари ногами по обличчю та голові потерпілого ОСОБА_5 . Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, обвинувачений ОСОБА_6 , взяв з землі дерев`яну палицю та продовжив насити удари в область голови ОСОБА_5 , доки останній не втратив свідомість, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно - мозкової травми в формі забою головного мозку, що супроводжувалася масивним крововиливом під тверду мозкову оболонку (200 см.3), дислокацію серединних структур головного мозку та його здавленням, синці голови. Після цього, обвинувачений ОСОБА_6 залишив місце скоєння злочину.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 121 КК України спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, а саме: 21.11.2019 року він знаходився на АДРЕСА_2 , та вирішив, що ОСОБА_5 взяв його мобільний телефон, у зв`язку з чим наніс декілька ударів кулаками в область обличчя ОСОБА_5 , який впав на землю, але він продовжив наносити йому удари ногами по обличчю та голові. Потім він взяв дерев`яну палицю, якої наніс удари область голови ОСОБА_5 , і останній втратив свідомість. У скоєному щиро кається, та просить суворо його не карати.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 21.11.2019 року приблизно о 12:00 годині, він знаходився на проспекті Свободи, 88 в місті Одесі, отримав многочислені удари по голові та потеряв свідомість. Він отямився вже у лікарні, його прооперували. Цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди він заявляти не буде.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_5 , та дослідженням матеріалів характеризуючи особу обвинуваченого.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 121 КК України за кваліфікуючими ознаками спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючі сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, обставини які пом`якшують і обтяжують покарання, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не працює, не вчиться, не судимий в силу ст. 89 КК України, тавідповідно до висновку судово-психіатричних експертів №537 від 10.12.2019 року є осудним, тобто особою, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії і керувати ними ст. 19 ч.1 КК України, враховуючі наявність обставин які пом`якшують покарання, та відсутність обставин обтяжуючих покарання, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин з застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, суд вважає ОСОБА_6 суспільно небезпечною особою, яка потребує обов`язкової ізоляції від суспільства, а тому його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід обрати покарання пов`язане з позбавленням волі передбачене санкцією інкримінованої йому статті, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст.ст.69, 75 КК України.
Крім того, призначення покарання в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України, без застосування вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст.. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого лише в умовах ізоляції.
Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 цивільний позов не заявляв.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з часу фактичного затримання з 25.11.2019 року.

В строк відбування призначеного покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 25.11.2019 р. по 26.03.2020 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України).
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази - два фрагмента палиці, одна дерев`яна палиця розміром 40*5 см, на якої наявна пляма червоно - бурого кольору схоже на кров, інша палиця розміром 16*5 см знищити.
Речові докази - чоловічу куртку чорного кольору з надписом «CROP STREET», кросівки сірого кольору з надписом «Adidas», батник сірого кольору, джинси синього кольору повернути за належністю власнику.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1