19.02.2020
Справа № 642/766/20
Провадження № 1кс/642/336/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , затвердженого прокурором Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 , про арешт майна по кримінальному провадженню №0000357 від 11.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим прокурором Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 , в якому просить накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, вилучене 11.02.2020 під час огляду місця події який проводився на перехресті проїзду Лагерного та Окружної дороги у м. Харкові, по проїзду Лагерному, а саме:

1.автомобіль «ЗИЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 ;

2.свідоцтво про реєстрацію ТЗ «ЗИЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 - серії НОМЕР_2 , згідно якого транспортний засіб належить ОСОБА_6 ;

3.6,2 м кубічних деревини, які знаходяться у кузові автомобіля «ЗИЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 .

- шляхом заборони їх використання, розпорядження та відчуження

Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 11.02.2020 до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що на перехресті проїзду Лагерного та Окружної дороги у м. Харкові, по проїзду Лагерному, працівники поліції зупинили автомобіль марки «ЗИЛ 131», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який перевозив в кузові поліна деревини невстановлених порід у кількості 6,2 м кубічних, без відповідних маркувальних бирок.

11.02.2020 в період часу з 03:27 год. по 13:15 год. під час огляду місця події, який проводився на ділянці місцевості на перехресті проїзду Лагерного та Окружної дороги у м. Харкові, по проїзду Лагерному, вилучено:

1.автомобіль «ЗИЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 ;

2.свідоцтво про реєстрацію ТЗ «ЗИЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 - серії НОМЕР_2 , згідно якого транспортний засіб належить ОСОБА_6 ;

3.6,2 м кубічних деревини, які знаходяться у кузові автомобіля «ЗИЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 .

У своєму поясненні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснив, він являється власником вищевказаного автомобіля та непромислової деревини, яку він купив згідно рахунку № 213 від 22 січня 2020 року у Державному підприємстві "Жовтневе лісове господарство" на суму 7068 грн. та оплатив рахунок через "ПриватБанк", про що додає відповідні квитанції. На вищевказану деревину від Державного підприємства "Жовтневе лісове господарство" він отримав товарно-транспортну накладну (ТТН - ліс) серії ХРА № 195142 від 04.02.2020, яка підтверджує наявність законної покупки вищевказаної деревини, яку також він надав до свого пояснення. Але 04.02.2020 вищевказану деревину на місце призначення доставлено не було, через технічну несправність автомобіля, який повинен був перевозити товар. 10.02.2020 року він полагодив автомобіль, а саме ЗИЛ 131, д.н.з. НОМЕР_1 , та водій ОСОБА_7 здійснював транспортування вищевказаної деревини до місця мого проживання та 11.02.2020 був зупинений працівниками поліції на проїзді Лагерному у м. Харкові, після чого йому зателефонував водій ОСОБА_7 в зв`язку з чим він прибув на місце події та дав власноручно пояснення. Крім того, згідно пошуку на офіційному інтернет-сайті Державного агентства лісових ресурсів за реєстраційним номером автомобілю є відомості, а саме №ТТН ХРА 195142, дата 04.02.2020, отримував ОСОБА_6 , водій ОСОБА_7 , постійний ліскористувач ДП " Жовтневе лісове господарство", об`єм : 6,2 м кубічних, автомобіль ЗИЛ 131, д.н.з. НОМЕР_1 , що відповідає дійсності.
У своєму поясненні водій ОСОБА_7 покази ОСОБА_6 повністю підтверджує.
Вказана накладна викликає сумнів у дійсності, що була видана 04.02.2020.
В ході огляду було виявлено бирки на деревині під номерами 537595982, 537595975,537595984, які відповідають офіційному інтернет - сайту Державного агентства лісових ресурсів за перевіркою за номером бирки.
На підставі викладеного, враховуючи те, майно та документи, вилучено 11.02.2020 під час огляду місця події відповідно до положень ст. 98 КПК України може бути використано як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України слідчий зазначає про сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучені документи та майно є доказом злочину. Окрім того, вилучене майно необхідно для проведення відповідних судових експертиз, встановлення розміру спричиненої шкоди, встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав клопотання, послався на те, що у органу досудового розслідування виникла необхідність у позбавленні осіб права на відчуження, розпорядження, володіння та користування на зазначене майно, оскільки наявні підстави вважати, що воно є знаряддям злочину.
Власник майна ОСОБА_6 про дату та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, проти задоволення клопотання заперечує, оскільки вилучену деревину придбав у ДП «Жовтневе лісове господарство» на законних підставах, про що надав докази слідчому.
Особа, у володінні якої знаходилося вилучене майно, - водій ОСОБА_7 про дату та час розгляду клопотання також повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, зазначив про заперечення проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_6 вказана деревина була придбана законно.
Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду даного клопотання.
Перевіривши надані матеріали та дослідивши докази по них, заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно п. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.
З наданих матеріалів вбачається, що 11.02.2020 слідчим було проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено та тимчасово вилучено: автомобіль «ЗИЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ «ЗИЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 - серії НОМЕР_2 , згідно якого транспортний засіб належить ОСОБА_6 ; 6,2 м кубічних деревини, які знаходяться у кузові автомобіля «ЗИЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 .
З матеріалів справи вбачається та підтверджено копіями рахунку на оплату, чеку, ттн, що ОСОБА_6 оплатно придбано деревину у ДП «Жовтневе лісове господарство» та надано накладну на її перевезення.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на, зокрема, рухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу .
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що слідчим не надано доказів, які вказують на те, що вилучене майно використовувалося як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, вказані вилучені речі мають доказове значення для даного кримінального провадження, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України.
Враховуючи наведене, клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000357 від 11.02.2020 про арешт тимчасово вилученого майна залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1