Ухвала
Іменем України
22 червня 2020 року
м. Київ
справа № 644/6030/17

провадження № 51- 8552 ск18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової
палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2017 року на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2018 року,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій виклав вимогу про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку в частині призначення покарання, просить змінити ухвалу апеляційного суду та пом`якшити покарання. Скаргу просить розглянути з його участю.
Водночас, засуджений ОСОБА_4 заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, в якому зазначив, що він є юридично неграмотним і не отримував своєчасно правової допомоги від захисника, призначеного йому Регіональним центром з надання безоплатної вторинної допомоги, що він не був присутній під час перегляду кримінального провадження щодо нього в суді касаційної інстанції і його не було повідомлено про день і час розгляду провадження, та що він був у пригніченому стані і не міг захистити свої права.
Просить визнати зазначені причини поважними та поновити строк касаційного оскарження судових рішень. Клопотання розглянути з його участю.
Із наявних у Суді матеріалів касаційного провадження убачається, що постановою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 29 травня 2019 року залишено без задоволення касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції, а ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2018 року щодо ОСОБА_4 без зміни.

Суд, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі та клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження, дослідивши надані засудженим копії судових рішень, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а касаційну скаргу слід повернути з таких підстав.
Згідно з ч.2 ст.426 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
За приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Відповідно до практики Європейського суду, здійснені поза межами встановленого законом процесуального строку провадження у справі чи поза межами встановленого строку застосування певних процесуальних актів, дії, в тому числі суду, визнаються незаконними, а отримані при цьому результати таких дій юридично нікчемними.
17 червня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2017 року на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2018 року, тобто через значний проміжок часу, поза межами визначеного процесуальним законом строку на касаційне оскарження, який минув 19 вересня 2018 року.
У клопотанні засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на поважні причини пропуску строку, зокрема на те, що він є юридично неграмотним і не отримував своєчасно правової допомоги від захисника, призначеного йому Регіональним центром з надання безоплатної вторинної допомоги, що він не був присутній під час перегляду кримінального провадження щодо нього в суді касаційної інстанції і його не було повідомлено про день і час розгляду провадження, що він був у пригніченому стані і не міг захистити свої права, в цілому не вказав обґрунтувань про наявність саме таких причин, через які ним пропущений строк касаційного оскарження. На думку Суду, юридична необізнаність та його відсутність під час перегляду кримінального провадження в касаційному порядку, не повідомлення про розгляд та відсутність можливості захистити свої права через пригнічений стан, не є безумовними і поважними причинами поновлення строку на касаційне оскарження.
На думку Суду, зі змісту поданого засудженим клопотання не вбачається обґрунтованих підстав для поновлення строку касаційного оскарження, оскільки ним не надано доказів на підтвердження того, що він був позбавлений реальної можливості у порядку, передбаченому законодавством, реалізувати свої права на отримання своєчасно належної правової допомоги в частині подання касаційної скарги. Як убачається зі змісту постанови суду касаційної інстанції від 29 травня 2019 року, інтереси засудженого ОСОБА_4 щодо перегляду судових рішень за скаргою прокурора, представляв захисник ОСОБА_5 .

Також у клопотанні засудженим не наведено переконливих доводів про наявність доказів на підтвердження того, що саме його відсутність під час перегляду кримінального провадження в касаційному порядку, не повідомлення його про касаційний розгляд та наявність у нього пригніченого стану, певним чином вплинули на можливість своєчасно подати касаційну скаргу на судові рішення.
Оскільки з дня постановлення ухвали апеляційного суду минув досить тривалий час, засуджений мав достатньо часу та не був позбавлений можливості, самостійно як учасник даного кримінального провадження подати касаційну скаргу в межах передбаченого законом трьохмісячного строку.

Інших причин пропуску строку, які б касаційний суд міг визнати поважними, у поданому клопотанні засудженим не наведено.
Згідно з положеннями п.3 ч.3 ст.429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи положення чинного КПК, наведені засудженим причини значного пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень не можна визнати поважними, у зв`язку з чим відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання засудженого щодо поновлення йому цього строку.

З урахуванням наведеного, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 підлягає поверненню.

Клопотання засудженого про розгляд касаційної скарги з його участю не може бути вирішено, оскільки таке питання вирішується судом касаційної інстанції у разі прийняття рішення про відкриття касаційного провадження за скаргою та під час підготовки провадження до касаційного розгляду. Розгляд клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з його участю, чинним КПК не передбачено.
Керуючись ст.429 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2018 року.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2017 року на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2018 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2