У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 182/2761/19

Номер провадження 1-о/184/1/20

04 червня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2005 року за нововиявленими обставинами,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

засуджений ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області згідно ухвали Дніпровського апеляційного суду надійшли матеріали провадження за заявою засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2005 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування поданої заяви про перегляд вироку суду за ново виявленими обставинами засуджений посилається на те, що вирок апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.07.2005 року по кримінальній справі №32031246, яким його засуджено за п.п.4,6,7,13, ч. 2 ст.115, ч. 4 ст.187, ч.2 ст. 194, КК України до довічного позбавлення волі,не відповідає ст.ст. 2, 5, 22, 120, 257, 263, 313, 323, 324, 327, 334 КПК України, є незаконним і не обґрунтованим, так як: органом досудового розслідування та судом грубо порушено право на захист; на протязі тривалого розслідування та судового слідства його вина у вчиненні інкримінованих злочинів матеріалами справи взагалі не доведена; фактичні обставини, за яких було вчинено злочини як органом досудового слідства так і судом не встановлені; оцінка доказів, яку суд дав у вироку, є упередженою, протирічливою, поспішливою і однобічною та не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності; обвинувальний вирок, як і обвинувачення, не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, а тільки на припущеннях, на протоколах слідчих дій, які взагалі відсутні в кримінальній справі і взагалі не досліджувалися судом, на сфальсифікованих протоколах, а також на протоколах слідчих дій, проведених під час досудового слідства неповноважними особами та поза межами строку досудового слідства, з численними істотними порушеннями норм кримінально-процесуального законодавства, і таким чином не могли бути покладені судом в основу обвинувального вироку. Крім того вказує на те, що при розгляді кримінальної справи №32031246 (судова справа №1-48/2005р.) Апеляційним судом Дніпропетровської області не було враховано ряд суттєвих обставин, які могли б змінити хід судового розслідування та вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого відносно нього вироку суду, а також при судовому розгляді не враховані та проігноровано показання свідків та висновки експертиз, які теж могли вплинути на правильність та законність судового рішення, а саме:
- проігноровано факт, що слідчими органами не була допитана свідок ОСОБА_8 , на яку вказувала потерпіла ОСОБА_9 ;

- судом не враховано факт психологічного тиску з боку працівників міліції на свідка ОСОБА_10 , яка не була допитана в суді;

- він був позбавлений права на захист;

- судом проігноровано, те що на відтворені обставин справи по вбивству ОСОБА_11 свідок ОСОБА_12 не вивозився, виходячи з його явки з повинною, він не міг реально та правдоподібно показати як все відбувалось;

- слідство відносно нього велось з обвинувальним ухилом та слідчий ОСОБА_13 неодноразово відхиляв клопотання потерпілої, щодо залучення до кримінальної справи доказів;

- судом проігноровано, що слідством не було долучено до кримінальної справи знаряддя вбивства по справі ОСОБА_14 , хоча він вказував де саме він його викинув.

- суд не врахував факти тиску на нього та свідка ОСОБА_12 ;

- суд не врахував брехливі і плутані показання оперативних працівників та слідчого.

- матеріалами справи не доказано, що у потерпілого ОСОБА_14 була швейна машинка «Зінгер»;

- судом проігноровано покази свідка ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ;

- слідчими органами не була проведена відповідна експертиза, щоб підтвердити або спростувати той факт, що він справляв природні потреби на потерпілого ОСОБА_11 ;

- судом не враховано, що експертиза не показала, що саме ним були завдані тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 , на його речах, на руках, у будинку, де він мешкав, не було виявлено ніяких слідів злочину;

- судом не взято до уваги висновок експертизи по трупу ОСОБА_14 , в якій вказано, що останній задихнувся чадним газом;

- судом не взяті до уваги та проігноровані показання декількох свідків сусідів, онучки та голови квартального комітету щодо потерпілого ОСОБА_14 про те, що останній вів аморальний спосіб життя, буянив та сварився з сусідами;

- суд проігнорував факт неправдивих свідчень щодо свідка ОСОБА_17 ;

- судом та слідством були проігноровані обґрунтовані доводи адвоката ОСОБА_18 щодо службової недбалості та необ`єктивності зі сторони слідчих органів при провадженні досудового слідства;

- експертом ОСОБА_19 по справі ОСОБА_14 допущені помилки та нез`ясованість у показаннях;

- явки з повинною та інші пояснення він давав під моральним та фізичним тиском без участі адвоката;

- судом проігноровано та не взято до уваги той факт, що як до проведення відтворення обстановки та обставин події у даній справі по вбивству ОСОБА_14 , так і при проведенні вказаної слідчої дії він перебував під постійним психологічним і моральним тиском працівників міліції;

- судом проігноровано факт, який підтверджує необ`єктивність та упередженість, а також небажання справедливого розслідування щодо ОСОБА_5 ;

- судом не взято до уваги висновок експерта ОСОБА_20 від 24 квітня 2003 року, який підтверджує його непричетність до вбивства ОСОБА_14 ;

- судом та слідством не перевірялися намальовані ним схеми розташування будинку, кімнат, маршрут прямування до будинку ОСОБА_14 ;

- суд проігнорував той факт, що по справі вбивства ОСОБА_11 не була проведена комплексна судово-медична експертиза, яка б підтвердила той факт, що саме ним були нанесені удари по конкретним частинам тіла ОСОБА_11 ;

- судом проігноровано той факт, що він, не знаючи обставин вчиненого злочину, обмовив свідка ОСОБА_17 ;

- судом не взято до уваги факт фальсифікації матеріалів справи по ОСОБА_14 слідчим Нікопольського МВ УМВС ОСОБА_19 ;

- слідчими органами не був зроблений запит до телефонної станції м.Нікополя з метою встановлення у який час із будинку ОСОБА_14 був зроблений телефонний дзвінок та при розгляді справи в суді його клопотання також було відхилене;

- також, в січні 2016 року йому стало відомо з телефонної розмови від свого знайомого, що ОСОБА_9 причетна до замовного вбивства свого чоловіка ОСОБА_11 .

Засуджений вважає, що його заява підлягає до задоволення, оскільки після з`ясування ним цих обставин, стали відомі обставини, які є істотними для вирішення справи, підтверджують повну об`єктивну картину на час прийняття рішення, однак не були відомі під час розгляду справи. З огляду на наведене засуджений просить:

1) прийняти його заяву до розгляду та переглянути вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.07.2005 року по кримінальній справі №32031246 (судова справа №1-48/2005р) відносно засудженого ОСОБА_5 за нововиявленими обставинами;

2) поновити строк на подання заяви про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 подану ним заяву підтримав з викладених у ній підстав, при цьому зазначив, що саме не здійснення слідчими органами та судом допиту основного свідка ОСОБА_8 , яка бачила двох злочинців, які гналися за потерпілим ОСОБА_11 та ймовірно вбили його є нововиявленою обставиною, яка стала йому відома у грудні 2017р. та вказана обставина могла суттєво вплинути на хід розслідування.

Захисник в судовому засіданні підтримав заяву засудженого про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, посилаючись на наявність передбачених процесуальним законом підстав для задоволення останньої.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви засудженого про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами заперечувала у повному обсязі, посилаючись на те, що обставини, на які вказує засуджений не є нововиявленими, оскільки були відомі суду на час здійснення судового розгляду, а зазначені засудженим процесуальні порушення чи незгода із наданою судом оцінкою доказів не є підставою для перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами.

Потерпілі, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явились та надали заяви про здійснення судового розгляду за їх відсутності.

Учасники процесу, кожен окремо, не заперечували щодо розгляду заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами за відсутності потерпілих.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення учасників процесу, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2005 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п.п.4,6,7,13, ч. 2 ст.115, ч.2 ст. 185, ч. 4 ст.187, ч.2 ст.194, КК України та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

Ухвалою Верховного Суду України від 18 жовтня 2005 року, касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, вирок апеляційного суду у частині засудження ОСОБА_5 по ч.2 ст. 185 КК України скасовано і справу у цій частині закрито за відсутністю в його діях складу злочину на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України та засуджено ОСОБА_5 за сукупністю злочинів, передбачених п.п.4,6,7,13, ч. 2 ст.115, ч. 4 ст.187, ч.2 ст.194, КК України і за сукупністю вироків до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.
Як вбачається із поданої засудженим заяви, останній посилається на те, що про викладені ним нововиявлені обставини йому стало відомо 05 грудня 2017 року з матеріалів кримінальної справи.
До суду ОСОБА_5 звернувся 23 квітня 2019 року.

Оскільки заява подана з пропуском строку звернення до суду, суд враховуючи, що особа відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, обмежена у можливості вчасно звернутися до суду, вважає за можливе поновити ОСОБА_5 строк звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Так, відповідно до частини першої статті 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Стаття 8 КПК встановлює, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, а принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В численних рішеннях, зокрема, в рішенні у справі Рябих проти Росії (заява № 52854/99 від 24 червня 2003 року) Європейський суд з прав людини зазначив, зокрема:

«Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 § 1 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка… декларує верховенство права як спільну спадщину Договірних Держав. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає, серед іншого, щоб коли суди остаточно вирішили справу, їхні рішення не могли бути поставлені під сумнів.

Правова визначеність передбачає повагу до принципу остаточності судового рішення. Цей принцип передбачає, що жоден учасник процесу не вправі вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення, лише з метою повторного або нового розгляду справи. Повноваження вищих судів на перегляд справи мають використовуватися для виправлення судових помилок чи порушень у відправленні правосуддя, але не для нового розгляду справи. Перегляд не може використовуватися як повторна апеляція і сама по собі можливість існування двох різних поглядів на справу не може бути підставою для перегляду. Відступ від цього принципу є виправданим лише у випадку, якщо зумовлений обставинами суттєвого та вагомого характеру» (пункти 51-52).

Системне тлумачення глави 34 КПК України у сукупності з наведеними вище положеннями призводить до висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

Цей висновок підтверджується, крім іншого, і самим текстом статті 459 КПК України, відповідно до якого нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок, а також інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку - не знайшли свого підтвердження за результатами розгляду заяви засудженого про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Так, засуджений посилається на те, що при розгляді кримінальної справи №32031246 (судова справа №1-48/2005р.) Апеляційним судом Дніпропетровської області не було враховано ряд суттєвих обставин, які могли б змінити хід судового розслідування та вплинути на законність та обґрунтованість вироку суду ухваленого відносно нього, а також при судовому розгляді не враховано та проігноровано показання свідків та висновки експертиз, не допитано усіх свідків, свідчення яких мали суттєве значення та теж могли вплинути на правильність та законність судового рішення.

Колегією суддів встановлено, що обставини, які зазначає ОСОБА_5 у своїй заяві і на які він посилається як на нововиявлені, були відомі суду на час розгляду кримінальної справи та були предметом дослідження у судовому засіданні, оскільки містилися у кримінальному провадженні, що перебувало на розгляді суду. На зазначене вказує сам ОСОБА_5 у своїй заяві, зазначаючи аркуші справи процесуальних документів, які на його думку є нововиявленими обставинами, тому вказані в заяві обставини не можуть бути підставою для скасування ухваленого відносно ОСОБА_5 вироку.

Щодо посилань засудженого на нездійснення слідчими органами та судом допиту свідка ОСОБА_8 , показання якої на думку ОСОБА_5 мають істотне значення для встановлення наявності чи відсутності його вини у вчиненні злочину відносно потерпілого ОСОБА_11 , слід зазначити наступне.
У судовому засіданні колегією суддів досліджено протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 , відповідно до якого у наданих показаннях остання повідомила, що до неї подзвонила жінка на ім`я ОСОБА_21 , яка бачила як за ОСОБА_22 (вбитий ОСОБА_11 ) хтось гнався по вул..Усова. Таким чином, посилання засудженого на те, що свідок ОСОБА_8 зазначала, що ОСОБА_11 переслідувало двоє злочинців - не відповідає дійсності.
Отже, вказані обставини не суперечать обставинам, які були встановлені Апеляційним судом Дніпропетровської області при ухвалені вироку, і самі по собі або разом із іншими виявленими обставинами не доводять неправильність вироку, що належить переглянути, а отже не є нововиявленими у розумінні ст..459 КПК України.

Фактично викладені в заяві обставини зводяться до того, що на думку засудженого, його вина у вчиненні інкримінованих злочинів матеріалами справи взагалі не доведена; фактичні обставини, за яких було вчинено злочини як органом досудового слідства так і судом не встановлені; оцінка доказів, яким суд дав у вироку, є упередженою, протирічливою, поспішливою і однобічною та не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності; обвинувальний вирок, як і обвинувачення, не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, а тільки на припущеннях.

Однак Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 89 КПК України саме суд вирішує питання належності та допустимості доказів та оцінює останні у їх сукупності та взаємозв`язку під час ухвалення судового рішення у нарадчій кімнаті.

У свою чергу, у разі незгоди із ухваленим судом першої інстанції рішенням з підстав порушення останнім норм матеріального чи недотримання норм процесуального права, учасник процесу, у тому числі і засуджений, не позбавлений права та можливості оскаржити таке рішення та саме суд вищої інстанції у межах апеляційного чи касаційного перегляду перевіряє законність та обґрунтованість ухваленого судом нижчої інстанції судового рішення.

Як свідчать матеріали справи, засуджений звертався із касаційною скаргою до Верховного Суду України щодо здійснення касаційного перегляду вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2005 року, за наслідками якого ВСУ постановив ухвалу від 18 жовтня 2005 року про часткове задоволення скарги засудженого.

При цьому, як вбачається із поданої засудженим заяви про перегляд вироку суду за ново виявленими обставинами, доводи засудженого ОСОБА_5 зводяться виключно на здійснення нового дослідження та оцінки доказів, які вже досліджувалися та оцінені судами різних інстанцій, що є неприпустимим з огляду на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та пункт 52 рішення ЄСПЛ «Рябих проти Росії», де йдеться про те, що правова визначеність передбачає повагу до принципу остаточності судових рішень. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного і зобов`язуючого судового рішення, в цілях проведення повторного розгляду і винесення нового рішення по справі. Перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами не може розглядатися як замаскована апеляція, і не може бути підставою для повторного розгляду кримінального провадження.
Згідно ч. 3, ст. 26 КПК України обсяг перевірки справи обмежується поданою заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Якщо при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами буде встановлено, що нововиявлені обставини не підтвердились або не справили істотного впливу на законність та обґрунтованість судового рішення, що переглядалося, суд має постановити ухвалу про залишення поданої заяви без задоволення.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для залишення заяви без задоволення, оскільки засудженим не наведено обставин, які згідно ч.2 ст. 459 КПК України визнаються нововиявленими, а також не наведено обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку. Подання вказаної заяви розцінюються судом, як незгода засудженого з призначеною мірою покарання та намаганням пом`якшити його.

Керуючись ст.ст. 459-467 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_5 строк звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Заяву ОСОБА_5 про перегляд судового рішення - вироку апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.07.2005 року, за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

Повний текст ухвали оголошено 05.06.2020 року.

Головуюча суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3