Справа № 711/3601/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2019 року

м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі головуючого судді ОСОБА_1 ;

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження, відомості по якому 02.03.2018 внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001507 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, з вищою освітою, працюючого водієм Черкаської міської ради, одруженого, інваліда ІІ групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 02.02.2018 близько 11 год. 15 хв., знаходячись на сходовому майданчику четвертого поверху першого під`їзду будинку за адресою: АДРЕСА_2 , під час виниклого конфлікту з ОСОБА_5 у зв`язку з тривалими побутовими суперечками, маючи прямий умисел на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезаечний характер своїх дій, завдав йому удар невстановленим під час проведення досудового розслідування тупим знаряддям в область лівої гомілки.

Внаслідок вчинення ОСОБА_6 своїх протиправних дій, потерпілому ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому лівої малогомілкової кістки, які у відповідності до висновку експерта № 02-01/289 від 19.03.2019 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

За таке суспільно небезпечне винне діяння суд визнає ОСОБА_6 винуватим, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав та пояснив, що 02.02.2018 близько 11 год. 15 хв. він приїхав з роботи до дому за адресою: АДРЕСА_1 , щоб пообідати. Коли він піднявся ліфтом на свій поверх та коли вийшов з ліфта він побачив його сусідів ОСОБА_5 та його дружину та ОСОБА_9 , з якими тривалий час були неприязні стосунки з приводу користування підсобних приміщень та інших побутових питань. ОСОБА_5 схопив його за руки (за зап`ясті), а дружина ОСОБА_9 забризкала газом із балончика йому в обличчя. З метою щоб вирватися з рук ОСОБА_5 , випадково, не маючи умислу, зачепив носком зимового черевика правої ноги по лівій нозі ОСОБА_5 нижче коліна, щоб останній припинив неправомірні дії щодо нього. Коли ОСОБА_5 відпустив обвинуваченого, той прикриваючи обличчя руками за допомогою його дружини ОСОБА_10 попрямував до своєї квартири. Будь-яких металевих предметів у руках у нього не було, наміру на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 він не мав. Після того як він зайшов до квартири, його дружина ОСОБА_10 викликала по телефону швидку медичну допомогу та поліцію, а він побіг до ванної кімнати промивати очі. Після даної події лікувався у лікаря окуліста. Просив його виправдати. Позовні вимоги не визнав.

Потерпілий ОСОБА_5 суду розповів, що 02.02.2018 приблизно о 11 год. 30 хв. він з дружиною ОСОБА_9 вийшли із квартири та підійшли до ліфта. Коли ліфт зупинився із нього вийшов сусід ОСОБА_6 та собою перегородив їм дорогу. Він схопив ОСОБА_9 за сумку та порвав ручку. Коли він став на захист дружині, ОСОБА_6 в свою чергу почав штовхати його у плечі та спину. Це все спостерігала ОСОБА_11 , яка тримала в руках якийсь металевий предмет довжиною від 70 см до 1 м. В цей час його дружина ОСОБА_9 бризнула газом в обличчя ОСОБА_6 із балончика, який мала при собі. Після чого ОСОБА_6 схопив цей металевий предмет і наніс йому удар по лівій нозі та забіг в свою квартиру. А він в свою чергу зайшов з дружиною до квартири та викликали швидку та поліцію.

Не зважаючи на те, що обвинувачений не визнав своєї вини та заперечував фактичні обставини, його вина підтверджується наступними доказами:

1. Свідок ОСОБА_9 підтвердила показання потерпілого ОСОБА_5 , зокрема те, що 02.02.2018 під час перебування біля ліфта на міжквартирній площадці, ОСОБА_12 , після того як він вийшов із ліфта, без причини схопив її за ручку сумки та пошкодив її. Побачивши це, її чоловік ОСОБА_5 заступився. ОСОБА_6 почав штовхати чоловіка в плечі. Всі ці події спостерігала дружина ОСОБА_6 ОСОБА_11 . Вона намагалась поговорити з нею, але без результату. Свідок підтвердила, що дійсно бризнула газом в обличчя ОСОБА_6 , перед тим як вона побачила, що Згурська Ірина подає металеву палку обвинуваченому. Після цього ОСОБА_6 вдарив чоловіка металевою палкою по нозі.

Попри те, що свідок ОСОБА_9 є дружиною потерпілого ОСОБА_5 і могла свідчити на користь свого чоловіка, однак її показання суд оцінює як об`єктивні, та як такі, що узгоджуються з іншими зібраними доказами, зокрема:

2. Показаннями свідка ОСОБА_13 , яка суду повідомила, що знає і обвинуваченого і потерпілого, так як вони є її сусідами. Вона проживає поверхом вище. Дату не пам`ятає, але пам`ятає як сусіди лаялись на своєму поверсі. Із свого вікна бачила автомобіль швидкої медичної допомоги, який стояв біля їхнього під`їзду. В «швидку» сідав потерпілий ОСОБА_5 .

3. Відомостями, які зафіксовані в протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 04.02.2019, який розповів та показав, як відбувались події, при яких обвинувачений наніс удар металевим предметом йому по нозі (т.1 а.с. 99-102).

4. Відомостями із протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 , яка розповіла про обставин, які малим місце 02.02.2018, та вказала яким предметом, як і куди наносив удар обвинувачений її чоловікові (т.1 а.с. 103-106). При цьому ці показання вона підтвердила в судовому засіданні.

5. Висновком експерта №02-01/289 від 25.03.2019, за яким у ОСОБА_5 мало місце ушкодження у виді закритого уламкового перелому лівої малогомілкової кістки, яке виникло від дії тупого предмету, по давності виникнення може відповідати часу коли відбувались досліджуємі події, та відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Такі тілесні ушкодження могли виникнути за обставин, вказаних в протоколах слідчих експериментів за участю ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

6. Суд не використовує як доказ показання свідка ОСОБА_10 (дружини обвинуваченого) про те, що ініціатором конфлікту був саме ОСОБА_5 , саме останній перешкоджав проходу ОСОБА_6 , про те, що вона ніякого довгого металевого предмету чоловікові не подавала, про те, що не бачила щоб чоловік бив ОСОБА_5 , так як її показання не підтверджуються іншими доказами, а навпаки спростовуються наявністю виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , походження яких свідок пояснити не змогла.

7. Варто уваги, що версія обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він ненавмисно зачепив носком зимового черевика правої ноги по лівій нозі ОСОБА_5 нижче коліна, перевірена органом досудового розслідування шляхом проведення слідчого експерименту (т.1 а.с. 109-114), відомості якого стали вихідними даними для висновку експерта №02-01/373 від 23.04.2019, та за яким утворення травми лівої гомілки у вигляді перелому лівої малогомілкової кістки у ОСОБА_5 за обставин, які зафіксовані в протоколі слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 , є малоймовірним.

8. Акцентування уваги сторони захистку на те, що на тілі ОСОБА_5 не відобразились індивідуальна ознака травмуючого предмету (висновок експерта №02-01/373 від 23.04.2019), а також на тому, що під час досудового слідства не був встановлений предмет, яким спричинено тілесне ушкодження, суд не взяв до уваги та відхилив, так як стороною захисту не спростована наявність самого тілесного ушкодження, яке виявлено через короткий проміжок часу після подій.

Зокрема на це вказує відомості, які зазначені в протоколі прийняття усної заяви ОСОБА_5 від 02.02.2018, який о 17 год. правоохоронним органам повідомив, що його сусід із квартири АДРЕСА_3 наніс йому тілесне ушкодження, що стало приводом для звернення в 3-ю міську лікарню (т.1 а.с. 98).

Такі відомості, які внесені у цей протокол, є первинним джерелом інформації про злочин, а відтак заслуговують на увагу, так як були заявлені ОСОБА_5 відразу після вчинення відносно нього протиправних дій. Останній з самого початку вказував на ОСОБА_6 як на особу яку він підозрює у вчиненні відносно нього злочину, а тому суд сумнівається, що протягом невеликого проміжку пройденого часу між подіями та поданням усної заяви у потерпілого міг виникнути умисел щоб оговорити обвинуваченого.

Крім того, факт наявного тілесного ушкодження підтверджується відомостями, які встановлені під час виготовлення висновку експерта №02-01/289 від 25.03.2019, та описані в ньому, зокрема про те, що ОСОБА_5 був оглянутий о 13.30 і в цей час у нього був діагностований закритий уламковий перелом нижньої тритини малогомілкової кістки лівої гомілки (відомості отримані із медичної картки амбулаторного хворого №25/713 на ім`я ОСОБА_5 т.1 а.с. 107-108).

Таким чином суд вважає, що суб`єктивна сторона злочину є доведеною, тобто суд переконався, що ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, коли будучи спочатку без твердого тупого предмету, свідомо взяв його в руки та спричиняв ОСОБА_5 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження при тих обставинах, які встановив суд. При цьому показання обвинуваченого ОСОБА_6 спростовані дослідженими судом доказами, а невизнання ним вини суд розцінює як захист з метою уникнення від відповідальності.

Мотиви призначення покарання.
Пом`якшуючі (ст. 66 КК) та обтяжуючи (ст. 67 КК) обставини, судом не встановлені.

За ступеню тяжкості злочин вчинений ОСОБА_6 є злочином середньої тяжкості.

Суд, обираючи вид покарання ОСОБА_6 враховує особу обвинуваченого; те, що він на спеціальних обліках не перебуває; притягується до кримінальної відповідальності вперше, працює, має міцні соціальні зв`язки, є особою з інвалідністю ІІ групи.

Врахована судом при призначені покарання і дії свідка ОСОБА_9 , яка розпилила хімічну речовину в обличчя обвинуваченого з агресивною властивістю, і вже після цього ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження потерпілому.

З урахуванням викладеного та ступеню оцінки діянь обвинуваченого і тих обставин, які ним передували, суд приходить до висновку про можливість призначення покарання ОСОБА_6 у виді виправних робіт, яке буде достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстави для часткового задоволення цивільного позову.
Потерпілий ОСОБА_5 заявив цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків: як витрати на лікування в сумі 1435 грн.; як втрата можливості працювати в сумі 21319 грн.; а також на відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн.

З цього приводу приходжу до наступних висновків.

Статтею 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Частина 2 цієї статті передбачає, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпшим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Таким чином положення статті 1195 та 1197 ЦК України застосовуються лише у випадках коли потерпілий втратив певний відсоток професійної працездатності або загальної працездатності.

Розміри стійкої втрати працездатності, що виникла внаслідок ушкодження визначаються судово-медичною комісією після закінчення патологічного процесу, зумовленого ушкодженням, на основі об`єктивних даних за таблицями процентів втрати працездатності Головного управління державного страхування.

При тій умові, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтвердив втрату певного % працездатності з підтвердженням причинного зв`язку між травмою та не можливістю останнього працювати, вимоги про відшкодування збитків як втрата можливості працювати в сумі 21319 грн. задоволенню не підлягають.

Крім того позивач ОСОБА_5 не довів суду, що він перебуваючи на лікарняному, тобто будучи нетравмованим, міг реально одержати за звичайних обставин дохід (упущену вигоду).

Витрати на лікування підлягають задоволенню тільки в частині витрат на рентгенівські знімки та купівлю милиць, що доведено належними доказами, а саме товарними чеками (т.1 а.с. 44-45), на загальну суму 800 грн.

Водночас із відомостей медичної документації потерпілого не можна встановити рекомендації лікарів (рецепти, записи в історії хвороби або в медичних картках), які давали підстави для придбання ним цих ліків або медичних виробів, а тому надані потерпілим чеки (т.1 а.с. 46) суд не визнав доказами в розумінні статей 77-79 ЦПК України як такі, що не підтверджують обґрунтований розмір витрат у зв`язку з його лікуванням, а тому такі витрати до відшкодування не підлягають.

Що стосується витрат на відшкодування моральних страждань констатую наступне.

Суд прийняв до уваги доводи потерпілого ОСОБА_5 про перенесені ним страждання, які обумовлені довготривалим лікуванням та обмеженими можливостями пересування за допомогою милиць.

Таким чином за сукупністю встановлених обставин судом підтверджена проблематизація життя потерпілого, що стало додатковою психотравмуючою проблемою для нього та спричинила психоемоційний стрес. Безспірно у ОСОБА_5 були порушені привичні стосунки, які стали наслідком отриманої травми, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а тому ситуація, яка досліджується по справі, може розглядатися як психотравматична основа для спричинення моральної шкоди для нього. Водночас суд визначає розмір компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) потерпілому меншою ніж він оцінив, та встановлює на вимогах розумності та справедливості у розмірі 5000,00 грн.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
Визнати ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у вигляді виправних робіт строком шість місяців, які мають відбуватись за місцем роботи засудженого, з відрахуванням із суми заробітку в дохід держави десяти відсотків.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 матеріальні збитки в сумі 800,00 грн., моральні збитки в сумі 5000,00 грн., а всього 5800,00 грн.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження також мають право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_1