20.11.2019
Справа № 642/1173/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться зазначене кримінальне провадження.
Ухвалою суду від 23 вересня 2019 року строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 продовжений до 21 листопада 2019 року.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України на обговорення учасників поставлено питання про доцільність продовження дії запобіжного заходу тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 .
Прокурор вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, оскільки на даний час є наявними ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Захисник обвинуваченого та обвинувачений проти задоволення клопотання заперечували та вважали можливим обрати інший вид запобіжного заходу, не пов`язаний з позбавленням волі.
Розлядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою суддя виходить із наступного.
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд не вирішуючи питання доведеності вини обвинуваченого, враховує обґрунтованість підозри у вчиненні останнім злочину який йому інкриміновано.

Також суд враховує те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного, тяжкого злочину, при доведенні провини за який йому загрожує покарання від 4 до 6 років позбавлення, інформацію про вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, відсутність постійного місця проживання, репутацію, його майновий стан та відносини з потерпілою особою.
Так, ОСОБА_5 , не працює, не одружений, не має постійного доходу, немає міцних соціальних зв`язків.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, судом окрім норм КПК України, враховується практика Європейського суду з прав людини, яка сформульована зокрема у рішенні "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 року та свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Такими обставини у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 є тяжкість злочину, який інкримінуються обвинуваченому та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також такою обставиною є підвищена суспільна небезпечність інкримінованого злочину, відсутність місця реєстрації та місця постійного проживання, відсутність місці роботи, а відповідно і джерел для існування, та спокуса уникнути судової процедури, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, дають суду можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження, взмозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України, зокрема ризиків переховування від суду, вчинення нових злочинів та незаконного впливу на свідків і потерпілого.
Разом із цим, суд враховує правову позицію Європейського суду, яка сформульована, зокрема, у п.80 рішення у справі "Марченко проти України" про те, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів, однак інші запобіжні заходи, ніж ті, що зазначені в ухвалі, на переконання суду, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, ч. 3 ст. 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ Харківський слідчий ізолятор, обраний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити строком на 60-днів, до 18 січня 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя : ОСОБА_1