ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1809/19 Справа № 204/2141/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законних представників обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000537, -

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Олександрівка Великоолександрівського району Херсонської області, громадянина України, з середнью спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

повернуто прокурору для усунення недоліків, які суд вбачає у тому, що в порушення вимог п.п.7,8 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт не містить відомостей про розмір шкоди завданої кримінальному правопорушенням і розміру витрат на залучення експерта; обвинувачення викладено загальними фразами, слідчим не викладено обставин вчинення злочину, спосіб вчинення обвинуваченими даного злочину, мотиви його вчинення, не зазначено хто конкретно з обвинувачених і які удари наніс потерпілому в область потилиці: також в обвинувальному акті не зазначено, згідно вимог п.3 ч.1 ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених, а саме вчинення злочину неповнолітніми особами.

В апеляційній скарзі:
- прокурор просить ухвалу скасувати в зв`язку з істотними, на його думку, порушеннями вимог кримінального процесуального закону, обвинувальний акт з додатками повернути на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.
Вважає, що суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання вийшов за межі своїх повноважень та перейшов до оцінки дій обвинувачених та перевірки правильності формулювання обвинувачення, що можливо зробити лише під час судового розгляду.
Зазначає, що вимогами ст.ст.338,339 КПК України, передбачено право прокурора змінювати та висувати нове обвинувачення, якщо в ході судового слідства будуть встановлені недоліки або неточності при складання обвинувального акта, які підлягають доказуванню.
Апелянт вважає, що вказаний обвинувальний акт відповідає вимогам закону, посилання суду не те, що слідчим не було зазначено розмір судових витрат, оскільки такі витрати відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала вимоги своєї апеляційнлї скарги та просила їх задовольнити, а ухвалу суду скасувати, думки обвинувачених, їх законних представників та захисників адвокатів, колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Згідно вимог ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Статтею 291 частиною 2 п. 5 КПК України передбачено, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Таким чином законодавець чітко встановив вимоги до змісту обвинувального акта та підстави для повернення його судом першої інстанції прокурору.

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як убачається з обвинувального акта в кримінальному провадженні № 0000537 від 27.03.2018 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в ньому дійсно, як правильно зазначив суд першої інстанції, обвинувачення викладено загальними фразами, не конкретизовано.

Так, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення слідчим в обвинувальному акті не викладено обставини вчинення кримінального правопорушення, спосіб вчинення ними кримінального правопорушення, мотиви його вчинення. Зазначено, що обвинувачені умисно нанесли потерпілому один удар рукою в область правої скроні і не менше трьох почергових ударів рукою в область потилиці, але не зазначено, хто конкретно з обвинувачених і які удари наніс. Також, в обвинувальному акті зазначено, що обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених не встановлено, в той час, як зі змісту обвинувального акта і матеріалів доданих до нього випливає, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , було вчинене 14 лютого 2018 року. Тобто обвинувачені на той час були неповнолітніми, що є пом`якшуючою обставиною відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 66 КК України.

Також в обвинувальному акті на зазначено місце фактичного проживання ОСОБА_7 , а лише місце його реєстрації, не зазначено відомостей щодо розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, і розмір витрат на залучення експерта.

Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання вийшов за межі своїх повноважень та перейшов до оцінки дій обвинувачених та перевірки правильності формулювання обвинувачення, що вимогами ст.ст. 338,339 КПК України, передбачено право прокурора змінювати та висувати нове обвинувачення, якщо в ході судового слідства будуть встановлені недоліки або неточності при складанні обвинувального акта, а також те, що слідчим не було зазначено розмір судових витрат, оскільки такі витрати відсутні, на думку колегії суддів є необґрунтованими, та такими, що суперечать вимогам ст. 291 КПК України, чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, зокрема Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Зокрема, відповідно до ст. 2 КПК, завданням кримінального провадження є повне та неупереджене розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Колегія суддів зазначає, що здійснюючи кримінальне провадження щодо неповнолітніх, у кожному окремому випадку слідчі судді, суд зобов`язані:

- сумлінно і принципово виконувати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів неповнолітніх осіб у кримінальному провадженні як під час досудового розслідування, так під час судового провадження, діяти у межах і відповідно до вимог закону;

- зважати, що особа набуває повної кримінально-процесуальної дієздатності лише з досягненням повноліття, незалежно від акту емансипації, вступу особи у шлюб чи народження нею дитини;

- пам`ятати, що закріплений законом особливий підхід до неповнолітніх правопорушників зумовлює застосування інших, відмінних від тих, які застосовуються до дорослих, форм реалізації кримінальної відповідальності;

- враховувати, що регламентований процесуальним законом особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх поширюється і на осіб, які досягли повноліття під час здійснення кримінального провадження, а також на випадки, коли особа в одному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, частину з яких нею вчинено до, а решту - після досягнення 18 років;

- пам`ятати, що кримінальне провадження щодо неповнолітньої особи має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Сукупність вказаних даних приводить колегію суддів до висновку про безпідставність доводів прокурора про відповідність обвинувального акта щодо неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вимогам чинного законодавства, викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення, а також незазначення слідчим розміру судових витрат, оскільки такі витрати відсутні.

Ухвала суду першої інстанції є належним чином обґрунтованою, вмотивованою та законно.

А тому, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу, - без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000537,- залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4