гСправа № 179/2/19 Провадження №1-кп/0187/97/19
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження № 0000683 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Дніпропетровськ; місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 , працює: АФ Приют, різноробочим, раніше не судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за участю прокурора ОСОБА_4 , та обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

08.12.2018 близько 08:00 годині ОСОБА_3 , перебуваючи в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , вживав алкогольні напої із власником домоволодіння ОСОБА_5 , а також: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Під час вживання алкогольних напоїв ОСОБА_6 залишив свій мобільний телефон марки: «NOMI», моделі: «І 244», ІМЕІ 1) НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2) НОМЕР_2 , червоно-чорного кольору, в приміщенні кухні без нагляду.

В подальшому між вищевказаними особами виникла сварка, під час якої у ОСОБА_9 раптово виник корисливий злочинний умисел на таємне викрадення мобільного телефону марки «NOMI», моделі «І 244», ІМЕІ 1) НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2) НОМЕР_2 , червоно-чорного кольору, належному ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий корисливий злочинний умисел до кінця, скориставшись неуважністю присутніх, впевнившись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, таємно викрав мобільний телефон марки «NOMI» моделі «І 244», ІМЕІ 1) НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2) НОМЕР_2 , червоно-чорного кольору, належний ОСОБА_6 на праві приватної власності, після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденим у подальшому розпорядився на свій власний розсуд, чим спричинив матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_6 на суму 230 гривень 00 копійок, згідно висновку експерта № 11/12.1/1109 від 19.12.2018.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював та погоджується з їх кваліфікацією. Пояснив, що дійсно, під час спільного розпивання алкогольних напоїв із потерпілим, він скориставшись неуважністю останнього та виклав його телефон, поклавши його до кишені своїх штанів. У скоєному щиро розкаявся, просить судового не карати так як зробив для себе всі необхідні висновки.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення за обставин, визнаних судом доведеними, підтверджується сукупністю досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, а її сукупність з точки зору достатності, для ухвалення даного обвинувального вироку.

Так, відповідно до заяви про злочин ОСОБА_6 від 09.12.2018, він просить притягнути до відповідальності особа що викрала й нього мобільний телефон «NOMI»

09.12.2018 проведено огляд місця події, а саме, територія домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та зафіксовано обставновка в ньому, що підтверджується протоколом відповідної слідчої дії та фототаблицею до нього.

Згідно висновку експерта № 11/12.1/1109 від 19.12.2018 ринкова вартість мобільного телефона марки «NOMI», станом на 08.12.2018 могла складати 230 гривень 00 копійок.

За розпискою від 21.12.2018 ОСОБА_6 отримав від працівників поліції мобільний телефон «NOMI».

Крім того, 21.12.2018 підозрюваний ОСОБА_3 в присутності понятих детально пояснив та показав на місцевості обставини вчинення ним крадіжки мобільного телефона «NOMI», належного ОСОБА_6 , про що свідчать відомості зазначені в протоколі проведення слідчого експеримента.

При вирішення питання про допустимість та належність досліджених судом доказів суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який звертав увагу, що щодо оцінювання доказів на предмет їх належності та допустимості це виключно прерогатива судів (Шабельник проти України), а порядок збирання доказів має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме праву на свободу та особисту недоторканість, повагу до приватного та сімейного життя статті 5 та 8 Конвенції.

Судом також враховано позиція ЄСПЛ щодо розуміння доведеності вини поза розумним сумнівом сформованим в рішенн «Коробов проти України», 2011 рік п. 65, де зазначено, що суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. А також в рішенні «Авшар проти Туреччини», де зазначено таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, оцінивши всі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності, кожен окремо та в їх сукупності, суд приходить до висновку, про доведеність винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчиненні злочину, а саме: таємного викрадення чужого майна (крадіжки).

У суду відсутні будь-які сумніви в достовірності зафіксованих в процесуальних документах, складених за результатами проведених слідчих дій, фактів, оскільки вони послідовні та узгоджується між собою, отримані в порядку визначеному КПК України та без порушень основних прав і свобод закріплених в Конвенції.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд керуючись загальними засадами призначення покарання закріпленими в ст. 65 КК України через які реалізовано принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на досягнення мети покарання пов`язаної з виправленням засудженого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів (ст. 50 КК України). При цьому суд бере до уваги роз`яснення надані Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» N 7 від 24.10.2003 та позицію ЄСПЛ сформовану ним, зокрема, в рішенні Швидка проти України щодо покарання як заходу примусу необхідного у демократичному суспільстві для досягнення його мети.

Судом враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, інші обставини, зокрема дії обвинуваченого після вчинення злочину.

Так, підсудний ОСОБА_3 має середню освіту, не одружений та утриманців не має, має постійне місця роботи, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря нарколога чи психіатра, попередньо притягувався до кримінальної відповідальності, однак в силу ст. 89 КК України судимість погашена.

Як обставину, що пом`якшує покарання суд враховує щире каяття, так як підсудним усвідомлено та критично оцінено свою протиправну поведінку.

Обставин, які в силу статті 67 КК України обтяжують покарання підсудному, судом не встановлено.

Суд враховує суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_3 злочину та ступінь його тяжкості, який згідно ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості.

З урахування особи обвинуваченого, обставин справи, тяжкості вчиненого злочину, суд вважає можливим призначити йому покарання в межах санкції статті закону, визначеної за вчинений злочин, у виді штрафу, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тобто, буде пропорційним легітимній цілі, яка переслідується таким покаранням. Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті чи звільнення підсудного від покарання чи його відбування, судом не встановлено.
Речові докази по справі: мобільний телефон «NOMI» згідно з п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, повернути законному володільцю ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи на загальну суму 1144 грн., відповідно до ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого на рахунок держави.
На підставі викладеного та керуючись статтями 368-370 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.) на користь держави.
Речові докази по справі: мобільний телефон «NOMI», вважати повернутим законному володільцю ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи на суму 1144 грн. (одна тисяча сто сорок чотири грн. 00 коп.) стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1