Справа № 183/5641/19
№ 3/183/2759/19
В И Р О К
іменем України

11 листопада 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді Лили В.М.,
секретаря Петренко О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000369 за обвинуваченням:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Галино-ЛозоваткаП`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, молодшого сержанта, сапера інженерного взводу танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Кос І.В.
обвинуваченого ОСОБА_1

встановив:

29лютого 2016 р. наказом командира військової частини НОМЕР_2 №54молодшого сержанта ОСОБА_1 було зараховано до списків особового складу військової частини та в подальшому призначено на посадустаршого механіка-водія 3 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 .

Молодший сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 р. №113-VIII, який набув чинності 20.01.2015 р., в Україні діє особливий період.

04вересня 2017 року молодший сержант ОСОБА_1 , діючи умисно та з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. 06грудня 2018 р.молодший сержант ОСОБА_1 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе.

Таким чином, молодший сержант ОСОБА_1 04вересня 2017 року самовільно залишив військову НОМЕР_3 був відсутній у військовій частині до 06 грудня 2018 року без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, у скоєному щиро кається. Від дачі показань відмовився.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють вищенаведені обставини та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні кримінальногоправопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченомусуд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.Так, ОСОБА_1 вчинив тяжкий злочин, однак він не судимий, за місцем служби характеризуєтьсяпозитивно, є учасником антитерористичної операції по захисту суверенітету та незалежності України.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки, беззаперечному визнані вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності, з`явлення із зізнанням.Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд, виходячи з поняття покарання та його мети, керуючись ст. 50 КК України, вважає необхідним з урахуванням обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, застосувати до ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на рівні мінімальної санкції ч. 4 ст. 407 КК України.

Також, з огляду на вказані обставини, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства у виді позбавлення волі, та відповідно до ст. 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, буде достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст.349, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні кримінальногоправопорушення та призначити покарання за ч. 4 ст. 407 КК України три роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбуванняпокарання з випробуванням строком один рік. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 349 КПК України.

Копії вироку видати обвинуваченому, прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя Лила В.М.