Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/177/2019 Справа №641/3338/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , який звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебувають матеріали кримінального провадження обвинуваченням ОСОБА_5 , який звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судове засідання з`явились прокурор, захисник, обвинуваченого доставлено конвоєм.

В судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого відповідно до ст. 331 КПК України та відсутність підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу відносно нього.

Прокурор вважав, що підстав для зміни чи скасування обраного раніше запобіжного заходу обвинуваченому не має та просив суд продовжити його дію.
Обвинувачений заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, клопотав про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник заперечувала проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтримала клопотання обвинуваченого.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку:
Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку:

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до вимог ст..331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, свідчить про підвищену суспільну небезпеку, оскільки ОСОБА_5 звинувачуєються у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.185 КК України.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
При розгляді питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 .Крім того, суд враховує суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення та імовірність ухилення обвинуваченого від суду, ризик втечі, а також продовження скоєння кримінальних правопорушень обвинуваченим.
В зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що обставини, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, продовжить скоєння кримінальних правопорушень, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу або зміну раніше обраного запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, згідно вимог ст.178 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, а також з огляду на те, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, оцінивши в сукупності всі вище перелічені обставини, вважає, що на цей час не має підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у зв`язку з чим в задоволенні клопотання захисника суд відмовляє та приходить до висновку щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Керуючись ст. 29 Конституції України ст.ст. 176 ч.5, 177, 183, 197, 199, 331КПК України, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання обвинуваченого щодо зміни запожіного заходу- відмовити.
Продовжити строк тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, строком на 60 днів, тобто до 04 жовтня 2019 року.
Ухваламоже бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя- ОСОБА_1