ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
скаржника ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 11 липня 2019 року,
ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 від 25 травня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000350 у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.
В обґрунтування такого рішення слідчий суддя вказав, що у кримінальному провадженні проведено обсяг слідчих дій, необхідний для повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального правопорушення, а постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, а матеріали провадження направити прокурору для організації досудового розслідування.
При цьому зазначає, що слідчий не вжив всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, не проведений його допит з приводу відомих йому обставин кримінального провадження, та не допитано інших осіб, які разом зі слідчим ОСОБА_9 входили до складу групи слідчих у даному кримінальному провадженні.
Стверджує, щопротокол огляду від 27.04.2018, відповідно до якого слідчим ОСОБА_8 досліджено матеріали кримінального провадження №0000964 та знято з нього копії необхідних документів є недопустимим доказом, оскільки в порушення вимог ст.ст.159-160 КПК України був проведений без ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу до речей і документів.
Також, просить поновити йому строк апеляційного оскарження, оскільки копію ухвали слідчого судді отримав 19.07.2019 під час побачення зі своїм представником.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи розгляд справи був проведений в режимі відеокоференції за участю ОСОБА_6 , який утримується в ДУ «Полтавська установа виконання покарань».
Відповідно до ч.2 ст.395 КПК України для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Згідно супровідного, який є в матеріалах провадження копія оскаржуваної ухвали була направлена ОСОБА_6 19.07.2019, а апеляційна скарга подана ним 24.07.2019. Таким чином, строк на апеляційне оскарження в даному провадженні не пропущено.
Процесуальна можливість оскарження рішень слідчого та прокурора про закриття кримінального провадження регламентованап.3, п.4 ч.1 ст.303 КПК України, при цьому суб`єктами оскарження відповідного рішення слідчого є заявник, потерпілий, його представник, законний представник, а прокурора заявник, потерпілий, його представник, законний представник, підозрюваний, його захисник чи законний представник.
Підстави та порядок закриття кримінального провадження встановлені у ст.284 цього Кодексу, яка, крім іншого, визначає випадки, коли закриття провадження уповноважений здійснювати слідчий, а коли прокурор. Так, відповідно до частини четвертої цієї статті слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пп.1, 2, 4, 9 ч.1 ст.284 КПК України, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру, а прокурор щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті.
Під час розгляду скарги ОСОБА_6 слідчий суддя врахував положення ч.2 ст.9 КПК України, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Також слідчий суддя при розгляді скарги з`ясував питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження та не встановив неповноти, яка може свідчити до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів провадження, за заявою ОСОБА_6 про умисне невиконання слідчим СВ Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 ухвали слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області ОСОБА_10 від 11.11.2016 про скасування постанов слідчого ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000964 про закриття вказаного кримінального провадження та відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_6 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_11 за скаргою ОСОБА_6 від 13.07.2017, за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 382 КК України, 13 жовтня 2017 року до ЄРДР були внесені відповідні відомості за №0000350, та розпочато досудове розслідування.
За результатами проведеного досудового розслідування, 25 травня 2018 року слідчим в ОВС СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 винесено постанову про закриття цього кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Слідчий прокуратури всебічно та повно перевірив твердження ОСОБА_6 про наявність підстав для допиту його як потерпілого та цілого ряду свідків, в тому числі працівників правоохоронних органів.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 неодноразово звертався до слідчого СВ Кобеляцького ВП ОСОБА_9 з клопотанням про визнання його потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні.
У розумінні ст. 55 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або подання заяви про залучення її як потерпілого.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, слідчий виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Колегією суддів встановлено, що постановою слідчого в ОВС СВ прокуратури Полтаської області ОСОБА_8 від 07.12.2017 р. відмовлено у визнані ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000350, мотивуючи це тим, що ОСОБА_6 просить визнати його потерпілим внаслідок винесення відносно нього обвинувального вироку, законність якого перевірено Колегією суддів палати Верховного суду України з кримінальних справ, ухвалою якої від 27.10.2005 касаційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
За вказаних обставин правових підстав допиту слідчим ОСОБА_6 в якості потерпілого відсутні.
Доказів скасування постанови слідчого в ОВС СВ прокуратури Полтаської області ОСОБА_8 від 07.12.2017, якою відмовлено у визнані ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000350, в матеріалах справи відсутні.
Доводи апелянта, про визнання протоколу огляду від 27.04.2018, відповідно до якого вбачається, що слідчим ОСОБА_8 досліджено матеріали кримінального провадження №0000964 та знято з нього копії необхідних документів недопустимим доказом, оскільки в порушення вимог ст.ст.159-160 КПК України був проведений без ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу до речей і документів є безпідставними з огляду на наступне.
Так, згідно загального правила, відповідно до вимог ч. 2 ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється лише на підставі ухвали слідчого судді.

Диспозиція ч.1 ст.159 КПК України визначає, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у слідчого в розпорядженні перебували матеріали кримінального провадження тому він мав право досліджувати матеріали кримінального провадження №0000964 та знімати з нього копії необхідних документів, про що вбачається з протоколу огляду від 27 квітня 2018 року. Окрім цього слідчий у своїх висновках не посилався на нього обґрунтовуючи свої висновки у процесуальних рішеннях. Тому доводи апелянта про визнання протоколу огляду від 27.04.2018 недопустимим доказом в розумінні ст. 86 КПК України є не нелогічним.
Крім того, колегія суддів вважає неспроможними і доводи апелянта про те, що слідчий в рамках досудового розслідування не допитав свідка ОСОБА_9 , оскільки вони спростовуються матеріалами справи, згідно яких 15 травня 2018 року слідчим в ОВС СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 був проведений допит свідка ОСОБА_9 (а.к.п. 69-71).
Перевіряючи доводи скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що орган досудового розслідування після проведення необхідних слідчих дій, в тому числі і тих, про які наголошував адвокат, правильно встановив фактичні обставини справи, у відповідності до ст.94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження.
При цьому слідчим суддею також перевірено дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження слідчим в ОВС СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 .
Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, є безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи.
Отже, висновки слідчого судді про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_6 ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог закону, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає, в зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 11 липня 2019 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4