В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 522/18702/17

Провадження по справі № 1-кп/522/52/19

07 жовтня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження № №0004572 від 04.08.2017р., за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Болградського району, с. Василівка, українця, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, працюючого охоронником ТОВ «Секьюріті Техноложі» зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Одеської області, Красноокнянського району, с. Федосіївка, українця, громадянина України, працюючого охоронником ТОВ «Секьюріті Техноложі», не одруженого, маючого вищу освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Полтавської області, Карлівського району, с. Ланна, українця, громадянина України, працюючого охоронником ТОВ «Секюріті Техноложі», одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2012 та 2017 року народження, маючого вищу освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И В:

Стороною обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачуються в тому, що 04.08.2017р., приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа, відносно якої матеріали виділено в окреме кримінальне провадження, перебуваючи біля адміністративної будівлі Одеської обласної прокуратури, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 3 на мітингу, почали грубо порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, а саме гучно викрикували різні лозунги та виражались нецензурною лайкою у бік співробітників поліції та інших учасників проведення мітингу.

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , продовжуючи протиправні дії наблизились до кордону поліцейських, які були вишикувані у ланцюг, та намагалися прорватися через кордон працівників поліції та потрапити до будівлі Одеської обласної прокуратури. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , усвідомлюючи чисельну кількість громадян, які перебували у той час на місті події, діючи із хуліганських мотивів, грубо порушували громадський порядок, діючи з особистою зухвалістю, розуміючи, що їх дії сприймаються громадськістю як зневага до суспільства. В цей час полковник поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 , який був одягнений у формений одяг з шевронами Національної поліції України та нагрудним номерним жетоном, вимагав від них припинити протиправні хуліганські дії.

Крім того, під час вчинення зазначених противоправних дій ОСОБА_7 спричинив співробітнику поліції ОСОБА_13 тілесні ушкодження.

За результатами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується органами досудового розслідування в тому, що 04.08.2017, приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, відносно, якої матеріали виділено в окреме кримінальне провадження, перебуваючи біля адміністративної будівлі Одеської обласної прокуратури, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, на мітингу, почали грубо порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, а саме гучно викрикували різні лозунги та виражались нецензурною лайкою, у бік співробітників поліції та інших учасників проведення мітингу.

ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_15 , продовжуючи протиправні дії, наблизились до кордону поліцейських, які були вишикувані у ланцюг та намагалися прорватися через кордон працівників поліції та потрапити до будівлі Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , усвідомлюючи чисельну кількість громадян, які перебували у той час на місті події, діючи з хуліганських мотивів, грубо порушив громадський порядок, діючи з особистою зухвалістю, розуміючи, що його дії сприймаються громадськістю як зневага до суспільства. В цей час полковник поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 , який був одягнений у формений одяг з шевронами Національної поліції України та нагрудним номерним жетоном, вимагав від них припинити протиправні хуліганські дії.

Однак, ОСОБА_7 , не бажаючи виконувати законні вимоги працівника поліції ОСОБА_13 , підійшов до останнього та схопив його руками за шию та передпліччя та повалив потерпілого ОСОБА_13 на землю, тим самим спричинивши працівнику поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 тілесні ушкодження, згідно висновку експерта №2533 від 29.09.2017 у потерпілого ОСОБА_13 малися наступні тілесні ушкодження: поверхневий хімічний опік кон`юнктиви (сполучно тканинної оболонки) обох очей, садна обличчя, грудної клітки, синці обох передпліч. Поверхневий хімічний опік кон`юнктиви (сполучнотканинної оболонки) обох очей, садна обличчя, грудної клітки, синці обох передпліч, як кожне окремо, так і в сукупності, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_7 , обвинувачується органами досудового розслідування в наступному. 04.08.2017, приблизно о 12 годині 30 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, полковник поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 разом з іншими працівниками поліції, перебуваючи біля адміністративної будівлі Одеської обласної прокуратури, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська 3, які були одягнені у формений одяг з шевронами Національної поліції України та нагрудними номерними жетонами, виконували покладені на них обов`язки з охорони громадського порядку.

Під час грубого порушення громадського порядку ОСОБА_7 , з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, не реагував на вимоги працівника поліції ОСОБА_13 припинити протиправні хуліганські дії. Однак, ОСОБА_7 , не бажаючи виконувати законні вимоги працівника поліції ОСОБА_13 , підійшов до останнього та схопив його руками за шию та передпліччя та повалив ОСОБА_13 на землю, тим самим спричинивши працівнику поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 тілесні ушкодження, згідно висновку експерта №2533 від 29.09.2017 у потерпілого ОСОБА_13 малися наступні тілесні ушкодження: поверхневий хімічний опік кон`юнктиви (сполучно тканинної оболонки) обох очей, садна обличчя, грудної клітки, синці обох передпліч. Поверхневий хімічний опік кон`юнктиви (сполучнотканинної оболонки) обох очей, садна обличчя, грудної клітки, синці обох передпліч, як кожне окремо, так і в сукупності, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6- ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Органами досудового слідства ОСОБА_6 та ОСОБА_15 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а самому : грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Органами досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296 КК України, ч. 2 ст. 345 КК України за кваліфікуючими ознаками:

- грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб;

- умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_7 пояснив, що 04.08.2017р. був в центрі міста на прогулянці із дружиною, де побачили мітинг, підійшли, його дружина лікар «швидкої допомоги», мітинг був щодо станції Швидкої допомоги. З боку представників Нацкорпусу він почув нецензурну лайку, представник Нацкорпусу хотів підпалити прапор, після цих слів люди підійшли ближче до представників Нацкорпусу, він теж. Представники Нацкорпусу йому в обличчя бризнули газовим балоном, він відійшов, нічого при цьому не бачив, потім його затримали. На місці пригоди він бачив працівників поліції, яких він опізнав по формі. Поліція стояла між людьми та представниками Нацкорпусу.

Фізичну силу він не застосовував. Потерпілого ОСОБА_13 він на той момент не знав та на місці подій не бачив. Потерпілого ОСОБА_13 він не хапав за корпус і не валив на землю.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_6 пояснив, що 04.08.2017р. зустрівся в центрі міста із дівчиною, яка працювала медичним працівником у лікарні, вона прийшла на мітинг проти передачи лікарні «Швидкої допомоги» в приватні руки. На місці ОСОБА_6 зустрів своїх знайомих та спілкувався з ними. Через деякий час зі сторони залізно дорожнього вокзалу підійшло близько 20 осіб, які були агресивно налаштовані, кричали, ругались нецензурною лайкою, вони тримали плакати та прапори. Люди з мітингу стали підходити до представників Нацкорпусу. У цей час працівники поліції стали вперед представників Нацкорпусу. Одна особа з Нацкорпусу стала розмовляти через гучномовець, висказувала «кричалки», після чого дістали прапор, який збирались спалити. Натовп людей, які знаходились навпроти представників Нацкорпусу, почали підходити до опонентів, у цей час хтось із Нацкорпусу почав пшикати газовим балончиком в обличчя людей. ОСОБА_6 отримав при цьому опіки очей та нічого не бачив, у зв`язку з чим відійшов у сторону від мітингуючих. Після чого, працівники поліції стали затримувати усіх учасників, під час чого ОСОБА_6 вдарили по обличчю, після чого він поскаржився на дії поліцейського начальнику поліції. Приблизно через одну годину, йому запропонували поїхати до райвідділку, щоб розібратися хто його вдарив. Увечері 04.08.2017р. йому повідомили, що його затримано, так як на відеозаписі видно, що він начебто, порушував громадський порядок.

Як зазначив обвинувачений, особисто він, 04.08.2017р. під час мітингу не перешкоджав поліції у здійсненні яких небудь дій, фізичну силу на застосовував. Коли йому в обличчя представники Нацкорпусу бригули газом, він просто виставив руки вперед, так як не міг нічого бачити, у зв`язку з чим не підтверджує свідчення свідка ОСОБА_16 , що він його штовхнув. На відеозаписі, оглянутому в судовому засіданні, обвинуваченого ОСОБА_17 не видно. Нецензурною лайкою не висловлювався, в будівлю прокуратури Одеської області попасти не бажав. Співробітники поліції на дії представників Нацкорпусу ніяк не реагували.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_5 пояснив суду, що 04.08.2017р. він прогулювався у центрі міста. Побачив спочатку натовп людей, серед якого були його знайомі. ОСОБА_5 підійшов поближче та почав спілкуватись, проникся акцією, яка відбувалась. Біля входу у прокуратури Одеської області були представники Нацкорпусу, працівники поліції стояли між Нацкорпусом та мітингувальниками. Представники Нацкорпусу хотіли щось підпалити, люди підійшли ближче, хотіли зупинити дії Нацкорпусу, щоб вони нічого не палили. Після чого з боку Нацкорпусу почали розпилювати сльозогінний газ, у зв`язку з чим він отримав пошкодження очей та став відходити від натовпу. Вирішивши залишити місце інциденту, обвинувачений ОСОБА_5 став підніматися уверх по вул. Дерибасівській в м. Одесі, де його затримали працівники поліції та відвезли до Приморського РВ поліції ГУНП в Одеській області.

Як зазначив обвинувачений ОСОБА_5 , будь яких злочинів, 04.08.2017р. він не вчиняв, хуліганських дій, опору працівникам поліції, не здійснював.

Ураховуючи, що обвинувачені не визнали свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, в ході судового розгляду обвинувального акту були допитані потерпілий та свідки.

Потерпілий ОСОБА_13 пояснив суду, що 04.08.2017р. о вул. Пушкінська, 3 в м. Одесі відбувався масовий захід. На той час він обіймав посаду начальника превентивної діяльності ГУ НП в Одеській області. Було 2 сторони мітингуючих, між ними стояли працівники поліції. Між сторонами був конфлікт.

В подальшому, ОСОБА_13 проходив лікування щодо опіку очей від сльозогінного газу.

Обставин, щодо нанесення йому тілесних ушкоджень 04.08.2017р. він не пам`ятає.

Чи затримували когось з осіб за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_13 не пам`ятає. Чи надавав усну чи письмову заяву щодо вчинення стосовно нього злочину, не пам`ятає.

Обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 в судовому засіданні не впізнав.

Допитані в якості свідків працівники поліції ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , не впізнали обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 як учасників подій від 04.08.2017р., яка відбувалась під будівлею прокуратури Одеської області.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_22 пояснив, що впізнає обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 як осіб, які були на місці проведення мітингу 04.08.2017р. Вони здійснювали активні дії, штовхались, намагались пройти до будівлі прокуратури. Хто саме штовхнув ОСОБА_23 , він не знає. Усі активні дії відбувались у дуже короткий проміжок часу, біля 0,5-1 хвилини.

Обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_15 він не затримував. Порушення громадського порядку проявлялось в тому, що вони відтісняли поліцейських, хотіли зблизитись з групою ОСОБА_24 фронту, не реагували на команди працівників поліції припинити порушення громадського порядку.

ОСОБА_23 наказував затримати усіх активних учасників мітингу.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_25 пояснив, що впізнає обвинуваченого ОСОБА_6 , який приймав участь у мітингу 04.08.2017р. біля будівлі прокуратури Одеської області. У ОСОБА_26 та декілька осіб був конфлікт, потасовка. Хто саме наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_23 , свідку ОСОБА_16 не відомо. Після того, як працівники поліції стали рухатись на захист ОСОБА_13 . ОСОБА_27 відштовхнув рукою свідка ОСОБА_25 . Після чого, працівники поліції почали арештовувати мітингуючих. З боку представників Нацкорпусу хтось використовував перцевий балон.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_28 пояснив, що працює інспектором ДТП УПП в Одеській області.

04.08.2017р. здійснював охорону порядку біля будівлі прокуратури Одеської області. На той час у мітингу приймали участь 2 сторони. А саме представникі Нацкорпусу та представники забудовника. Останні поводили себе агресивно. В якийсь час, обвинувачений ОСОБА_29 застосував стосовно ОСОБА_23 фізичну силу, а саме схватив його за тулуб та повалив на землю. Що відбувалось в подальшому, свідку ОСОБА_28 не відомо. Чи наносив обвинувачений ОСОБА_29 тілесні ушкодження ОСОБА_13 , свідку не відомо.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_30 візуально впізнав обвинуваченого ОСОБА_15 як особу, яка після інциденту, який стався 04.08.2017 біля будівлі прокуратури Одеської області, йшла вверх по вул. Дерибасівська в м. Одесі.

Допитаний в якості свідка інспектор ГУ НП в Одеській області ОСОБА_31 пояснив, що після інциденту, який стався 04.08.2017р., біля будинку прокуратури Одеської області, він отримав наказ від підполковника Батістік йти наверх по вул. Дерибасівській в м. Одесі, де за наказом ОСОБА_32 було затримано обвинуваченого ОСОБА_15 . Особу, яку треба було затримати, йому вказав ОСОБА_33 .

Також, суд дослідив письмові докази у кримінальному провадженні, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 в інкримінованих їм злочинах:

- витяг з кримінального провадження №0004572 від 04.08.2017р., відповідно до якого о 14.57 годині до ЄРДР внесені відомості за фактом здійснення 04.08.2017р. невстановленими особами опору та спричинення тілесних ушкоджень працівникам поліції; о 15.10 годині відомості за фактом здійснення невстановленими особами хуліганських дій, пов`язаних з опором представникові влади, який виконує обов`язки охорони громадського порядку;

- рапорт ОКП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 08.08.2017р. відповідно до якого інформується, що в ході оперативного супроводження вказаного кримінального провадження встановлено, що до вчинення хуліганських дій були причетні ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_6 ;

- протокол огляду місця події від 04.08.2017р., відповідно до якого вбачається, що біля будинку № 3 по вул. Пушкінській в м. Одесі знаходиться незначне скупчення людей, які у зв`язку із своєю численністю перешкоджають ретельному проведенню огляду місця події. Тому огляд здійснювався на відстані, в ході чого встановлено, що біля будівлі прокуратури Одеської області розташовані декілька пластмасових паркувальних циліндрів. Додаток до протоколу у вигляді фототаблиці не містить відображення скупчення людей, як про це зазначено в описовій частині протоколу огляду місця події;

- акт судово медичного дослідження №1901 від 31.08.2017р., відповідно до якого у ОСОБА_13 малися наступні тілесні ушкодження, а саме: поверхневий хімічний опік конюктиви обох очей. Садна обличчя, грудної клітини. Синці обох перепліч;

- висновок експерта №2533 від 29.09.2017р., відповідно до якого вбачається, що у ОСОБА_13 малися наступні тілесні ушкодження, а саме: поверхневий хімічний опік конюктиви обох очей, садна обличчя, грудної клітини, синці лівого та правого перепліч. Хімічний опік, спричинений дією хімічно активної речовини подразнюючої дії. Садна та синці утворилися від дії тупих твердих предметів, такими предметами могли бути пальці рук. В механізмі виникнення синців та саден могли мати місце стиснення, тертя. Слід вважати, що ушкодження могли бути спричиненні 04.08.2017р. Ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- довідка від 04.08.2017р. з МКЛ №1 про наявність у ОСОБА_13 тілесних ушкоджень у вигляді саден обох передпліч;

довідка від 04.08.2017р. з Університетської клініки №2 про наявність у ОСОБА_13 тілесних ушкоджень у вигляді хімічного опіку коньюктиви слабкого ступеню;

- вимоги ГУОІ МВС України в м. Київ, УОІ УМВС України в Одеській області, відповідно до яких вбачається, що ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_15 раніше не судимі, до кримінальної відповідальності не притягувались;

- постанова про визнання та приєднання до провадження речових доказів від 07.08.2017р., а саме: відео файл під назвою 0030 об`ємом 1,36 ГБ, який розташований на диску Arena DVD R/ 47 GB S/N: DR5FA1-00870;

- протокол огляду речей від 08.08.2017р., а саме: компакт - диску Arena DVD R/ 47 GB S/N: DR5FA1-00870;

- характеризуючі відомості стосовно ОСОБА_5 : за місцем реєстрації, роботи,- позитивні;

- характеризуючі відомості стосовно ОСОБА_6 : за місцем реєстрації, мешкання, роботи,- позитивні;

- характеризуючі відомості стосовно ОСОБА_7 : за місцем мешкання, роботи,- позитивні;

- відео файл під назвою 0030 обємом 1,36 ГБ, який розташований на диску Arena DVD R/ 47 GB S/N: DR5FA1-00870.

Проте, суд не приймає як докази наступні письмові матеріали, надані суду прокурором під час судового розгляду обвинувального акту:

- протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.08.2017р., відповідно до якого ОСОБА_22 просить прийняти заходи до невстановлених осіб, які 04.08.2017р. біля будинку №3 по вул. Пушкінській в м. Одесі порушували громадських порядок та застосовували сльозоточивий газ, внаслідок чого йому та іншим працівникам поліції були завдані тілесні ушкодження;

- довідки Університетської клініки №2 про наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ;

-висновок судово медичного дослідження № 1897 від 04.08.2017р., відповідно до якого якого вбачається, що у ОСОБА_37 малися наступні тілесні ушкодження, а саме: поверхневий хімічний опік конюктиви та повік обох очей, синець правої над лопатної області, садно 4 пальця правої кисті;

- акт судовомедичного дослідження №1899 від 04.08.2017р. про наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_28 ;

- висновок експерта № 2534 від 29.09.2017р. про наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_37 ;

- висновок експерта № 2536 від 29.09.2017р. про наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_28 .

Зазначене рішення суд прийняв у зв`язку з тим, що ОСОБА_38 та ОСОБА_36 у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 мають статус свідків, відомостей про процесуальний статус ОСОБА_35 , стороною обвинувачення суду взагалі не надано. Клопотання, щодо допиту вказаної особи, суду не надходило.

Крім того, суд відповідно до ст. 95 КПК України, суд не приймає як доказ надану стороною обвинувачення копію протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 04.08.2017р., який був допитаний в судовому засіданні під час розгляду обвинувального акту.

Крім того, суд не приймає як доказ копію листа т.в.о. начальника СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 04.08.2017р., адресованого на адресу заступника начальника відділу ГУНП в Одеській області, у зв`язку з тим, що зазначений лист не підписаний відповідною особою.

Таким чином, посилання сторони захисту на те, що письмові докази, надані стороною обвинувачення під час судового розгляду обвинувального акту, не можуть бути визнані належними доказами, дійсно частково заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Заслухавши показання обвинувачених, потерпілого, свідків, доводи представника державного обвинувачення та захисників, дослідивши документи процесуальних дій та інші письмові матеріали, надані сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що пред?явлене обвинувачення свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшло, переконливих і беззаперечних доказів щодо наявності в діях ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 інкримінованих їм злочинних діянь не здобуто, а тому підстав для винесення обвинувального вироку немає.

Як хуліганство дії винної особи слід кваліфікувати лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивами явної неповаги до суспільства. Це завжди злочин, вчинений з прямим умислом. Винний усвідомлює, що своїми діями грубо порушує громадський порядок, виражаючи тим самим явну неповагу до суспільства і бажає цього.

Крім того, відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006р. «Про судову практику у справах про хуліганство», при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч.1 ст.296 КК України, хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Відповідно до п. 5 наведеної Постанови, за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Відповідно до п. 4 Постанови, суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.

Згідно чинного законодавства України кримінальна відповідальність за хуліганські дії настає у випадку, якщо вони вчинені способами, що грубо порушують громадський порядок, характеризуються особливою зухвалістю і винятковим цинізмом.

Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом , його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до дій, зазначених в обвинувальному акті, які органом досудового розслідування інкримінуюється обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , останні порушували громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю, а саме гучно викрикували різні лозунги та виражались нецензурною лайкою у бік співробітників поліції та інших учасників проведення мітингу.

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України від 22.02.2016р. «Про судову практику у справах про хуліганство» слід мати на увазі, що суд може визнати підсудного винним у вчиненні лише тих дій і за тими кваліфікуючими ознаками, які зазначені в постанові про притягнення як обвинуваченого або в постанові прокурора про зміну обвинувачення в суді.

Тому дії обвинувачених не можуть кваліфікуватись як хуліганство, оскільки органом обвинувачення не доведено умислу обвинувачених спрямоване на грубе порушення громадського порядку та на прояв явної неповаги до суспільства.

Так, дії обвинувачених, а саме знаходження обвинувачених на мітингу біля будівлі прокуратури Одеської області в присутності інших осіб, за відсутності умислу, направленого на порушення громадського порядку, не можуть розглядатись як хуліганство. Так, відповідно до показів потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , вони не були очевидцями здійснення обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 активних незаконних дій, здійснених під час мітингу 04.08.2017р. Жоден свідок, допитаний в судовому засіданні, не підтвердив той факт, що саме ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 викрикували лозунги та виражались нецензурною лайкою.

Крім того, в обвинувальному акті стосовно обвинувачених, всупереч вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, а саме прокурор не конкретизував у змісті пред`явленого обвинувачення спосіб вчинення злочину, що має важливе значення для з`ясування характеристики об`єктивної сторони злочину.

Так, відповідно до змісту обвинувального акту, суд не може встановити хто саме з обвинувачених, які лозунги та на адресу кого, начебто, висловлював нецензурну лайку.

Крім того, переглянутий в судовому засіданні відеозапис від 04.08.2017р., також не містить відомостей щодо здійснення обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 хуліганських дій, які супроводжувались особливою зухвалістю. Так, на відеоролику не відзначено жодного випадку гучного викрикування ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 різних лозунгів або виразів нецензурною лайкою у бік співробітників поліції та інших учасників проведення мітингу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, допиту обвинувачених, потерпілого, свідків, в руках обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 були відсутні будь які плакати, прапори, інша символіка, або будь які заборонені предмети.

Крім того, в ході судового розгляду обвинувального акту не знайшли підтвердження доводи обвинувачення, що ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , продовжуючи протиправні дії, наблизились до кордону поліцейських, які були вишикувані у ланцюг та намагалися прорватися через кордон працівників поліції до будівлі прокуратури Одеської області.

Так, відповідно до показань обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , вбачається, що опір мітингуючих був здійснений у відповідь на дії зі сторони опонентів та на опір працівників поліції, які намагалися змінити місце розташування мітингуючих. До зазначеної обставини та після неї, всі мітингуючи не здійснювали дії, які б свідчили про їх намір попасти до будівлі прокуратури Одеської області.

Зазначені свідчення обвинувачених не знайшли спростування в ході розгляду обвинувального акту. Крім того, відеозапис від 04.08.2017р. також не відображає здійснення активних дій обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 під час інциденту з працівниками поліції.

Дії обвинувачених до їх затримання тривали досить короткий час біля 6 хвилин. Отже поведінка обвинувачених не створила загрозу нормальній діяльності ні працівникам прокуратури Одеської області, ні загрозі здоров`ю та життю людей та їх дії не висловлювали тривогу у громадян щодо недоторканості їх прав та інтересів.

Крім того, формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_15 не відповідає обставинам справи вчиненого ними злочину та кваліфікуючим ознакам злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України. Так, у змісті пред`явленого обвинувачення зазначено, що під час здійснення ОСОБА_7 хуліганських дій, потерпілому ОСОБА_13 заподіяно тілесні ушкодження. Проте кваліфікуючи ознаки дій обвинувачених ч. 2 ст. 296 КК України не містять ознак: вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою. Таким чином, суду не зрозуміло, яке відношення до пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_15 мають, начебто, хуліганські дії обвинуваченого ОСОБА_7 .

Інших доказів на підтвердження винуватості обвинувачених за ч. 2 ст. 296 КК України суду не надано стороною обвинувачення.

Згідно п.3 ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Зважаючи на викладене, суд за відсутності беззаперечних доказів на підтвердження здійснення ОСОБА_6 , ОСОБА_15 та ОСОБА_7 дій, щодо грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, приходить до висновку про відсутність в діях обвинувачених складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку з чим вони підлягають виправданню за вказаною статтею Кримінального кодексу України з вищенаведених підстав.

Крім того, під час досудового розслідування кримінального провадження органом досудового розслідування не була проведена портретна експертиза, яка би чітко ідентифікувала обвинувачених на наданому суду відеозаписі. Під час судового розгляду обвинувального акту, клопотань про проведення такої експертизи від учасників судового розгляду не поступало.

Щодо обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, а саме в умисному заподіянні ним легких тілесних ушкоджень 04.08.2017 року потерпілому ОСОБА_13 як працівнику правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, суд приходить до наступних висновків.

Відповідальність за ч.2 ст.345 КК України настає у разі умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу чи його близьким родичам побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

З суб`єктивної сторони злочин, передбачений ч.2 ст.345 КК України, характеризується умисною формою вини.

Відповідно до закону, при прямому умислі винний передбачає наслідки як можливий або неминучий результат свого суспільно небезпечного діяння, а при непрямому умислі він передбачає лише можливість настання таких наслідків.

Основна відмінність прямого і непрямого умислу полягає у їх вольовому моменті. Якщо при прямому умислі він характеризується бажанням настання суспільно небезпечних наслідків, то при непрямому - свідомим припущенням їх настання. В останньому випадку воля особи посідає не активну, а пасивну щодо наслідків позицію, оскільки наслідки є побічним результатом злочинної дії (бездіяльності) винного.

При цьому, суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 24 його Постанови № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», згідно яких: «…Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій».

Як вбачається з показань, наданих в судовому засіданні обвинуваченим, ОСОБА_7 вважає себе не винним в інкримінованому йому злочині, передбаченому за ч. 2 ст. 345 КК України та пояснив суду, що він не наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_13 , які відповідно до висновку експерта №2533 від 29.09.2017р. згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Будучи попередженим про кримінальну відповідальність, потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_7 не впізнав і не вказав на обвинуваченого як на особу, яка вчинила щодо нього хуліганські дії із заподіянням тілесних ушкоджень, а відтак, надані потерпілим відомості щодо відомих йому обставин у кримінальному провадженні опосередковано вказують на відсутність у справі обставин, що підлягають доказуванню, а саме - причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому суспільно небезпечного винного діяння.

Крім того, як зазначив обвинувачений ОСОБА_7 , його дії під час мітингу, не могли привести до отримання потерпілим тілесних ушкоджень у вигляді саден обличчя, грудної клітки, синців обох передпліч, опіку обох очей, у тому числі у зв`язку з тим, що після інциденту між учасниками мітингу та працівниками поліції, потерпілий ОСОБА_13 повернувся до працівників поліції та продовжив здійснювати активну боротьбу з усіма мітингуючими, а саме наздоганяв їх, зупиняв, штовхав, голосно висловлював промови. Будь яких дій, які б свідчили про той факт, що у останнього болять очі чи тулуб (тримання за очі, грудну клітину або передпліччя), потерпілий не здійснював.

Зазначені показання обвинуваченого ОСОБА_7 стороною обвинувачення наданими доказами спростовані не були. Крім того, відеозапис від 04.08.2017р. фактично підтвердив доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо активних дій потерпілого ОСОБА_13 на протязі всього відеозапису, у тому числі після інциденту із обвинуваченим ОСОБА_7 . Яких небудь переконливих доказів того, що саме ОСОБА_7 наніс ОСОБА_13 легкі тілесні ушкодження, які констатовані експертом, органом досудового розслідування суду не надано.

Крім того, відповідно до обвинувального акту, дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України за ознаками: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно диспозиції статті 126 КК України (побої і мордування) вбачається, що об`єктивна сторона злочину полягає: 1) в завданні удару, побоїв або 2) вчиненні інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Під ударом слід розуміти одноразовий різкий вплив на тіло людини за допомогою певного предмета або частини тіла (руки, ноги, голови), що завдає фізичного болю. Побої - це багаторазове (два і більше) завдання ударів по тілу потерпілого, яке не спричинило тілесних ушкоджень.

Завдання удару, побоїв, вчинення інших насильницьких дій утворюють склад злочину, передбаченого ст. 126 КК України, за двох умов, а саме тоді, коли вони: а) завдали потерпілому фізичного болю; б) не спричинили тілесних ушкоджень.

Під фізичним болем розуміється такий психічний стан особи, який характеризується стражданнями, спричиненими фізичним впливом на його тіло.

Якщо удар, побої або інші насильницькі дії не завдали потерпілому фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вони не визнаються злочином.

Проте, доводи обвинувачення щодо нанесення обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому побоїв, якіб завдали потерпілому фізичного болю, не підтвердились в ході судового розгляду обвинувального акту та були спростовані показаннями потерпілого ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків та відеозаписом подій від 04.08.2017р.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 у своєму допиті зазначив про відсутність умислу, спрямованого на нанесення будь яких тілесних ушкоджень працівнику поліції, в особі полковника поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 , адже під час мітингу йому був не відомив потерпілий саме як працівник поліції.

Переглядом відеозапису в судовому засіданні встановлено, що працівник поліції ОСОБА_26 не був одягнутий в форму, яка б його чітко відрізняла його від інших мітингуючих, які також були одягнуті у камуфльований одяг. Також на відео не зафіксовано, що ОСОБА_13 представлявся мітингуючим працівником поліції.

Враховуючи викладене вище, при оцінці доказів, які б свідчили про умисел ОСОБА_7 на заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень, суд вважає, що стороною обвинувачення не надано належних, допустимих та достатніх доказів на обґрунтування того, що саме ОСОБА_7 завдав побої, тілесні ушкодження у вигляді: поверхневого хімічного опіку кон`юнктиви (сполучно тканинної оболонки) обох очей, саден обличчя, грудної клітки, синців обох передпліч, як працівнику правоохоронного органу.

При цьому, суд, враховуючи вищезазначені роз`яснення Верховного Суду України, щодо необхідних складових при встановленні наявності умислу та поведінки ОСОБА_7 в момент участі у мітингу від 04.08.2017р., приходить до висновку, що в діях ОСОБА_7 відсутній умисел, спрямований на нанесення ОСОБА_13 побоїв, тілесних ушкоджень.

Крім того, стороною обвинувачення, не доведено факт наявності причинного зв`язку між діями обвинуваченого ОСОБА_7 та отриманими потерпілим ОСОБА_13 тілесних ушкоджень у вигляді хімічного опіку кон`юнктиви (сполучнотканинної оболонки) обох очей. Так, відповідно до показань потерпілого ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_7 та відеозапису від 04.08.2017р., вбачається, що під час інциденту між потерпілим та обвинуваченим, учасниками мітингу та працівниками поліції не застосовувались засоби, які б могли призвезти до отримання опіку очей, у тому числі сльозогінний газ. Навпаки, як слідує з показань обвинувачених та свідка ОСОБА_25 , сльозогінний газ використовувався не мітингувальниками, а їх опонентами. На цей факт вказує також і те, що у затриманих мітингувальників (обвинувачених) не було вилучено балонів із слозогінним газом.

Крім того, з досліджених судом доказів та показань свідків, потерпілого, обвинуваченого, не вбачається в чому ж саме полягав характер дій та спеціальний мотив ОСОБА_7 , направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником правоохоронного органу своїх службових обов`язків. За таких обставин, надані стороною обвинувачення докази, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, та не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, як і інші, оскільки фактичні дані, які вони містять, не спростовують доводи обвинуваченого та потерпілого.

А тому, суд приходить до висновку про відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, так як відсутня суб`єктивна сторона злочину, яка полягає у прямому умислі, поєднаному із спеціальним мотивом.

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінального правопорушення не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який знайшов свій вияв як в положенні ст.17 КПК України, з якого випливає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має право бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності вини такої особи тлумачаться на її користь, так і у практиці Європейського суду з прав людини, зокрема рішенні від 21.07.2011р. у справі "Коробов проти України", в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

Виявлені в ході судового розгляду суперечності щодо обставин вчинення злочинів, а також пояснення обвинуваченого про його невинуватість не були спростовані, інших належних та допустимих доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, що йому інкримінується, за викладених в обвинувальному акті обставин стороною обвинувачення надано не було.

Згідно п.2 ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Отже, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано достатніх та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_7 злочину, а саме: умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з чим необхідно визнати ОСОБА_7 невинуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та виправдати.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Позовна заява у кримінальному провадженні відсутня.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 368-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Обраний ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.08.2017 року обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,- скасувати.

ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Обраний ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2017р. та змінений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.06.2019 року, обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме у сумі 9 605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень, після набрання чинності судового рішення,- скасувати.

Повернути заставу ОСОБА_6 у розмірі 9 605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень з депозитного рахунку ТУ ДСА в Одеській області.

ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Обраний ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2017р. та змінений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.06.2019р., обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме у сумі 9 605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень, після набрання чинності судового рішення,- скасувати.

Повернути заставу ОСОБА_7 у розмірі сумі 9 605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень з депозитного рахунку ТУ ДСА в Одеській області.

Речовий доказ: відео файл під назвою 0030 обємом 1,36 ГБ,. який розташований на диску Arena DVD R/ 47 GB S/N: DR5FA1-00870,- зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1