Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/393/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2019 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.09.2019 року, якою стосовно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, без утриманців, без визначеного місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 15.10.2010 року за ч.3 ст. 185, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.02.2017 року, звільненого від подальшого відбування покарання та направленого до Кіровоградської психіатричної лікарні для надання стаціонарної психіатричної допомоги у примусовому порядку із загальним наглядом,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на п`ятдесят вісім днів, а саме: з 13 години 00 хвилин, 24 вересня 2019 року до 13 годині 00 хвилин, 20 листопада 2019 року, без визначення розміру застави,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.09.2019 року, частково задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 .
Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 днів без визначення розміру застави.
Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що докази надані органом досудового розслідування містять достатньо даних про наявність обґрунтованої підозри
Також, слідчий суддя взяв до уваги дані, що характеризують особу підозрюваного, який будучи належним чином обізнаний про свій статус підозр юного у даному кримінальному провадженні, більше року переховувався від слідства. За таких умов, стосовно підозрюваного не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, через наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що менш суворі види запобіжних заходів не здатні забезпечити ризики передбачені ст.177 КПК України та належне виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.
Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.09.2019 року про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 та винести нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого.
Свої вимоги мотивує тим, що висновки суду, викладені в ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Слідчий суддя свідомо спотворив дані досліджені в судовому засіданні, проігнорував показання свідка і не зазначив причини відхилення доказів сторони захисту, діяв упереджено свідомо перекручуючи обставини справи, незважаючи на необґрунтованість підозри виправдав хуліганські дії потерпілого необхідністю для жертви звертатись до поліції, а не захищатись всіма можливими засобами, незважаючи на відсутність судово-медичних даних зазначив про наїзд автомобілем на потерпілого.
Зазначає, що 07.01.2018 року приблизно о 05 год. ОСОБА_8 працюючи водієм таксі на автомобілі Деу Нексія відвіз ОСОБА_11 , який був у стані алкогольного сп`яніння за вказаною ним адресу по АДРЕСА_2 . По прибуттю ОСОБА_11 відмовився сплачувати за проїзд і вийшов з автомобіля. На словесну перепалку з ОСОБА_8 відреагував неадекватно, відірвав від автомобіля номерний знак і почав наносити номерним знаком і ногами удари по автомобілю. Боючись за власне життя і здоров`я, ОСОБА_8 по радіостанції запросив допомоги від інших водіїв таксі, які негайно відреагували і в кількості приблизно 15 осіб прибули на місце події де зупинили напад ОСОБА_11 і затримали його. На пропозицію водіїв таксі сплатити за проїзд і ремонт пошкодженого ним автомобіля ОСОБА_11 передав їм свій смартфон, який один з водіїв таксі передав ОСОБА_8 для вирішення цього питання пізніше.

ОСОБА_8 дзвонив і пропонував забрати свій смартфон та відшкодувати шкоду заподіяну автомобілю, однак отримав відмову, тому здав смартфон до ломбарду і відремонтував автомобіль.

Батько потерпілого погрожував скористатись корупційними зв`язками для помсти особам, які припинили хуліганські дії ОСОБА_11 .

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою в якому спотворив обставини події і в судовому засіданні заперечував допитувати будь-кого з водіїв таксі, які припиняли хуліганські дії «протерпілого».

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_12 , який показав що на початку 2018 року вночі він працюючи на таксі «Шарк» стояв біля АТБ в районі Ковалівки і по радіостанції почув, що відносно одного з таксистів здійснюється напад невідомої особи з холодною зброєю по вул. Жадова м Кропивницький. Він одразу поїхав на допомогу. Біля будинку № 30 по вул. Жадова він побачив автомобіль Деу Нексію бордового кольору біля якої знаходився невідомий йому чоловік високого зросту, тримав в руці номерний знак від автомобіля і наносив ним удари по корпусу автомобіля, а також наносив удари ногами в передню частину автомобіля. Вказана людина щось кричала. Водій сидів в автомобілі і не виходив. Одночасно з ним приїхало ще декілька автомобілів таксі, водії яких почули сигнал про напад. Він і ще декілька водіїв підбігли до особи, яка вчиняла напад, однак вказана особа повернулась до них і почала намагатись нанести удари кожному по голові номерним знаком. ОСОБА_12 підставив руку і удар прийшовся не по голові, а по руці. Хтось з присутніх водіїв захищаючись від нападу вдарив вказану особу в обличчя і всі стали намагатись відібрати у нього номерний знак, яким він міг нанести шкоду, однак вказана особа була дуже міцна зі спортивною підготовкою і навіть кілька осіб не могли відібрати номерний знак і вгамувати людину. Через деякий час вдалося затримати вказану особу і відібрати номерний знак при цьому кілька водіїв отримали тілесні ушкодження. Від вказаної людини був запах алкоголю і явні ознаки алкогольного сп`яніння. Кілька водіїв вирішили довести його додому і запропонувати батькам сплатити за спричинену автомобілю шкоду. Поки він глушив свій автомобіль кілька водіїв завели його до під`їзду, однак вказана особа не хотіла йти додому. Що було далі він не знає так як поїхав далі працювати. Де був водій ОСОБА_13 в цей час він не бачив. Через деякий час він був присутній при телефонній розмові водія ОСОБА_14 з батьком особи, яка вчинила напад про відшкодування шкоди спричиненої автомобілю в ході якої останні погрожував розправою, повідомив, що його син займається карате, що буде прокурором і що всіх знайде і покарає. Також, розмова йшла про телефонний апарат, який ОСОБА_15 пропонував повернути, а батько нападника повинен був дати кошти на ремонт автомобіля, однак останній відмовився і пропонував його залишити собі. Про викрадення іншого майна батько потерпілого не розповідав.

Аналогічні показання дав підозрюваний ОСОБА_8 , який показав, що ні на кого не наїзжав, з автомобіля не виходив, потерпілого не бив і нічого у нього не відбирав. Пропозицію батька потерпілого залишити смартфон собі сприйняв, як засіб відшкодування спричиненої шкоди.

Доказів спричинення потерпілому тілесних ушкоджень наїздом автомобіля слідчим не надано.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.09.2019 року клопотання слідчого задоволено з посиланням на психічну хворобу, умисний наїзд на пішохода, приводом чого стало 15 грн., заперечення права на захист особи від нападу озброєної особи в тому числі закликом про допомогу.

Також, захисник зазначає, що слідчим суддею при винесенні ухвали істотно порушено вимоги кримінально процесуального закону і ухвала є незаконною, оскільки порушено право на ретельний розгляд справи і відсутність формалізму.

Право сторони викласти аргументи кореспондується обов`язок суду вислухати і розглянути належним чином. Однак, слідчий суддя проігнорував відсутність доказів існування будь-яких ризиків. Тобто на думку сторони захисту розгляд справи був очевидно свавільним.

З смартфону потерпілого, ОСОБА_8 зробив скріншоти переписки, що підтверджували напад потерпілого та його затримання водіями таксі, що було отримано захисником тільки після судового засідання.

Підозра спростовується показаннями свідка і підозрюваного, тому слідчий суддя зобов`язаний був зазначити в ухвалі, що в діях ОСОБА_8 відсутні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України і звільнити його з під варти, однак, слідчий суддя за надуманих підстав задовольнив клопотання слідчого.

Заслухавши доповідь судді, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України: під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, є зокрема невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідком розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, колегія суддів прийшла до висновків, що під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення.

Так, причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні письмовими доказами, доданими слідчим до клопотання та досліджених слідчим суддею під час судового розгляду.

03 липня 2018 року, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

При цьому колегія суддів враховує позицію ЄСПЛ, зокрема у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Колегія суддів, перевіривши матеріали клопотання, прийшла до висновку, що органом досудового слідства ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, оскільки докази додані ініціатором клопотання повною мірою дають підстави вважати, що ОСОБА_8 міг вчинити злочин, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру.

Крім того, враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів. Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри, чогось очевидно недопустимого чи безпідставного не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційні доводи захисника з приводу відсутності обґрунтованої підозри, є безпідставними, оскільки спростовуються доказами у справі.

Також, колегія суддів знаходить необґрунтованими доводи захисника про те, що слідчий суддя зобов`язаний був зазначити в ухвалі, що в діях ОСОБА_8 відсутні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України і звільнити його з під варти, оскільки чинним кримінально процесуальним законом слідчий суддя позбавлений права вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, правової кваліфікації дій особи, тощо.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновком слідчого судді про існування ризику передбаченого п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України тобто переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так в обґрунтування існування вказаних ризиків слідчий суддя зазначає про те, що дії підозрюваного визначаються як заздалегідь сплановані, обдумані, ретельно законспіровані. Підозрюваний втратив соціальну адаптацію, тривалий час не має законного джерела одержання доходу чи/або заробітної плати, раніше судимий. Слідчий суддя взяв також до уваги дані, що характеризують особу підозрюваного, який будучи належним чином обізнаний про свій статус підозрюваного у даному кримінальному провадженні, більше року переховувався від слідства.
Проте, такі висновки, на думку колегії суддів, не відповідають фактичним обставинам справи та на думку колегії суддів є передчасними, оскільки поза увагою слідчим суддею залишено наступне.

Як убачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, злочину у вчиненні якого ОСОБА_8 оголошено про підозру, вчинений 07.01.2018 року. Наступного дня 08.01.2019 року відомості про вчинення злочину внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

26.04.2019 року, старшим слідчим Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, складено повідомлення про підозру ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, яке того ж дня отримала ОСОБА_16 , яка є його матір`ю.

В той же день, 26.04.2019 року, той же слідчий виніс постанову про зупинення досудового розслідування, в обґрунтування якого зазначив, що неодноразовим відвідуванням місця проживання підозрюваного вдома його не було, про його місцезнаходження нічого не відомо. З тих же підстав 26.04.2019 року, постановою слідчого, ОСОБА_8 оголошений в розшук.

Постановою слідчого від 03.07.2019 року у вказаному кримінальному провадженні відновлено досудове розслідування у зв`язку з встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_8 , та вручено йому повідомлення про підозру особисто. Того ж дня, ОСОБА_8 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу.

Проте, вже 04.07.2019 року, постановою слідчого, з посиланням на те, що перебування ОСОБА_8 невідоме, знову зупинено досудове розслідування та оголошено розшук підозрюваного.

Враховуючи наведене убачається, що слідчим після проведення з підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних дій, відразу приймалося рішення про зупинення досудового розслідування та оголошення останнього у розшук.

Разом з цим, окрім вищевказаних процесуальних рішень слідчого, будь яких доказів на підтвердження того, що підозрюваний ОСОБА_8 переховувався від слідства до клопотання про застосування запобіжного заходу немає. Відсутні посилання на конкретні обставини, матеріали розшукової справи, пояснення свідків, службові рапорти, тощо.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчим належним чином не доведено суду ризику, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто переховуватися від органів досудового розслідування та або суду.

Також, посилання слідчого у своєму клопотанні та слідчим суддею у своєму рішенні на ризик передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, у зв`язку тим, що ОСОБА_8 був раніше засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину, не можуть свідчити про схильність останнього до вчинення інших кримінальних правопорушень.

Матеріали клопотання слідчого не містять об`єктивних даних про те, що ОСОБА_8 має статус підозрюваного чи обвинуваченого у іншому кримінальному провадженні, а отже висновки слідчого судді про схильність особи до вчинення інших кримінальних правопорушень є передчасними.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування ризиків передбачених ч.3 ст. 177 КПК України, оскільки без встановлення обмежувального заходу до підозрюваного ОСОБА_8 останній матиме реальну можливість на незаконно впливати на свідків, потерпілого.
Проте, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення, як в суді першої інстанції так і на час апеляційного перегляду в судовому засіданні не доведено доцільність тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , та те, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та, що обставини, зазначені у ст. 178 КПК України, виправдовують тримання підозрюваного під вартою. Колегія суддів приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчим суддею, хоча і було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, проте наразі цей ризик, на переконання колегії суддів, має мінімізований ступінь його здійснення, з урахуванням того, що сам по собі факт вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Згідно установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). А наявність лише обґрунтованість підозри та наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, без наявності достатніх доказів щодо неможливості застосування біль м`якого запобіжного заходу, хоча і є визначеними елементами при обранні запобіжного заходу, однак не можуть бути самостійною і достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.(«Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43).

Таким чином, колегія суддів з урахуванням установлених обставин, а також тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється, які хоча і відноситься до категорії тяжких, проте з урахуванням даних про особу підозрюваного, який в минулому хоча і був засуджений, має постійне місце проживання в місті Кропивницькому, одружений, тобто має міцні соціальні зв`язки, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, його стан здоров`я, у зв`язку з чим вважає, що на даному етапі досудового розслідування достатнім стримуючим засобом неналежної процесуальної поведінки підозрюваного буде запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання поклавши, обов`язки, передбачені п.п. 1-5 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вказані обставини узгоджуються з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, в якій зазначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Враховуючи викладене, оскільки у клопотанні слідчого та прокурором на момент розгляду клопотання та в апеляційній інстанції не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти встановленим ризикам, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, застосувавши до підозрюваного у відповідності до вимог ст. 179 КПК України, запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки він відповідає вказаним вище нормам закону і фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 179, 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.09.2019 року, якою до підозрюваного ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 58 днів, скасувати.
Клопотання слідчого задовольнити частково.
Застосувати підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_8 , прибувати за кожною вимогою до суду, а також:
не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом.
Підозрюваного ОСОБА_8 звільнити з під варти в залі суду негайно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Підписи:
Згідно з оригіналом.
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2