В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" листопада 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006609 від 08 серпня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 25 листопада 2010 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2019 року близько 15 годин 30 хвилин ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 проходив повз будинку АДРЕСА_2 , та зайшли в арку цього будинку.
В цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 та ривком вихопив із сумки останнього грошові кошти у сумі 1200 гривень.
Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1200 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні повністю визнав, щиро розкаявся, повністю підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин, встановлених під час досудового розслідування. Показав, що він був знайомий з потерпілим ОСОБА_5 , у них були дружні стосунки. 07 серпня 2019 року між ними виникло непорозуміння та конфлікт. Під час якого він вирішив забрати у ОСОБА_5 гроші, які бачив у кишені сумки. Коли вони разом зайшли до арки в будинку АДРЕСА_2 , то він витягнув гроші з кишені сумки ОСОБА_5 та почав тікати. Він розумів, що це чужі гроші, а ОСОБА_5 просив його їх повернути. Не дивлячись на ці обставини він втік, гроші витратив на власні потреби. На цей час він повернув потерпілому гроші, вони примирилися, знову товаришують. Просить суворо його не карати.
Дані обвинуваченим ОСОБА_3 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.
Винність обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , тих, що стосуються вирішення питання протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення, протоколу огляду місця події, протоколу проведення слідчого експеременту, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками,, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.
Як вбачається із даних, що містяться:
- у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07 серпня 2019 року, до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві 07 серпня 2019 року звернувся потерпілий ОСОБА_5 з заявою про те, що 07 серпня 2019 року наглядно знайомий чоловік ОСОБА_3 вихопив у нього грошові кошти в сумі 1200 гривень та втік;
- у протоколі огляду місця події від 07 серпня 2019 року та ілюстрованої таблиці до нього: на ділянці місцевості, за адресою: АДРЕСА_2 , чоловік, який представився як ОСОБА_5 , повідомив, що його знайомий ОСОБА_3 заволодів його грошовими коштами в сумі 1200 гривень;

- у протоколі проведення слідчого експерименту від 30 серпня 2019 року, під час якого ОСОБА_3 детально розповів, де як та при яких обставинах він забрав грошові кошти у свого знайомого ОСОБА_5 ;

- у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 26 серпня 2019: потерпілий ОСОБА_5 , в присутності понятих вказав на особу, під номером два, а саме ОСОБА_3 , як на особу, яка забрала у нього грошові кошти.;
- у повідомленні про підозру від 30 серпня 2019 року: слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві лейтенант поліції ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_3 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

- у заяві ОСОБА_5 , який відмовляється від позову, та просить призначити обвинуваченому найменше покарання;
Винність ОСОБА_3 який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 186 КК України, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, цивільного позову по справі не заявлено, у судових дебатах потерпілий показав, що обвинувачений повернув йому усі гроші, вони помирилися, тому просив його не карати.

Обставиною, яка відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття обвинуваченого та відшкодування заподіяної шкоди.
Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 , - судом не встановлено.
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, тобто без відбування покарання, а тому вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням вимог ст.75 КПК України, з випробуванням та покласти обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (двох) років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1