Провадження № 1-кс/161/9261/19
У Х В А Л А
про накладення арешту на майно
м. Луцьк 11 листопада 2019 року
Старший слідчий СВ Луцького районного ВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме автомобіль марки «Фольксваген ЛТ28", білого кольору, д. н. з. НОМЕР_1 , ключі до нього та технічний паспорт на автомобіль НОМЕР_2 , яке під час огляду місця події 01.11.2019 року було вилучено.
Клопотання обґрунтоване тим, що 01.11.2019 року, на території ТСЦ 0741, що в с. Струмівка Луцького району по вул. Рівненська, 74, виявлено автомобіль марки "Фольксваген ЛТ28", білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 із ознаками зміни агрегатів кузова.
Під час проведення огляду місця події 01 листопада 2019 року було вилучено автомобіль марки «Фольксваген ЛТ28", білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ключі до нього та технічний паспорт на автомобіль НОМЕР_2 , які в подальшому згідно постанови від 01.11.2019 року визнані речовим доказом.
З метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, слідчий просить слідчого суддю клопотання задовольнити..
Від слідчого та прокурора надійшла заява про розгляд клопотання без їх участі. Клопотання підтримують та просять задовольнити.
Від власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд клопотання у її відсутності.
Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.
Дослідивши матеріали клопотання, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою від 01 листопада 2019 року, автомобіль марки «Фольксваген ЛТ28", білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ключі до нього та технічний паспорт на автомобіль НОМЕР_2 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, автомобіль та ключі до нього зберігати на арешт майданчику, що у м. Луцьк по вул. Ківерцівська, 37, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу зберігати при матеріалах кримінального провадження (а.с.3).
Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль марки «Фольксваген ЛТ28", н.з. НОМЕР_1 , встановлено, що власником автомобіля є ОСОБА_5 .
На переконання слідчого судді, слідчий у своєму клопотанні довів, що для збереження автомобіля марки «Фольксваген ЛТ28", д.н.з. НОМЕР_1 , як речового доказу, слід накласти арешт на нього.
Розглядаючи дане питання, слідчий суддя виходить з того, що відповідно до положень п.4-6 ч.2 ст.173 КПК України, слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна, повинен врахувати:1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);2) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;3) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Також відповідно до положень ч.4 ст.170 КК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає необхідності у накладенні арешту саме із забороною користування автомобілем.
Однак, враховуючи необхідність проведення судових експертиз та слідчих дій у провадженні, слідчий суддя вважає за необхідним накласти арешт із забороною розпорядження автомобілем, без заборони користування ним.
Таким чином, суд розглянувши дане клопотання, з урахуванням положень ч.2 та 4 ст.170 КК України з урахуванням розумності та співрозмірності, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту, а саме накладає арешт шляхом заборони відчуження автомобіля до скасування арешту у встановленому порядку нормами діючого КПК України.
В зв`язку з чим необхідно накласти арешт та передати на відповідальне зберігання транспортний засіб - його фактичному власнику ОСОБА_5 .
У зв`язку із вищевикладеним, в частині накладення арешту на ключі до автомобіля марки «Фольксваген ЛТ28", д.н.з. НОМЕР_1 та технічний паспорт на автомобіль НОМЕР_2 , слід відмовити.
При цьому, відповідно до положень ч.3 ст.173 КК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого задовольнити частково.
Накласти в межах даного кримінального провадження арешт на автомобіль марки «Фольксваген ЛТ28", білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , який в ході огляду місця події 01.11. 2019 року був вилучений, який належить ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження даного майна до скасування арешту у встановленому порядку нормами діючого КПК України.
Транспортний засіб - автомобіль марки «Фольксваген ЛТ28", білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 передати власнику - ОСОБА_5 , визначивши відповідальну особу за збереження даного майна.
В решті клопотання відмовити.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
На підставі ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області ОСОБА_1