н/п 1-кс/640/9951/19
"23" серпня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі заявниці ОСОБА_3 ,
адвоката - ОСОБА_4 ,
Також їй відомо, що автомобіль Фольксваген - Тигуан, який належить їй зберігається в неналежних умовах для зберігання речових доказів, а саме автомобіль з моменту його вилучення до теперішнього часу знаходиться на відкритому майданчику, що призводить до його псування. При подальшому знаходженні її автомобіля на зберіганні в неналежних умовах призведе до подальшого його псування, що завдасть їй матеріальну шкоду.
На сьогоднішній день всі сліди злочину, які зберіг на собі транспортний засіб, зафіксовані судовим експертом і не можуть бути вже приховані, знищені, перетворені. Потреба в забезпеченні схоронності речових доказів шляхом зберігання транспортного засобу на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів з позбавленням її права використання майна. Натомість, у разі необхідності проведення слідчого експерименту з використанням саме цього автомобіля, таке проведення неможливе, так як автомобіль потребує ремонту. Продовження арешту зі зберіганням автомобіля на штрафмайданчику може створити перешкоди у встановленні всіх обставин у кримінальному провадженні.
Окрім того, у зв`язку із вжиттям таких заходів на теперішній час тривалий час порушуються її права та охоронюваних законом її інтереси як власника майна, передбачені ст.319, 321 ЦК України, згідно яких кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.
У судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 та її адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримали, просили задовольнити.
Слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 та процесуальний керівник у кримінальному провадженні прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви, у яких проти задоволення клопотання заперечували проти зняття арешту з автомобіля, вказуючи, що хоча автомобіль вже був досліджений експертами авто техніками та висновки авто технічної та транспортної трасо логічної експертизи долічений до матеріалів кримінального провадження, але досудове слідство триває. В подальшому планується допит ОСОБА_3 та проведення слідчого експерименту за її участі. За результатами слідчого експерименту в подальшому під час розслідування може виникнути необхідність в дослідженні експертами автомобіля "VOLKSWAGEN TIGUAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.11,12, 13).
Неявка учасників процесу, у відповідності до ст.174 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотанню.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання та які надані до суду, приходить до наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про передачу в користування арештованого автомобіля ОСОБА_3 зазначає, щосудовим експертом в галузі судових авто-технічних експертиз проведено технічний огляд автомобіля, а також зафіксовано шляхом фотозйомки механічні пошкодження на зазначеному автомобілі, які утворилися внаслідок зіткнення з мотто, слідчим отримано висновок судової експертизи з фототаблицею. Таким чином мета, з якою на вказаний транспортний засіб накладався арешт, як на речовий доказ, тобто його дослідження, досягнута.
Про проведення у кримінальному провадженні авто-технічної та транспортної трасологічної експертизи зазначають слідчий та процесуальний керівник у кримінальному провадженні.
Проте, як зазначають прокурор та слідчий у кримінальному провадженні, на даний час досудове слідство триває, в подальшому планується допит ОСОБА_3 та проведення слідчого експерименту за її участі, за результатами якого в подальшому під час розслідування може виникнути необхідність в дослідженні експертами автомобіля "VOLKSWAGEN TIGUAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Враховуючи викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку, що потребидосудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного вище транспортного засобу, з забороною відчуження, розпорядження, користування та ремонтування. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Однак, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для володільця майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає можливим змінити місце зберігання автомобіля "VOLKSWAGEN TIGUAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 ,передавши його на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 , та попередити останню про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Керуючись ст.ст. 174, 309, 372, 376 ч.2 КПК України, слідчий суддя, -
Змінити місце зберігання автомобіля "VOLKSWAGEN TIGUAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 , передавши його на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
У задоволенні іншої частини клопотання ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1