Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

04 грудня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Зарічненського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000180,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Зарічненського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2019 року задоволено клопотання начальника Зарічненського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Залізниця Любешівського району Волинської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 грудня 2019 року.

Строк дії ухвали постановлено рахувати з моменту проголошення ухвали, тобто з 17 год. 00 хв. 11 листопада 2019 року.

Підозрюваного ОСОБА_5 взято під варту в залі суду.

При цьому слідчий суддя зазначив, що зібрані органом досудового розслідування докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, а також наявність ризиків переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення. Також слідчим суддею було враховано попередню процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 30 діб за адресою: АДРЕСА_2 .

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що право ОСОБА_5 на захист було порушено в момент його затримання 08.08.2019 року, оскільки його було затримано 08.08.2019 року о 00 год. 52 хв., а повідомлення про його затримання до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Рівненській області надійшло лише о 10 год. 15 хв. 08.08.2019 року.

Також, на думку захисника, слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах, а 14.08.2019 року, коли було постановлено ухвалу про затримання ОСОБА_5 з метою приводу, підозрюваним направлялось на електронну адресу суду повідомлення про його перебування на стаціонарному лікуванні. Зазначив, що його підзахисним не чинився тиск на потерпілих.

ОСОБА_5 не було відомо, що прокурор подав до суду клопотання про продовження йому строку запобіжного заходу, а тому немає підстав стверджувати, що він ухилився від необхідності прибути до Зарічненського районного суду Рівненської області.

На переконання захисника, ні в клопотанні, ні в ухвалі слідчого судді не вмотивовано на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного. Зазначив, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_5 потребує стаціонарного лікування, через травму спини він погано ходить, не може самостійно себе обслуговувати. При цьому, Зарічненським ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області на даний час проводиться досудове розслідування за заявою ОСОБА_5 щодо отримання ним тілесних ушкоджень.

Оскільки в ухвалі міститься твердження про наявність в діях ОСОБА_5 складу інкримінованого йому злочину, що свідчить про те, що слідчий суддя вдався у дослідження і оцінку доказів.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 просить вказану ухвалу скасувати. Так, апелянт зазначив, що 01.11.2019 року було складено обвинувальний акт відносно нього та в подальшому його передано до суду, чим було завершено досудове розслідування. А тому, на його переконання, не може йти мова про продовження/відновлення строків досудового розслідування після повернення обвинувального акта прокурору, тобто усі процесуальні дії, крім складення нового обвинувального акта та направлення його до суду, є незаконними.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних доводів і залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 5 ч.2 ст.183 КПК встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, - вчинення групою осіб нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та проникнення у житло. За вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Зокрема в ході досудового розслідування вставлено, що 08 серпня 2019 року в нічну пору доби ОСОБА_5 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, за попередньою змовою із невстановленими органом досудового розслідування особами, з метою вчинення розбійного нападу на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , шляхом протиправного відкритого заволодіння майном останніх, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, прибув до домогосподарства потерпілих, розташованого по АДРЕСА_3 .

Того ж дня, приблизно о 00 год. 40 хв., ОСОБА_5 разом з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, використовуючи предмети одягу, що приховують обличчя, здійснили напад на ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та нанесли останнім тілесні ушкодження.

ОСОБА_5 незаконно проник до житлового будинку, застосувавши насильство, здійснив напад на потерпілого ОСОБА_9 , нанісши йому удари кулаками в голову. Однак, не подолавши опір потерпілих, невстановлені особи зникли з місця події, а ОСОБА_5 був затриманий потерпілими на місці вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд враховує, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» вказано, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Зібрані органами досудового розслідування докази, а саме протоколом огляду місця події від 08 серпня 2019 року, протоколами допиту потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 08 серпня 2019 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 08 серпня 2091 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 09 серпня 2019 року, а також висновками експертів від 15 серпня 2019 року щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в інкримінованому йому злочині.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України. Водночас, оскаржувана ухвала не містить твердження про наявність в діях ОСОБА_5 складу інкримінованого йому злочину, на що покликалась захисник, натомість під час розгляду клопотання слідчим суддею було досліджено матеріали, надані стороною обвинувачення, для підтвердження обґрунтованості чи не обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_5 .

08 серпня 2019 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Також колегія суддів зауважує, що стороною обвинувачення було надано докази, достатні для підтвердження ризиків, заявлених у клопотанні.

Так, ризик можливості ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та суду стверджується тим, що він неодноразово змінював своє місце перебування, не повідомляючи про це ні слідчого, ні прокурора. Зокрема, ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Зарічненська ЦРЛ» з 08 серпня 2019 року, однак 11 серпня 2019 року самовільно залишив лікувальний заклад, мотивуючи це тим, що допустимий термін його законного затримання закінчився. Також він двічі без поважних причин не з`являвся до Зарічненського ВП для проведення слідчих дій. Крім того, ОСОБА_5 не з`явився на 10 год. 00 хв. 09 листопада 2019 року до Зарічненського районного суду Рівненської області для розгляду клопотання прокурора про обрання йому запобіжного заходу. При цьому, доводи сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_5 не знав про вказане судове засідання, не знайшли свого підтвердження, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 був належним чином повідомлений про його дату, час та місце під час судового засідання 08 листопада 2019 року, яке проводилось у режимі відеоконференції з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Вказані обставини у сукупності з тяжкістю можливого покарання, на переконання колегії суддів, свідчать про ризик можливості ОСОБА_5 переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також на даний час існують підстави стверджувати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе чинити тиск на потерпілих та свідків з метою зміни ними своїх показань, оскільки йому відоме місце проживання перших.

Колегія суддів також вважає встановленим ризик можливості ОСОБА_5 знищити засоби, використані ним та іншими невстановленими на даний час особами для вчинення розбійного нападу, оскільки нападники використовували предмети одягу, що приховують обличчя, та комплект мобільних рацій для зв`язку між собою, місцезнаходження яких на даний час не відоме. Проте вказані речі мають істотне значення для встановлення усіх обставин кримінального провадження.

Встановлені обставини кримінального провадження, з урахуванням особи підозрюваного, який раніше неодноразово судимий, в тому числі й за аналогічні злочини, дають підстави стверджувати, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Разом з тим, сторона захисту, вказуючи на неможливість перебування ОСОБА_5 у слідчому ізоляторі, не надала доказів, які б беззаперечно підтверджували неможливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через стан його здоров`я. У долучених виписках із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_5 вбачається, що він періодично отримує амбулаторне симптоматичне лікування та потребує підтримуючого лікування. Водночас жодних відомостей про неможливість його отримання у медичній частині ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» не зазначено.

Також колегія суддів зауважує, що вимога підозрюваного ОСОБА_5 в апеляційній скарзі не конктретизована, оскільки висловивши прохання скасувати ухвалу слідчого судді він не висловив думку щодо клопотання начальника Зарічненського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 .

При цьому викладена у своїй апеляційній скарзі вимога захисника щодо застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , суперечить поданій захисником-адвокатом ОСОБА_14 довідці про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04.10.2019 р. №2849. Згідно даних цієї довідки підозрюваний є головою домогосподарства, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Доводи захисника щодо порушення права ОСОБА_5 на отримання правової допомоги при його затриманні та проведення досудового розслідування за заявою підозрюваного про заподяння йому тілесних ушкоджень не заслуговують на увагу, оскільки жодним чином не спростовують даних про наявність існування зазначених ризиків.

Як пояснив прокурор апеляційному суду, на даний час підозрюваний та його захисник ознайомлюються з матеріалами даного кримінального провадження і ухвалою суду ним встановлено строк для цього. Постановою виконувача обов`язків керівника Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_15 від 11 листопада 2019 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000180 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, продовжено до трьох місяців, тобто до 11 грудня 2019 року включно.

При цьому, колегія суддів зауважує, що чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не містить заборони щодо здійснення необхідних процесуальних дій після повернення обвинувального акта прокурору. Тому апеляційні доводи підозрюваного щодо незаконності будь-яких процесуальних дій слідчого чи прокурора повернення обвинувального акта судом не ґрунтуються на законі. Інших доводів на спростування висновків слідчого судді стороною захисту надано не було.

Доводи захисника щодо порушення слідчим суддею презумпції невинуватості, оскільки оскаржена ухвала містить думку про наявність в діях ОСОБА_5 складу інкримінованого йому злочину, позбавлені підстав - таке твердження у ній відсутнє.

Згідно ст.5 Європейської Конвенції з прав людини (1995 р.) законним та обґрунтованим вважається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Вказане вище дозволяє зробити висновок, що місцевий суд обґрунтовано, у відповідності з вимогам ст.ст. 176-178, 183, 194, 196, 197 КПК та з урахуванням характеру і ступеню суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, за відсутності підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу обгрунтовано обрав підозрюваному запобіжних захід.

Порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Зарічненського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3