ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи: 647/2050/17
Номер провадження 11-кп/819/916/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 307 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_3

Суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

Секретар судового засідання: ОСОБА_6

З участю прокурора: ОСОБА_7

захисника

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу Бериславського районного суду Херсонської області 18.09.2017 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області 18.09.2017 року задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Івановського районного суду Івановської області Російської Федерації від 02 вересня 2016 року, з урахуванням змін внесених апеляційною ухвалою Івановського обласного суду від 28.11.2016 року, відносно ОСОБА_8 засудженого за ч.3 ст. 30 п. «г» ч.4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації у відповідність до законодавства України.

ОСОБА_8 вважається засудженим за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 09 років без з конфіскації майна.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишено без змін.

Строк покарання ОСОБА_8 відраховується з 02.09.2016 року.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_8 зараховано у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення в період з 02.04.2016 року по 28.11.2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій зазначає про необґрунтованість та незаконність останнього.

В обґрунтування доводів, вказує на те, що судом не дотримано вимоги ст. 68 КК України, оскільки при вчиненні замаху на злочин, призначуване покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією інкримінованої статті.

Крім того, судом, при приведенні вироку у відповідність, не враховано, що вироком Івановського районного суду Івановської області Російської Федерації ОСОБА_8 призначено покарання нижче від найнижчої межі, а тому наголошує, що при призначенні покарання мають бути застосовані положення ст. 69 КК України.

Просить оскаржувану ухвалу змінити та призначити йому покарання з урахуванням положень ч.3 ст. 68 та ч.1 ст. 69 КК України, а саме у виді позбавлення волі, строком, який не перевищує 6 років.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, засудженого, який наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Доводи ОСОБА_8 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції підлягають задоволенню, оскільки розгляд кримінального провадження був розглянутий без його участі, а про винесення ухвали дізнався під час судового засідання Іванівського районного суду Іванівської області РФ.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 засуджений за вироком Івановського районного суду Івановської області від 02.09.2016 року з урахуванням змін внесених апеляційною ухвалою Івановського обласного суду від 28.11.2016 року, до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі, вчинений групою осіб за попередньою змовою) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вироку Івановського районного суду Івановської області від 02.09.2016 року з урахуванням змін внесених апеляційною ухвалою Івановського обласного суду від 28.11.2016 року до засудженого ОСОБА_8 застосовано додаткове покарання у вигляді штрафу в суму 50000 руб.
У відповідності до приписів ч.3 ст. 610 КК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
Зі змісту ухвали суду першої інстанції вбачається, що суд задовольняючи клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Івановського районного суду Івановської області від 02.09.2016 року відносно ОСОБА_8 у відповідність до законодавства України правильно визначив, що дії засудженого за замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб у великому розмірі слід кваліфікувати за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 307 КК України та обрав міру покарання у виді 09 років позбавлення волі без конфіскації майна, з таким висновком погоджується судова колегія апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до пункту 6-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам вказано на особливості призначення покарання за вчинення готування до злочину або вчинення замаху на злочин. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 68 КК, у разі засудження особи за готування до злочину строк або розмір покарання не може перевищувати половини максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, а відповідно до частини 3 цієї ж статті у разі засудження за замах на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. При цьому, призначаючи особі покарання згідно з частинами 2 і 3 статті 68 КК, у вироку суд повинен наводити відповідні мотиви.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повній мірі.

Однак, суд першої інстанції, залишив поза увагою додаткову кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ст. 15 КК України, неправильно застосував положення закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання за вчинення замаху на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб у великому розмірі, на що слушно зазначає апелянт.

Згідно із ч.2 ст. 15 КК України замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Таким чином, в діях засудженого, вбачається незакінчений злочин, а саме закінчений замах на злочин, який слід кваліфікувати з урахуванням положень Загальної частини КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе на підставі п.4 ч.1 ст. 408, п.4 ч.1 ст. 409 КПК України змінити ухвалу суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 307 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

При постановленні ухвали судом першої інстанції не враховано положення ст.68 КК України, оскільки за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, та призначено ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років, тоді як максимально можливе покарання за наведених обставин становить 8 (вісім) років позбавлення волі.

Колегія суддів приходить до висновку, що визначене судом покарання ОСОБА_8 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.15, ч. 3 ст.307 КК України, не відповідає ч. 3 ст.68 КК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 щодо застосування ст. 69 КК України задоволенню не підлягають, оскільки такі вимоги суперечать ст. 603 КПК України, відповідно до якої суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

В решті ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Істотних порушень вимог КПК України, які б стали безумовною підставою для скасування ухвали колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст. 404,405, п.4 ч.1 ст. 408, п.4 ч.1 ст. 409, 413,419, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Ухвалу Бериславського районного суду Херсонської області від 18 вересня 2019 року відносно ОСОБА_8 - змінити.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.
В решті зазначену ухвалу відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2