Провадження № 294/1392/16-к
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/390/19

І м е н е м У к р а ї н и
23.05.19 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання . . . . . ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 294/1392/16-к про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, на час скоєння злочину студента 2-го курсу Турчинівського професійного ліцею, працював неофіційно, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на час скоєння злочину раніше судимого: 03.07.15 Богунським районним судом м. Житомира за ст.ст. 186 ч. 1, 69, 100 КК України до 100 годин громадських робіт, на даний час також судимого: 1) 10.03.17 Черняхівським районним судом Житомирської області за ст.ст. 185 ч. 2, 71 ч. 1 КК України на 1 рік 12 днів позбавлення волі; 2) 01.09.17 Червоноармійським районним судом Житомирської області за ст.ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України на 1 рік 7 місяців позбавлення волі; 3) 05.12.17 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області з врахуванням постанови Верховного Суду від 21.02.19 за ст.ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2, 70 ч. 1, 72 ч. 5 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі, зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09.11.16 до 20.03.18 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 389 КК України,

за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 03 липня 2015 року ОСОБА_3 був засуджений за ст.ст. 186 ч. 1, 69, 100 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.

ОСОБА_3 після визначення йому виду та міри покарання за вироком суду та засудження його до відбування покарання у виді ста годин громадських робіт, будучи ознайомленим із умовами та правилами відбування громадських робіт, незважаючи на винесене розпорядження сільським головою Турчинівської сільської ради № 25 від 28 грудня 2015 року та складений графік щодо порядку відбування засудженим громадських робіт, про що йому було доведено у встановленому порядку, протягом січня 2016 року відпрацював лише чотири години громадських робіт, а у грудні 2015 року, лютому, березні 2016 року від відбування вказаних робіт ухилився, не реагуючи на попередження з цього приводу сільського голови Турчинівської сільської ради та інспектора Чуднівського РС КВІ УДПтСУ в Житомирській області, умисно допустив порушення умов відбування покарання, обов`язку у вільний від роботи час безоплатно виконувати суспільно корисні роботи, які були призначені Турчинівською сільською радою Чуднівського району, протягом строку вказаного у вироку суду, тобто умисно ухилився від відбування дев`яноста шести годин громадських робіт.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнається винуватим, передбачена ч. 2 ст. 389 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що дійсно був засуджений Богунським районним судом м. Житомира до покарання у виді 100 годин громадських робіт. Його викликали, жінка-інспектор роз`яснила, як і куди йти відбувати покарання, а саме працювати на території Турчинівської сільської ради, попередили про кримінальну відповідальність, від підписував якісь документи. Мав відпрацьовувати громадські роботи в с. Турчинівка, де на той час навчався в ПТУ та жив в гуртожитку ПТУ. Дійсно відпрацював лише один день. В подальшому поїхав до іншої області, спочатку на похорони, а потім у нього не було настрою, щоб відпрацьовувати громадські роботи. Про свій від`їзд інспектора, сільську раду не повідомляв. Навесні приїжджав до навчального закладу. Подумав, що можливо про нього забули, тому пішов в сільську раду, але там сказали, що потрібно прийти наступного дня для відпрацювання, приїде інспектор. Він подумав, що йому це не потрібно і більше не повертався. Громадські роботи не відпрацював. Розуміє, що зробив неправильно, вже тривалий час утримується під вартою, просить, як і просить прокурор ,обмежитись тривалим строком за останнім вироком.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість також підтверджується сукупністю й інших зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів:

-копією вироку Богунського районного суду м. Житомира від 03 липня 2015 року (з розпорядження про набрання вироком законної сили), яким ОСОБА_3 засуджено за. ч. 1 ст. 186 КК України та із застосуванням ст.ст. 69, 100 КК України призначено покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин (т. 1, а.п. 8-11);

-даними копії підписки ОСОБА_3 від 28.12.15, в якій йому під підпис роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт та роз`яснено, що в разі ухилення від призначеного покарання, його може буди притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України (т. 1, а.п. 12);

-даними копії направлення від 28.12.15, відповідно до якого ОСОБА_3 направлено до Турчинівської сільської ради для відбування призначеного покарання у виді громадських робіт. ОСОБА_3 отримав направлення 28.12.15, про що свідчить особистий підпис, та повинен приступити до відбування покарання 30.12.15. ОСОБА_3 повторно попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України (т. 1, а.п. 18);

-даними копії розпорядження сільського голови Турчинівської сільської ради № 25 від 28.12.15, згідно з яким засуджений ОСОБА_3 з 30.12.15 повинен був приступити до відпрацювання призначеного покарання (вирубування чагарників на території сільського кладовища с. Турчинівка), контроль за виконанням засудженим громадських робіт голова поклав на себе (т. 1, а.п. 21);

-даними копій графіків виходів на роботу в грудні 2015, січні 2016, лютому 2016, березні 2016 року засудженого до громадських робіт ОСОБА_3 , з яких вказано час (з 15 до 17 години, а з 11.01.16 з 13 до 17 години), назву об`єкту (територія с. Турчинівка) та перелік робіт (вирубування чагарників), які повинен був виконувати ОСОБА_3 на виконання вироку (т. 1, а.п. 23, 25, 36, 39-40, 43-44, 47-48);

-даними копій табелів виходу на роботу особи, до якої застосовано громадські роботи, за грудень 2015, січень 2016, лютий 2016, березень 2016 року, з яких вбачається, що зі періоди ОСОБА_3 виходив на роботу та фактично відпрацював громадські роботи лише одного дня 25.01.16 (т. 1, а.п. 24, 37, 41, 45, 49);

-даними копії акту перевірки виконання вироку щодо особи, засудженої до покарання у виді громадських робіт від 24.02.16, згідно з яким в цей день о 14.15 засуджений ОСОБА_3 за місцем відпрацювання громадських робіт був відсутній. За період з 30.12.15 відпрацював лише 4 години (т. 1, а.п. 34)

-даними копій листів-інформацій сільського голови Турчинівської сільської ради, з яких видно, що ОСОБА_3 в грудні 2015 року, в лютому 2016 року не з`явився та не відпрацював жодної години, а в січні 2016 відпрацював лише 4 години із призначених йому 100 годин громадських робіт (т. 1, а.п. 38, 42, 46);

-даними копій попереджень старшого інспектора Чуднівського РС КВІ УДПтСУ в Житомирській області від 11.01.16, 18.01.16, 26.01.16 за порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, а саме за неявку взагалі на відпрацювання громадських робіт, а також за неявку на реєстрацію. При цьому ОСОБА_3 кожного разу знову роз`яснено порядок відбування покарання та наслідки за ухилення від відбування покарання, ОСОБА_3 попереджено про можливість притягнення його до кримінальної відповідальності по ч. 2 ст. 389 КК України (т. 1, а.п. 29, 31, 33).

За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає: вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає: рецидив злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 ч.ч. 1, 2 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Обвинувачений засуджений за вчинення корисливого злочину та ухилився від відбування покарання, судимість за злочин, передбачений ч. 1 ст. 186 КК України не знята і не погашена, скоїв злочин, не відбувши покарання за попереднім вироком, за місцем навчання характеризувався негативно, є дитиною, позбавленою батьківського піклування.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги вчинення злочину ОСОБА_3 після проголошення щодо нього вироку та невідбуття ним призначеного покарання, наявність непогашеної судимості за корисливий злочин, його негативні характеристики, враховуючи санкцію кримінального закону та вік обвинуваченого на час скоєння злочину, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе, тому призначає йому покарання у виді арешту. Остаточне покарання суд призначає з врахуванням вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2017 року та особи обвинуваченого, який був неповнолітнім на час скоєння злочину, є дитиною, позбавленою батьківського піклування. На думку суду саме призначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подано, дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Враховуючи відбування обвинуваченим на даний час покарання у виді позбавлення волі, підстав для обрання щодо нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили у цьому кримінальному провадженні не вбачається.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначених за цим вироком та вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2017 року, визначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Початок строку відбування призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_3 обчислювати з 09 листопада 2016 року, зарахувавши таким чином покарання, повністю відбуте за попереднім вироком.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1