СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м, Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК України,
в кримінальному провадженні №0012001 від 17.10.2017, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0012001 від 17.10.2017.
В обґрунтування доводів клопотання адвокат зазначає, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.04.2018 накладено арешт на майно, а саме: нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , власником якого є в рівних долях ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_2 ), приміщення АДРЕСА_2 власником якого є ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3 ), приміщення АДРЕСА_3 власником якого є ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_4 ) із забороною їх використання та розпорядження.
Адвокат зазначає, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем нежитлового приміщення №129 за адресою: АДРЕСА_4 , вважає, що арешт на майно ОСОБА_4 накладено необґрунтовано, з порушенням вимог чинного КПК України, та є таким, що підлягає скасуванню.
Представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 в призначене судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав та просив задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та додані до неї документи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб
Згідно із ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В ході судового розгляду клопотання встановлено, що Солом`янським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0012001 від 17.10.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
Також, встановлено, що в рамках зазначеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.04.2018 задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно ОСОБА_4 , а саме приміщення №129 за адресою: АДРЕСА_4 , шляхом заборони їх використання та розпорядження у зв`язку з необхідністю збереження речових доказів.
Як вбачається з ухвали слідчого судді арешт на майно було накладено з огляду на те, що воно відповідає усім критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, для речових доказів, оскільки є об`єктами кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.
При цьому, було встановлено належні правові підстави, передбачені ч.2 ст. 70 КПК України для накладення арешту на майно, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, арешт був накладений обґрунтовано, а також, що таке втручання органів досудового розслідування у права і свободи особи, на даній стадії кримінального провадження, є обґрунтованим та пропорційним меті кримінального провадження.
Разом з тим, представником власника майна не доведено необґрунтованість накладення арешту та того, що на даний час у накладенні арешту відпала потреба, не надано у підтвердження зазначеного переконливих доказів.
Зазначена ухвала про накладення арешту в частині законності та обгрунтованості накладення також була предметом перегляду колегії суддів апеляційного суду. Апеляційний суд погодився із тим, що зазначене майно відповідає критерям, передбаченим ст.98 КПК України.
Таким чином, з матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що викладені в клопотанні доводи не встановлюють наявність всіх умов, які мають бути підставою для скасування накладеного арешту майна відповідно до вимог ст.174 КПК України, тому слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-172, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1