Справа № 344/9801/19
Провадження № 11-сс/4808/157/19
Категорія ст. 303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Івано-Франківськ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_3 , розглядаючи апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 червня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою провадження за скаргою закрити.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та через те, що така не передбачена КПК України. Посилається на те, що зважаючи на зміст поданої ОСОБА_5 до прокуратури Івано-Франківської області скарги від 27 травня 2019 року, а також те, що безпосередньо керівник регіональної прокуратури прокурорського нагляду у кримінальному провадженні не здійснює, обов`язки, передбачені КПК України для прокурора у провадженні, на нього не поширюються, дії прокурора області не підлягали оскарженню в порядку ст. 303 КПК України. Тому, зазначає, що слідчий суддя, вийшовши за межі своїх повноважень неправомірно зобов`язав уповноважених осіб прокуратури області розглянути скаргу заявника, яка підлягала розгляду в порядку Закону України «Про звернення громадян». Пояснює, що не дочекавшись відповіді прокуратури області, ОСОБА_5 03 червня 2019 року, до закінчення строків встановлених, наведеним законом, для надання відповіді, подано скаргу слідчому судді, посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України. Наголошує, що наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством, цією нормою не передбачено оскарження абстрактної бездіяльності, яка призводить до «неналежного досудового розслідування». Зауважує, що бездіяльність стосовно відсутності реагування на відповідні клопотання про вчинення певних процесуальних, зокрема слідчих, дій, може бути предметом оскарження лише у тих випадках, коли скаржник попередньо ініціював вчинення таких дій до слідчого. Вказує, що звернення заявника до прокуратури області не носило характер клопотання, в розумінні ст. 220 КПК України. Підсумовує, що, за таких обставин, відносини, які виникли між заявником та прокуратурою, підпадають під регулювання Закону України «Про звернення громадян», а слідчим суддею в порушення положень ч. 4 ст. 304 КПК України прийнято рішення про відкриття провадження та в подальшому про часткове задоволення скарги з посиланням ст. ст. 220, 303, 307, 309 КПК України. Зазначає, що слідчий суддя помилково розцінював скаргу ОСОБА_5 як клопотання та не взяв до уваги, що його звернення розглянуті, про що надано відповіді.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 червня 2019 року скаргу задоволено частково, зобов`язано уповноважену особу прокуратури Івано-Франківської області розглянути скаргу ОСОБА_5 від 27 травня 2019 року в частині, щодо якої скаржнику не надано відповіді, в порядку та спосіб, визначений КПК України, про що направити йому інформацію у строк, визначений КПК України, в решті вимог скарги відмовлено.

Слідчий суддя посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, ч. ч. 1, 2 ст. 220 КПК України, мотивував тим, що доводи скарги про бездіяльність не знайшли свого підтвердження в ході розгляду скарги, однак, зважаючи на вимоги ст. 220 КПК України, враховуючи, що клопотання скаржника розглянуто частково, слідчий суддя вбачав підстави для зобов`язання уповноваженої особи прокуратури Івано-Франківської області розглянути скаргу ОСОБА_5 від 27 травня 2019 року, в частині, щодо якої скаржнику не надано відповіді, в порядку та спосіб, визначений КПК України, про що направити йому інформацію.

Вивчивши матеріали скарги, вважаю, що вказана ухвала слідчого судді оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, а тому необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою та повернути її апелянту, з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1 і 2 статті 309 КПК України визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, який є вичерпний та розширеному тлумаченню не підлягає, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України, заперечення проти інших ухвал слідчого судді можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Оскаржена ухвала слідчого судді в цей перелік не входить.

При цьому, ч 3 ст. 307 КПК України чітко визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію, бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Відповідно, оскаржуване рішення слідчого судді по суті розгляду скарги на бездіяльність прокурора, поданої в порядку ст. 303 КПК України, не може бути предметом апеляційного перегляду.

Прокурор посилається на те, що згідно з висновком Верховного Суду у постанові від 12 жовтня 2017 року року по справі № 757/49263/15-к у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилає положення ч. 3 ст. 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК. Право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК, які його гарантують, з огляду на положення ч. 6 ст. 9 КПК, яка встановлює, що коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Разом з тим, такі висновки Верховного Суду стосуються постановлених слідчим суддею ухвал, що не передбачені кримінальними процесуальними нормами, тоді як ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарг на бездіяльність прокурора під час досудового розслідування чітко передбачена ст. 307 КПК України.

Прокурор фактично вважає, що таке рішення слідчого судді не передбачене кримінальними процесуальними нормами, оскільки слідчий суддя розглянув скаргу, подану на бездіяльність прокурора, що не підлягала оскарженню. Однак такі твердження прокурора вважаю необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів, 10 травня 2019 року ОСОБА_6 звернувся до прокурора Івано-Франківської області зі скаргою, яку він називає, як подану на бездіяльність прокурора, який є процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0005277, що полягає у самоусуненні прокурора від здійснення нагляду за досудовим розслідуванням кримінального провадження (а.с. 3-4).

В скарзі просив призначити службову перевірку щодо бездіяльності прокурора, розглянути питання про відкриття дисциплінарного провадження, взяти під контроль хід досудового розслідування, про результати розгляду скаргу повідомити.

Посилався на те, що за його заявою про злочин буди внесені відомості в ЄРДР, досудове розслідування триває вже понад 15 місяців, проте здійснюється неналежно, заходи з метою оголошення про підозру не вживаються, слідчі та процесуальні дії не проводяться, під час розслідування допущено процесуальні порушення, а процесуальний керівник не здійснює прокурорський нагляд, вказівки з метою активізації досудового розслідування не надає.

27 травня 2019 року ОСОБА_5 подав скаргу повторно (а.с. 5-6), де просив призначити службову перевірку щодо бездіяльності прокурорів, розглянути питання про відкриття дисциплінарного провадження, взяти під контроль хід досудового розслідування, про результати розгляду скаргу повідомити.

Мотивував скаргу тим, що після ознайомлення з матеріалами справи йому стало відомо, що слідчим фактично завершене досудове розслідування, прокурорами, які здійснюють процесуальне керівництво, не надано жодної вказівки слідчому щодо активації та ефективності проведення досудового розслідування та вони взагалі не контролюють дотримання слідчим розумних строків досудового розслідування.

З параграфу 1 глави 26 Кримінального процесуального кодексу слідує, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, відповідно і подаються до слідчого судді.

Проте, заявник, як інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються, може згідно з ч. 1 ст. 308 КПК України до прокурора вищого рівня подати скаргу на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

В такому випадку, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 308 КПК України прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду. Службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.

Зі скарг ОСОБА_5 від 10 травня 2019 року та від 27 травня 2019 року чітко слідує, що їх зміст та вимоги не стосуються оскарження бездіяльності прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, що є предметом оскарження до слідчого судді, такі, за наявності кримінального провадження, не є зверненням в розумінні ст. ст. 3, 4 Закону України «Про звернення громадян», що підпадає під регулювання цього Закону, а є саме скаргами, поданими прокурору вищого рівня, на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування, незважаючи на відсутність посилань на ст. 308 КПК України.

Визначаючи правову природу документу, необхідно з`ясовувати його сутність виходячи зі змісту поставлених питань та їх мотивації, а не з формулювання заявником його найменування, що несе формальний характер.

За таких обставин, наведені скарги ОСОБА_6 підлягали розгляду прокурором вищого рівня Івано-Франківської області в порядку ст. 308 КПК України, за результатами якого могло бути прийняте рішення про відмову в задоволенні скарги, у разі якщо розумні строки не було порушено, або про задоволення скарги з наданням відповідному слідчому, прокурору обов`язкових для виконання вказівок вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та їх строків.

По першій скарзі від 10 травня 2019 року ОСОБА_6 прокуратурою Івано-Франківської області листом від 13 травня 2019 року № 04/2/2-844-18 (а.с. 12) повідомлено, що для організації розгляду направляється його звернення щодо неналежного стану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0005277 керівнику Надвірнянської місцевої прокуратури з вимогою надати оцінку стану досудового розслідування та процесуального керівництва.

По скарзі, поданій повторно 27 травня 2019 року, прокуратурою Івано-Франківської області листом від 04 червня 2019 року № 04/2/2-574-18 (а.с. 13) ОСОБА_5 повідомлено, що прокуратурою розглянуто його звернення з приводу стану досудового розслідування та прокурорського нагляду у кримінальному провадженні. Встановлено, що з 12 квітня 2019 року у провадженні СВ Яремчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в області перебувають матеріали кримінального провадження за фатом заподіяння йому тілесних ушкоджень, за ч. 2 ст. 350 КК України. З метою активізації досудового розслідування, прокурором у кримінальному провадженні надано письмові вказівки. Досудове розслідування у кримінальному провадженні на даний час триває. За результатами розгляду звернення достатніх підстав, передбачених Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах прокуратури, затвердженої наказом Генерального прокурора України № 343 від 06 грудня 2017 року, для призначення службової перевірки та притягнення осіб до відповідальності, не вбачається. Крім цього, повідомлено, що відповідно до ст. 44 Закону України «Про прокуратуру» дисциплінарне провадження щодо прокурора здійснюється Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів.

03 червня 2019 року ОСОБА_6 до слідчого судді подав скаргу на бездіяльність прокурора Івано-Франківської області щодо нерозгляду наведеної скарги від 27 травня 2019 року, де просить визначити протиправною бездіяльність прокурора Івано-Франківської області, зобов`язати розглянути скаргу в повному обсязі в передбачений законом строк, прийняти рішення та надати письмову відповідь. Обгрунтовує свої вимоги тим, що 03 червня 2019 року скарга не розглянута, у зв`язку з чим прокурор допустив свідому бездіяльність.

Аналіз наявних правовідносин між заявником та прокуратурою області, згідно зі змістом скарги, поданої до слідчого судді, та відповідного кримінального процесуального законодавства свідчить про те, що ОСОБА_5 є заявником по кримінальному провадженню № 0005277, відповідно, мав право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування цього кримінального провадження, після подачі відповідної скарги, вважав, що прокурор вищого рівня допустив бездіяльність, яка полягала у нерозгляді поданої ним скарги, хоча згідно з законом він зобов`язаний її розглянути в визначений строк.

Тому доходжу висновку, що така скарга могла бути предметом розгляду слідчим суддею згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, як скарга на бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, оскільки процесуальні дії, це усі передбачені кримінальним законодавством заходи, а КПК України чітко визначає, що прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування та саме протягом трьох днів після її подання.

При цьому, не вважаю слушними доводи прокурора про те, що безпосередньо керівник регіональної прокуратури прокурорського нагляду у кримінальному провадженні не здійснює, обов`язки, передбачені КПК України для прокурора у провадженні, на нього не поширюються, через що дії прокурора області не підлягали оскарженню в порядку ст. 303 КПК України, оскільки у ст. 303 КПК України вказано про можливість оскарження під час досудового розслідування бездіяльності слідчого або прокурора, а згідно з ст. 3 КПК України прокурор - це особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 17 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень, відповідно, керівник регіональної прокуратури відноситься до таких осіб.

Більше того, не тільки така бездіяльність підлягає оскарженню до слідчого судді, а також й рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування згідно з п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 КПК України.

Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема цей Суд у своєму рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що у спосіб, у який ст. 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

За таких обставин, не беруться до уваги доводи апеляційної скарги прокурора стосовно законності та обґрунтованості рішення слідчого судді, що перевіряються судом апеляційної інстанції в процесі розгляду апеляційної скарги по суті, так як наведена ухвала слідчого судді оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, у зв`язку з цим у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 392, 399, 422 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 червня 2019 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, заступнику прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_4 , разом з апеляційною скаргою та додатками до неї.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня її проголошення до Верховного Суду.

Суддя ОСОБА_3