печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
30 травня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :
Прокурор Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно.
Обґрунтовуючи внесене клопотання, сторона кримінального провадження, вказує, що слідчим відділом Печерського УП ГУНП у місті Києві провадиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0006731 від 30.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України..
Посилаючись на те, що з метою забезпечення збереження майна виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_4 , прокурор просив клопотання задовольнити.
У засідання прокурор не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання за його відсутністю, на задоволенні клопотання наполягає.
Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власника майна.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, наданні органом досудового розслідування, документи, представлені представником власника майна, дійшов наступного висновку.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.12.2017 року до Печерського УП ГУНП в м. Києві надійшла заява ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , про те що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
В ході проведення перевірки було встановлено, що квартиру АДРЕСА_1 було продано ОСОБА_6 за дорученням від його матері ОСОБА_7 , яка посвідчена державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 06.07.2012 року за № 9-2950 та виконана на бланку ВРС 440800. Окрім цього встановлено, що ОСОБА_7 видавала довіреність на сина ОСОБА_6 07.09.2017 року, яка посвідчена приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_9 під № 5185, яка стосувалась операцій з пенсією матері та оформлення субсидій ОСОБА_7 . Також встановлено, що квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_6 продав ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діяв ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за дорученням яке посвідчував нотаріус ОСОБА_12 18.12.2015 року за № 4091.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Санкцією ч. 3 ст. 369 КК України передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна.
За вимогами п. 3 ч. 2 та ч. 5 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, конфіскації майна як виду покарання, який накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно.
Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Враховуючи вищевикладене, зазначений об`єкт нерухомості має значення речового доказу у кримінальному провадженні. Отже, з метою забезпечення збереження речового доказу, а також повного та неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин кримінального правопорушення виникла необхідність у застосуванні в одному із видів заходів забезпечення кримінального провадження арешт майна.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 та заборонити особам, у володінні яких перебуває вищезазначене майно, відчужувати його.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня отримання її копії. Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1