Справа № 460/1251/17
Провадження №1-кп/460/88/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.05.2019м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яворові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000266 від 15.03.2017, про обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Яворів Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не військовозобов`язаного, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 10.03.2017 о 15:00 год, знаходячись на дорозі загального користування неподалік житлового будинку в АДРЕСА_2 під час конфлікту, який виник на грунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс декілька ударів руками ОСОБА_4 в область обличчя, чим спричинив йому перелом нижньої щелепи ділянці кута зліва, що відноситься до середнього ступеня тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я, а також два синці в ділянці правого вуха, які відноситься до легкого тілесного ушкодження. Своїми діями ОСОБА_7 спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав, від дачі показів відмовився, посилаючись на ст. 63 Конституції України. Просив застосувати Закон України "Про амністію у 2016 році". Цивільний позов не визнав.
Суд, заслухавши та перевіривши в судовому засіданні показання потерпілого ОСОБА_4 , покази свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , висновок експерта, документи, вважає доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.
Так, допитаний судом потерпілий, який є цивільним позивачем, ОСОБА_4 в суді ствердив, що 10.03.2017 о 15:00 год. ОСОБА_7 приїхав до нього та сказав його матері, щоб вона його покликала. Вийшов до Юрія на дорогу загального користування неподалік житлового будинку по АДРЕСА_2 . Під час розмови ОСОБА_7 наніс декілька ударів в ділянку обличчя, після ударів відчув різку біль в області щелепи, та в подальшому звернувся в лікарню. Просить цивільний позов задовольнити. Вказав, що тривалий час проходив лікування, внаслідок перелому щелепи, йому зробили операцію і вставили залізну пластину. Близько тижня часу від болі щелепи та зубів не міг спати. На лікування було затрачено значні кошти, документально підтверджені витрати на суму 14485,07 грн. Водночас просить стягнути моральну шкоду в розмірі 40000 грн, оскільки поніс душевні страждання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, обвинувачений принизив його честь та гідність серед товаришів.

Допитана в суді свідок ОСОБА_8 пояснила, що 10.03.2017 в обідню пору ОСОБА_10 прийшовши до їхнього господарства, що за адресою АДРЕСА_2 та попросив її покликати сина ОСОБА_4 , з яким в подальшому вийшов із території господарства. Потім зупинились та про щось розмовляли на дорозі загального користування близько 10 метрів від господарства. В подальшому, вийшовши із будинку побачила як ОСОБА_7 тримав руками її сина за плечі обличчям до нього. Побачивши її ОСОБА_10 відпустив її сина та пішов у напрямку свого автомобіля. Одразу після даного конфлікту син скаржився на болі в області щелепи та сказав, що потрібно їхати в лікарню.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що 10.03.2017 о 15:00 год. перебуваючи у своєму будинку, що за адресою АДРЕСА_2 , підливаючи квіти побачила через вікно, як на вулиці загального користування із машини світлого кольору вийшов чоловік і йому на зустріч підійшов потерпілий та бачила як цей чоловік наніс удар в область обличчя ОСОБА_4 , в подальшому вони шарпали один одного за одяг.

З висновку судово-медичної експертизи №366 від 16.03.2017 вбачається, що під час обстеження і лікування ОСОБА_4 у відділенні щелепно-лицевої хірургії ЛОКЛ у березні 2017 року було встановлено діагноз: «Відкритий перелом нижньої щелепи в ділянці кута зліва» Діагноз перелому підтверджено результатами рентгенологічного дослідження і оперативного втручання. Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого виявлені ще 2 синці в ділянці правого вуха, а також сліди оперативного втручання. Перелом нижньої щелепи утворився від дії тупого предмета, міг виникнути від удару кулаком 10 березня 2017 року, як вказує ОСОБА_4 , не супроводжувався небезпечним для життя станом і відноситься до середнього ступеня тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я. Синці утворилися від дії тупого предмета, могли виникнути в час, на який вказує потерпілий від ударів кулаком і відносяться до легкого ступеня тяжкості. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень на різних поверхнях голови немає об`єктивних судово-медичних даних, які би свідчили про можливість виникнення синців та перелому при одноразовому падінні ОСОБА_4 на тупі предмети.
Таким чином, оцінюючи зібрані в кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України, оскільки він, спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, тому вважає, що покарання слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин у виді позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_7 подав суду заяву про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», на утриманні має малолітню дочку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої не позбавлений батьківських прав. Враховуючи наведене та відсутність обмежень, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 слід звільнити від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_7 завданої злочином майнової та моральної шкоди слід задовольнити частково.
Суд вважає доведеним факт спричинення потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди, яка понесена ним у зв`язку із лікуванням отриманої травми 10.03.2017. Потерпілим документально підтверджені витрати на проходження обстежень, придбання ліків в розмірі 13377,07 гривень, а тому з ОСОБА_7 слід стягнути в його користь 13377,07 грн. завданої майнової шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом встановлено, що злочин вчинений ОСОБА_7 є умисним злочином середньої тяжкості. ОСОБА_7 не вчинив жодних дій спрямованих на відшкодування шкоди потерпілому. Також суд враховує, що потерпілому завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинило йому фізичний біль, душевні страждання, погіршення стану здоров`я.

Виходячи з наведених вимог закону, характеру правопорушення, завданих потерпілому страждань, заподіяння йому середньої тяжкості тілесного ушкодження, ступеня вини обвинуваченого, його відношення до вчиненого, суд дійшов висновку, що позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частково до задоволення, а тому з ОСОБА_7 слід стягнути в користь ОСОБА_4 10 000 грн. моральної шкоди, що є в межах розумності, справедливості та співмірності.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі п. «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 13377 (тринадцять тисяч триста сімдесят сім) грн. 07 коп. та моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень. В решті позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1