справа № 489/1890/19
кримінальне провадження
№1-кп/489/516/19
УХВАЛА
Іменем України

11 червня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Азербайджан, громадянина Азербайджану, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

встановив:
До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005041, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В ході підготовчого судового засідання прокурор просив призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, а захисник обвинуваченого заявила клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності. Інших клопотань сторони кримінального провадження не заявляли.

Вислухавши сторони кримінального провадження та вирішуючи питання щодо можливості призначення судового розгляду і розгляду клопотання захисту, суд дійшов наступного.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 283, ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.

Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність саме вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України вбачається, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив, мета і наслідки вчиненого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Що стосується обвинувального акта то наведені в ньому фактичні данні в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

У міжнародних джерелах права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27.02.1980).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000.

При цьому, в постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016 зазначено, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально - правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Як вбачається із тексту обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у використанні завідомо підробленого документа.

Разом з тим, в обвинувальному акті міститься посилання на висновок експерта № 39 від 05.03.2019, згідно якого вбачається, що відбиток штампу «Україна 092 10 05 15 02 Конотоп 590901» про перетин державного кордону України через пункт пропуску «Конотоп» на сторінці № 32 паспорту громадянина Республіки Азербайджан з серією та номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 нанесений не штампом « НОМЕР_2 Конотоп НОМЕР_3 », експериментальні зразки якого надані на експертизу.

Тобто, виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення містять посилання на конкретні докази, а саме: висновок судово-технічної експертизи документів, який є в розпорядженні сторони обвинувачення, та який ще до початку судового розгляду кримінального провадження по суті розкриває зміст і сутність означеного доказу обвинувачення, що суперечить положенням ч. 2, 4 ст.291 КПК України та може свідчити про порушення принципів неупередженості суду і безпосередності дослідження ним доказів, що у свою чергу, є неприпустимим.

Вказане дає підстави для повернення на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувального акту прокурору для виконання вимог ст.291 КПК України.

З урахуванням необхідності повернення обвинувального акту у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України, розгляд клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження є передчасним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, 314, 337, 372 КПК України, суд

постановив:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005041 від 21.12.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, повернути прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1