Справа № 738/2051/19
№ провадження 1-в/738/235/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2
за участю

прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засiданнi в режимі відеоконференції з ДУ «Менська виправна колонія № 91» клопотання засудженого ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання -

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2019 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, обґрунтоване тим, що він відбув 2/3 терміну покарання, характеризується позитивно, дотримується правил поведінки та розпорядку дня, працює, до роботи ставиться сумлінно та добросовісно, довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити. Повідомив, що має матір інваліда 2 групи, на даний момент в установі не працює, звільнений два тижні тому з посади помічника пекаря їдальні, працює з часу прибуття до колонії, має одне заохочення та три стягнення, у листопаді 2019 року отримав стягнення, яке на даний час діюче.
Представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило, що дає можливість суду, відповідно до ст. 539 КПК України, розглянути справу без його участі. Направив до суду листа, в якому повідомив, що комісією не розглядалася справа по засудженому ОСОБА_4 .

Прокурор в судовому засіданні у задоволенні клопотання просив відмовити, оскільки засуджений має діюче стягнення та раніше допускав порушення.
Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши клопотання з доданими до нього матеріалами, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Підставою для умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.
Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду справи. Хоча ст. 81 КК України не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки та ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Судом встановлено, що вироком Бородянського районного суду Київської області від 16.02.2017 року ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_4 за сукупністю злочинів покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 21.06.2013 року і визначено ОСОБА_4 до відбування остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 06.12.2018 року зараховано у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 17.02.2017 року по 17.05.2017 року та з 16.04.2018. року по 25.06.2018 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислюється з 26.10.2016 року.

З характеристики засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_4 перебуваючи в Київському СІЗО зарекомендував себе негативно: режим тримання порушував, за що одного разу був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, дане стягнення погашене у встановленому законом порядку, розпорядок дня виконував, до праці не залучався, не заохочувався.

З 30.06.2017 року по 26.01.2018 року перебував в Менській ВК № 91 де за час перебування характеризувався негативно, два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, дані стягнення погашені у встановленому законом порядку, розпорядок дня виконував. З липня 2017 року виконував обов`язки робітника їдальні установи, до роботи відносився посередньо, завдання виконував під контролем.

З 26.01.2018 року по 21.02.2018 року перебував у Бучанській ВК № 85 смт. Гостомель, де за час перебування характеризувався посередньо.

З 21.02.2018 року по 19.04.2018 року перебував в Менській ВК № 91, де за час перебування характеризувався посередньо. З березня 2018 року по квітень 2018 року виконував обов`язки робітника їдальні установи, до роботи відносився посередньо, поставлені завдання виконував під контролем. Заходи заохочення не застосовувались.

З 19.04.2018 року по 04.10.2018 року перебував в Київському слідчому ізоляторі, де за час перебування характеризувався посередньо.

З 04.10.2018 року і по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія № 91» де за період відбування покарання зарекомендував себе наступним чином: намагається дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, має дисциплінарне стягнення, яке на даний час не зняте та не погашене у встановленому законом порядку, розпорядок дня установи виконує порядок відбування покарання не порушує, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, розпорядок дня виконує. Залучається до робіт з благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення, до виконання робіт відноситься посередньо.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 за період відбування покарання порушував встановлений порядок відбування покарання, за що 4 рази був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, три з яких погашені, а одне діюче і лише з 17.07.2019 року засуджений отримав 1 заохочення, тобто перед настанням строку, при якому до ного можливо застосувати ст. 81 КК України. Вказане свідчить, що у засудженого ОСОБА_4 відсутня сумлінна поведінка за увесь період відбування покарання, а лише перед відповідним терміном, з якого до нього можливо застосувати пільги у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Крім того, суд не вбачає у поведінці засудженого ОСОБА_4 сумлінного ставлення до праці за весь час відбування покарання, тому що, хоч він і працював, однак не постійно, до праці відносився посередньо, завдання виконвав під наглядом.

Враховуючи, поведінку засудженого та ставлення його до праці за весь період відбування покарання, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь період строку відбування покарання, а тому клопотання про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання задоволенню не підлягає.

На пiдставi викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же термін з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1