14.11.2019 Справа № 756/2102/18
Унікальний № 756/2102/18
Провадження № 1-кп/756/329/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0010307 від 07.11.2017 року за обвинувальним актом відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
представника потерпілої - ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в:

Водій ОСОБА_6 07.11.2017 близько 07 год. 15 хв. за адресою: м. Київ, перехрестя вул. Богатирської та вул. Полярної, керуючи автобусом марки «Mercedes Benz 312D», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Богатирської зі сторони м. Вишгород у напрямку вул. Лугової у місті Києві в крайній лівій смузі руху, будучи не уважним та не стежачи за дорожньою обстановкою, чим порушив п. 1.5 та 2.3 б) ПДР України, виїхавши на регульоване перехрестя із вулицею Полярною, виконав лівий поворот в напрямку вул. Г.Дніпра, проігнорувавши при цьому вимоги дорожнього знаку 4.4 ПДР України, згідно з якими водій ОСОБА_6 повинен був рухатися тільки прямо або праворуч, внаслідок чого водій ОСОБА_6 допустив зіткнення із автомобілем марки «Volvo ХС90», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який на той час рухався по проїзній частині вул. Богатирської у зустрічному напрямку, зі сторони вул. Лугової, у напрямку м. Вишгород. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобуса «Mercedes Benz 312D», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Таким чином, своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та ніякі обставини справи не оспорював. Він показав, що дійсно 07.11.2017 близько 07 год. 15 хв. керував автобусом марки «Mercedes Benz 312D», рухався в крайній лівій смузі по проїзній частині вул. Богатирської зі сторони м. Вишгород у напрямку вул. Лугової у місті Києві, маючи намір повернути ліворуч у напрямку вул. Г. Дніпра. Виїхавши на регульоване перехрестя із вулицею Полярною він разом з іншими транспортними засобами зупинився перед червоним сигналом світлофора. Після появи зеленого сигналу світлофора він всупереч вимогам дорожнього знаку 4.4 ПДР України, згідно з якими мав право рухатися тільки прямо або праворуч, достовірно знаючи вказану ділянку дороги, оскільки постійно їздив по ній останні два роки, все ж виконав лівий поворот в напрямку вул. Г.Дніпра, розраховуючи проскочити перед транспортними засобами, які почали рух у зустрічному напрямку по вул. Богатирській з боку вул. Лугової у напрямку м. Вишгорода. Проте проскочити він не встиг, а тому з правим боком керованого ним автобуса допустив зіткнення автомобіль марки «Volvo ХС90», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 . На той момент в салоні автобуса було близько 12 пасажирів. Від правого бокового удару автобус перекинувся на лівий бік разом з усіма наявними в ньому пасажирами, які в основному отримали легкі тілесні ушкодження. Пасажир автобуса ОСОБА_11 в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Обвинувачений дуже шкодує про вчинене, пояснив, що жодні матеріальні збитки чи моральну шкоду він потерпілій не відшкодовував, пославшись на те, що якісь кошти потерпілій сплачував його роботодавець. В той же час ОСОБА_6 повідомив, що пасажирські перевезення автобусом, яким він на той час керував, здійснювалися ним без будь-якого офіційного оформлення трудових відносин, його трудова книжка лежить в нього вдома дуже давно. Після вказаної ДТП він транспортними засобами більше не керував. Власного транспортного засобу в нього немає.
Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні разом зі своїм представником подала заяву про залишення без розгляду раніше поданого нею у даному кримінальному провадженні цивільного позову про стягнення з обвинуваченого та страхової компанії матеріальної та моральної шкоди. Судом потерпілій та її представнику було роз`яснено її право звернутися з аналогічним позовом у порядку цивільного судочинства. Потерпіла та її представник у питанні призначення кримінального покарання обвинуваченому покладаються на розсуд суду.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 1859-е від 15.12.2017 у ОСОБА_11 під час первинно відомого звернення 07.11.2017 о 08 годині по медичну допомогу були виявлені такі тілесні ушкодження: закрита травма правої гомілки: синець у ділянці верхньої третини правої гомілки, перелом проксимального кінця діалізу правої малогомілкової кістки (зі зміщенням уламків); закрита травма лівої гомілки: перелом проксимального кінця діалізу лівої малогомілкової кістки (зі зміщенням уламків). Характер та морфологія виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини події дозволяють стверджувати про те, що вказані тілесні ушкодження утворилися за рахунок ударної дії тупих твердих предметів у строк 07.11.2017 внаслідок автомобільної травми травми пасажира у салоні автомобіля, який рухався, під час його зіткнення з перешкодою. Кожне виявлене тілесне ушкодження відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 12-1/209 від 01.02.2018 водій ОСОБА_6 повинен був керуватися вимогами дорожнього знака 4.4. ПДР України, він мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог дорожнього знака 4.4. ПДР України, в його діях вбачаються невідповідності вимогам цього знака. З технічної точки зору причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія ОСОБА_6 вимогам дорожнього знака 4.4. ПДР України.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин події, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений, потерпіла та представник потерпілої правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена.
Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст.ст. 65-67 КК України, суд ураховує не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, ставлення особи до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного, ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Вчинений ОСОБА_6 злочин, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За місцем роботи (неофіційної) обвинувачений характеризується позитивно, з місця проживання ОСОБА_12 характеризуючих матеріалів сторонами не надано, на обліках у лікарів нарколога та психіатра він не перебуває, раніше не судимий.
Відповідно до висновку пробаційної служби, викладеного у досудовій доповіді, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим є низьким, а тому його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 основне покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на певний строк в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України. Призначити обвинуваченому такі покарання, як штраф або виправні роботи суд не має можливості за відсутності будь-якої достовірної та належної інформації про наявність у обвинуваченого офіційних трудових відносин, заробітної плати або інших доходів, майна, на яке можливо звернути стягнення, тобто за відсутності інформації про його матеріальне становище.
При цьому суд з урахуванням обставин справи та особи винного дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення все ж можливі без відбування ним основного покарання та вважає за доцільне звільнити обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.
Дане покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Судові витрати у кримінальному провадженні у розмірі 1144 грн. (витрати на проведення судової автотехнічної експертизи) та у розмірі 1974 грн.70 коп. (витрати на проведення судово-медичної експертизи щодо потерпілої) належить покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , стягнувши їх з нього на користь держави.
Запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовувалися.
Речові докази відсутні (суду не надавалися та судом не досліджувалися).
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі - з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на проведення судових експертиз у розмірі 3118 гривень 70 копійок.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 - залишити без розгляду за її заявою.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1