Справа № 366/1388/14-к
Провадження № 1-кс/366/215/14
У Х В А Л А
смт. Іванків 14 травня 2014 р.

Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю сторони кримінального провадження старшого слідчого СВ Іванківського РВ ( з обслуговування Іванківського та Поліського районів) ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_2 , процесуального прокурора ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Іванківського РВ, погоджене з прокурором Іванківської міжрайпрокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000329 від 08.05.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України

в с т а н о в и в :
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: транспортного засобу ТАТА, д.н.з. НОМЕР_1 який належить ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовується тим, що 08.05.2014 року приблизно о 15 год. 30 хв. у с. Луговики Поліського району було виявлено вказаний автомобіль, під керуванням ОСОБА_5 , який перевозив брухт чорних металів загальною вагою 6300 кг, які незаконно (на думку слідчого) заготовив житель с. Луговики ОСОБА_6 .

Під час огляду місця події було оглянуто та вилучено вказаний автомобіль, який згідно ч.7 ст. 236 КПК України вважається тимчасово вилученим майном, і, відповідно до ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вважаючи, що автомобіль має значення для кримінального провадження (як знаряддя вчинення такого правопорушення), і незастосування даного кримінального правопорушення як арешт автомобіля може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий просив накласти арешт на зазначений автомобіль, який належить ОСОБА_5 .

У судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання з тих же підстав.

Прокурор також підтримав клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, прокурора, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, перевіривши відповідність даного клопотання вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 167 ч.2 п.1 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

Ст. 168 ч.2 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

В даному випадку, як вбачається з доданих до клопотання документів, автомобіль було вилучено під час огляду місця події.

Ст. 169 ч.1 КПК визначено випадки припинення тимчасового вилучення майна, а саме:

Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Ст. 170 ч.2 КПК України передбачено підстави для арешту майна, зокрема:

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;

3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;

4) наслідки арешту майна для інших осіб;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, які надані суду, суд дійшов висновку, що у задоволенні даного клопотання необхідно відмовити.

Так, із протоколу огляду місця події від 08.05.2014 року вбачається, що власник автомобіля ОСОБА_5 перевозив на замовлення ОСОБА_6 брухт чорних металів. При цьому мав такі документи, як договір поставки брухту та відходів чорних металів, акт приймання чорних металів, накладну. У своєму поясненні він повідомив, що оскільки особисто він не займається прийманням металобрухту, то мав лише документи на перевезення. До клопотання про арешт майна додані матеріали кримінального провадження.

З огляду на вимоги ч.2 ст. 173 КПК України слідчий суддя враховує, що слідчим не доведено правової підстави арешту майна: маючи наданий замовником пакет документів на перевезення брухту, власник автомобіля не мав підстав сумніватися у їх законності. Слідчим суддею накладено арешт на металобрухт, вилучений з автомобіля до встановлення правомірності здійснених з ним дій. Ні слідчим , ні прокурором не надано доказів, що вказують на вчинення власником автомобіля ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке розслідується здійснення операцій з брухтом, що передбачене ст. 213 ч.1 КК України. Крім того, санкція цієї статті не передбачає конфіскації майна, як і можливого розміру завданої шкоди, яка нікому не заподіяна. Враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також в зв`язку з тим, що ні слідчий , ні прокурор, не надали суду обґрунтованих доказів того, яким чином не накладення арешту на автомобіль, на якому (з документами) перевозився металобрухт ( на який накладено арешт), може перешкодити кримінальному провадженню, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :
Відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучений автомобіль ТАТА, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з його необґрунтованістю.

Тимчасово вилучений автомобіль ТАТА, д.н.з. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з дня отримання її копії особами, які не були присутніми у судовому засіданні, іншими - з моменту проголошення.

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, підозрюваному, обвинуваченому, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1