Справа № 584/149/17
Провадження № 1-кп/584/3/19
В И Р О К
Іменем України

26.06.2019 Путивльський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участі: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Путивль кримінальне провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000545 від 30 грудня 2016 року, №0000311 від 16 серпня 2017 року та №0000009 від 6 січня 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Путивль Сумської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 12 травня 2015 року вироком Путивльського районного суду за ч.2 ст.189 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.296 та ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

Згідно з обвинувальним актом, у ході досудового розслідування встановлено, що 18 листопада 2016 року близько 03 год. 30 хв. ОСОБА_4 разом з іншими особами відпочивав біля приміщення магазину «АТБ-маркет», що розташоване по просп.Іоанна Путивльського, 36 у м.Путивль Сумської області.

У цей час до магазину зайшов потерпілий ОСОБА_6 . ОСОБА_4 , розуміючи, що він знаходиться у громадському місці, діючи умисно, із хуліганських мотивів, намагаючись самоствердитись за рахунок приниження інших осіб та протиставити себе суспільству, виражаючи неповагу до загальноприйнятих норм поведінки в суспільстві, із особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок та демонстративно нехтуючи загальноприйнятими нормами моральності, із застосуванням фізичної сили в момент того, як ОСОБА_6 почав виходити з магазину, зачинив разом з іншою особою, матеріали відносно якої передані за підслідністю, вихідні двері магазину «АТБ-маркет», після чого ОСОБА_4 , глузуючи з потерпілого, притиснув свій мобільний телефон до скла дверей з вимогою ввести пін-код для їх відкриття. Після того, як вони відпустили двері, ОСОБА_6 підійшов до них та зробив усне зауваження за їх поведінку. У відповідь на це, коли ОСОБА_6 спустився зі сходинок магазину, до нього знову підійшов ОСОБА_4 і, діючи з явною неповагою до суспільства, безпричинно завдав удар ногою по тулубу ОСОБА_6 , після чого останній впав на землю, а ОСОБА_4 разом з іншою особою продовжували наносити йому удари руками та ногами по різних частинах тіла, в результаті чого ОСОБА_6 втратив свідомість.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №193 від 21 листопада 2016 року внаслідок дій ОСОБА_4 та іншої особи ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна підборіддя справа, садна лівого колінного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб.

Також, 15 серпня 2017 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 відпочивав на подвір`ї Спеціалізованої загальноосвітньої школи 1-3 ступенів (Гімназія), що розташована по вул.Староблаговіщенська, 17 у м.Путивль Сумської області. Поряд, на дитячому майданчику знаходився ОСОБА_7 , котрий спілкувався з неповнолітньою ОСОБА_8 .

В цей час ОСОБА_4 , розуміючи, що він знаходиться в громадському місці, діючи умисно, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки, діючи зухвало в громадському місці, у присутності сторонніх осіб, бажаючи протиставити себе іншим громадянам та суспільству і самоутвердитися за рахунок приниження іншої особи, показати свою грубу силу та зневагу до оточуючих, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, нічого не пояснюючи та не з`ясовуючи обставин, безпричинно, умисно наніс один удар кулаком правої руки в праву бокову ділянку обличчя. В подальшому ОСОБА_7 почав прикривати обличчя руками, а ОСОБА_4 продовжив наносити удари кулаками обох рук загальною чисельністю близько 5-6 ударів.

Після чого присутні під час конфлікту неповнолітній ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , почали відтягувати ОСОБА_4 від ОСОБА_11 . В свою чергу, ОСОБА_4 продовжив наносити удари по спині потерпілого загальною чисельністю близько 6 ударів. Надалі, ОСОБА_4 відтягнули від ОСОБА_7 , після чого останній піднявся з гойдалки, а ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, підбіг до ОСОБА_7 та кулаком лівої руки наніс один удар у ділянку правого ока. Від вказаного удару останній впав на землю, а ОСОБА_4 почав наносили удари ногами у ділянку правого вуха та тулубу. В подальшому ОСОБА_4 відтягнули та на цьому конфлікт припинився.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №197 від 11 вересня 2017 року при обстеженні ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця навколо правого ока, синця на нижній щелепі справа, синця на задній поверхні правої вушної раковини, крововилив в склеру правого ока, ЗЧМТ, струс головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.1 ст.296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповага до суспільству що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство).

Крім того, 3 грудня 2018 року близько 22 години ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ст.189 КК України, перебував біля магазину «Перехрестя», по просп.Іоанна Путивльського, 4 у м.Путивль Сумської області, зустрів раніше знайомого ОСОБА_12 . Під час спілкування між ними виникла словесна сварка, яка переросла в бійку. ОСОБА_12 з метою вирішення конфлікту побіг в бік площі «Перемоги» у м.Путивль, при цьому під час бігу зняв з себе куртку, в кишені якої знаходився належний йому мобільний телефон «BRAVIS S500 Diamond 16 Gb Dual Sim», яку залишив на тротуарі. ОСОБА_4 , наздоганяючи ОСОБА_12 , побачив вищезазначену куртку, біля якої заходився вказаний мобільний телефон, який випав з карману куртки. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю власника майна та сторонніх осіб, повторно, таємно скоїв крадіжку мобільного телефону «BRAVIS S500 Diamond 16 Gb Dual Sim», вартістю 767 грн. В подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

26 червня 2019 року між прокурором та ОСОБА_4 , як обвинуваченим у даному провадженні, укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.296 та ч.2 ст.185 КК України.

Сторонами також узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання: за ч.2 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, за ч.1 ст.296 КК України у виді арешту на строк 1 місяць та за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту строком на 3 місяці. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі. Враховуючи те, що ОСОБА_4 раніше судимий вироком Путивльського району суду від 12 травня 2015 року за ч.2 ст.189 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст.75 КК України був звільнений від його відбуття з іспитовим строком 2 роки, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 в судове засідання не з`явились, подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, оскільки претензій до ОСОБА_4 вони не мають, проти укладення угоди про визнання винуватості не заперечують.

Заслухавши прокурора, яка вважала можливим затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання, пояснення обвинуваченого, який підтвердив, що цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, наслідки затвердження угоди, яку уклав добровільно і згоден на призначення узгодженого виду покарання, захисника, який також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, суд вважає за можливе затвердити угоду з огляду на таке.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Злочини, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесені до злочинів невеликої та середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповага до суспільству що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), за ч.2 ст.296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб та ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, кваліфіковані правильно.

Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

В силу ст.ст.66, 67 КК України обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставини, які обтяжують покарання - відсутні.

Враховуючи наведене в сукупності, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, щиро розкаявся, має постійне місце проживання, характеризується негативно, вчинив злочини невеликої та середньої тяжкості, суд вважає узгоджене сторонами покарання таким, що відповідає положенням ст.65 КК України, ступеню тяжкості вчиненого злочину, а отже - може бути призначено обвинуваченому та буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчиненню ним нових злочинів.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 , як обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 червня 2019 року між прокурором Путивльського відділу Конотопської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як обвинуваченим у кримінальних провадженнях №0000545 від 30 грудня 2016 року, №0000311 від 16 серпня 2017 року та №0000009 від 6 січня 2019 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.296 та ч.2 ст.185 КК України, і призначити покарання:

- за ч.2 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

- за ч.1 ст.296 КК України у виді арешту на строк 1 (один) місяць;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Путивльський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості вирок суду може бути скасованим за клопотанням прокурора.

Умисне невиконання угоди засудженим є підставою для його притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_1