Справа № 600/948/17
Справа № 1-в/951/24/2019
УХВАЛА

13 листопада 2019 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова клопотання Державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» в особі начальника цієї установи начальника арештного дому ОСОБА_6 про уточнення застосування ст.71 КК України при виконанні вироку Козівського районного суду Тернопільської області від 12.03.2019 року у справі №600/948/17 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та ч.2 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в :

08.10.2019 року начальник Державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» начальника арештного дому ОСОБА_6 звернувся до Козівського районного суду Тернопільської області із клопотанням про уточнення застосування ст.71 КК України при виконанні вироку Козівського районного суду Тернопільської області від 12.03.2019 року у справі №600/948/17 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та ч.2 ст.185 КК України.
При цьому, подане клопотання мотивував тим, що незрозумілим на думку установи виконання покарань є те, що ОСОБА_4 вчинив злочин за вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 12.03.2019 року у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 15.11.2013 року, що мало б бути підставою застосування ст.71 при призначенні покарання при ухваленні вироку 12.03.2019 року.
В судове засідання особа, яка звернулася з клопотанням не з`явилася, хоча установа виконання покарання була належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду клопотання.

Прокурор під час розгляду клопотання щодо уточнення застосування ст.71 КК України заперечила, оскільки вирок набрав законної сили і, у зв`язку з цим, суд не вправі давати такі уточнення.

Захисник засудженого у судовому засіданні вказав, що підстав для уточнення застосування ст.71 КК України немає, вирок не оскаржувався, а тому клопотання слід залишити без задоволення.

Засуджений під час розгляду клопотання вказав, що «вину визнаю. Каюся.»

Заслухавши думку учасників судового засідання, з`ясувавши обставини справи та дослідивши її матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Частиною 4 цієї статті встановлено, що повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором.
Згідно з ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено, що до ухвалення вироку Козівським районним судом Тернопільської області прокурор, реалізовуючи свої права державного обвинувача, остаточно просив суд призначити покарання ОСОБА_7 без застосування ст.71 КК України, остаточно призначивши покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі із застосуванням ч.1 ст.70 КК України та ч.4 ст.70 КК України з обрахунком строку відбування покарання з моменту затримання 17.10.2018 року (т.2 а.с.64-65).

Конституційна гарантія незмінності судового рішення, що набрало законної сили, яка передбачена ст.129-1 Конституції України, також деталізована і у КПК України. Зокрема ч.2 ст.21 КПК України встановлено, що вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Таким чином, на підставі вищевказаного, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності кримінального процесуального судочинства, зважаючи на те, що учасники справи (в тому числі і прокурор) є вільними у використанні та реалізації своїх прав, передбачених законом, суд дійшов до висновку, що підстави для уточнення застосування ст.71 КК України при виконанні вироку Козівського районного суду Тернопільської області від 12.03.2019 року у справі №600/948/17 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та ч.2 ст.185 КК України відсутні, а тому відповідне клопотання Державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.129-1 Конституції України, ст.71 КК України, ст.ст.21, 22, 26, 537, 539 КПК України суд, -

постановив:

клопотання Державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» в особі начальника цієї установи начальника арештного дому ОСОБА_6 про уточнення застосування ст.71 КК України при виконанні вироку Козівського районного суду Тернопільської області від 12.03.2019 року у справі №600/948/17 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та ч.2 ст.185 КК України залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1