ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1565/19 Справа № 183/5447/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2019 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001297, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001297 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Своє рішення суд обґрунтував тим, що частина майна (рибацька плішня; два металевих газових балони червоного кольору, один широкий 5 л., другий вузький 3 л.; будівельний пістолет для силікону), яке згідно обвинувального акта було викрадене обвинуваченим у потерпілого не містить вартості, тобто розмір матеріальної шкоди, яка була завдана потерпілому в сумі 1520 гривень зазначена без врахування цього майна. В обвинувальному акті не зазначено дійсний розмір спричиненої шкоди, та вартість всього майна, яке було викрадене у потерпілого, або неможливість встановлення такої шкоди із зазначенням причин неможливості її встановлення, що в свою чергу є порушенням прав потерпілого та порушенням п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Також відповідно до Розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування доступ потерпілого та підозрюваного до матеріалів досудового розслідування відбувся значно раніше ніж проведення ряду процесуальних дій (допит підозрюваного ОСОБА_7 , проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 ), а інформація про повторне надання доступу до матеріалів досудового розслідування даним особам в реєстрі відсутня, що вказує на порушення органами досудового розслідування вимог ст. 290 КПК України.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з істотним та грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Вказує, що у обвинувальному акті визначений вичерпний перелік викраденого майна, що належить потерпілому ОСОБА_9 , який встановлений та підтверджений доказами зібраними під час досудового розслідування, зокрема щодо причетності до вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_7 .
Зазначає, що під час досудового розслідування стороною обвинувачення дотримано всіх необхідних вимог КПК України для встановлення розміру шкоди завданої кримінальним правопорушенням. 29.08.2018 року судовим експертом ОСОБА_10 складено висновок судово-товарознавчої експертизи № 4414-18 у вказаному кримінальному провадженні, за результатами якої, визначено вартість викраденого майна, а саме: велосипед марки Winner - 1200 грн., металеву драбину 180 грн. та будівельний кутик 140 грн. Ринкову вартість викраденого майна, а саме: рибацької плішні; двох металевих газових балонів червоного кольору, одного широкого 5л., другого вузького 3 л.; будівельного пістолету для силікону визначити не виявилося можливим через відсутність даних про виробника та марки. Все перелічене викрадене майно вилучено у обвинуваченого ОСОБА_7 та повернуто під розписку потерпілому ОСОБА_9 .
Прокурор вказує, що у ході проведення підготовчого судового засідання суд почав проводити допит потерпілого та з`ясовувати обставини вчинення кримінального правопорушення щодо заподіяння йому матеріальних збитків, переліку та обсягу викраденого майна, схиляти останнього до думки про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, чим порушив вимоги ст. 314 КПК України.
Також зазначає, що суд першої інстанції фактично перейняв повноваження органу досудового розслідування і в категоричній формі стверджував, що шкода потерпілому завдана більша аніж та, яка зазначена в обвинувальному акті, чим вийшов за межі своєї компетенції під час проведення підготовчого судового засідання, тим самим фактично збільшив обсяг обвинувачення та погіршив становище обвинуваченого.
Крім того вказує, що реєстр матеріалів досудового розслідування надсилається до суду разом з обвинувальним актом, але він не є складовою частиною обвинувального акту, тому невідповідності в реєстрі не можуть бути підставою для повернення прокурору обвинувального акту.
Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, належним чином повідомлялись про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого та потерпілого, відповідно до вимог ст. 405 КПК.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Вимоги до обвинувального акту у кримінальному провадженні визначені ст. 291 КПК України.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та обов`язково містити:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого;
3) анкетні відомості кожного потерпілого;
4) прізвище, ім`я по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують покарання чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8) розмір витрат на залучення експерта;
9) дату та місце його складання та затвердження.
Недотримання вищезазначених вимог ч. 2 ст. 291 КПК України згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Будь-які інші зауваження до обвинувального акту мають отримати відповідну реакцію суду під час судового розгляду справи й підставами для повернення обвинувального акту прокурору бути не можуть.
Вивченням матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 встановлено, що обвинувальний акт відносно останнього, направлений до суду, відповідає вимогам п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України і підстави для його повернення, на думку колегії суддів, відсутні.
Суд першої інстанції зазначив, що в обвинувальному акті не зазначено дійсний розмір спричиненої шкоди та вартість всього майна, яке було викрадено у потерпілого, або неможливість встановлення такої шкоди із зазначенням причин неможливості її встановлення, однак перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України, суд першої інстанції вдався до допиту потерпілого та оцінки фактичних обставин кримінального провадження вже на стадії підготовчого судового засідання, що є неприпустимим. У той же час межі судового розгляду кримінального провадження, які визначаються обвинувальним актом, можуть бути кориговані під час судового розгляду, адже пізнавальний процес, який здійснюється судом за участю сторін, може призвести до результатів, що свідчать про необхідність зміни обвинувачення або навіть відмови від нього. Таким правом наділений, відповідно до ст. 337 КПК України, прокурор так і суд в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище обвинуваченого.
Відповідно до ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Також є необґрунтованими і безпідставними висновки суду першої інстанції щодо порушення ст.ст. 109, 110 КПК України, оскільки загалом даний реєстр матеріалів досудового розслідування відповідає вказаним нормам закону, а зазначення часу декількох процесуальних дій не є суттєвим і таким, що унеможливлює призначення судового розгляду.
За таких обставин, рішення суду про повернення прокурору обвинувального акту не можна визнати обґрунтованим, викладені в ухвалі суду першої інстанції підстави, які слугували поверненню прокурору обвинувального акту, колегія суддів вважає помилковими і такими, що не відповідають нормам п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, а тому ухвала підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження і не ґрунтується на нормах кримінального процесуального закону, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Згідно ст. 409 КПК України, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження поверненню на новий розгляд у суді першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції є необґрунтованим, а підстави для повернення обвинувального акту такими, що не відповідають фактичним обставинам і вимогам кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 - задовольнити.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2019 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001297, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, прокурору - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: