Справа № 577/3369/19
Провадження № 1-кп/577/422/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000276 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добропілля, Донецької області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, пенсіонера, одруженого, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26.03.2019 року близько 12:10 год. ОСОБА_8 , керуючи автомобілем ВАЗ 2108 державний номер НОМЕР_1 по вул. Новостроївка в с. Курилівка Конотопського району, виконував за допомогою гнучкого тросу буксирування автомобіля ВАЗ 2106 державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який не має посвідчення водія на право керуванням транспортним засобом відповідної категорії. Буксирування здійснювалося в напрямку місця мешкання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Рухаючись в районі буд. №47 по вул. Новостроївка в с. Курилівка Конотопського району, під час руху ОСОБА_8 застосував плавне гальмування свого автомобіля, натомість ОСОБА_6 гальмування не застосував, а у порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України вивернув кермо автомобіля ВАЗ 2106 державний номер НОМЕР_2 на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на велосипедистку ОСОБА_4 , яка рухалася в зустрічному напрямку по краю проїзної частини.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніоторакальної травми, ЗЧМТ, струсу головного мозку, закритої травми грудної клітки зліва, забою правого плеча, садна правого колінного суглобу, забою правої кисті, що згідно висновку судово-медичної експертизи №134 від 04.06.2019 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також закритого перелому IV, V, VII ребер зліва по середньо-пахвовій лінії з незначним зміщенням, що не є небезпечними для життя, але потягнули за собою тривалий розлад здоров`я, та відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно висновку судової авто-технічної експертизи № 1304 від 16.07.2019 року ОСОБА_6 , керуючи технічно не справним автомобілем «ВАЗ 2106» державний номер НОМЕР_2 , який мав несправності робочої гальмівної системи у вигляді відсутності регулятора гальмівних сил та несправність ходової частини у вигляді установки на одну вісь автомобіля шин різної моделі, допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, а саме:

п. 2.1 а - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ 2106 державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 , який виїхав на зустрічну смугу для руху, не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди і наслідками, що настали. В даній дорожній ситуації ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти виїзду на зустрічну смугу руху та в подальшому наїзду на велосипедистку ОСОБА_4 .

Дії ОСОБА_6 щодо порушення Правил дорожнього руху є умисними, а форма вини щодо наслідків, які настали, є необережною у виді злочинної самовпевненості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе не визнав та пояснив, що 26.03.2019 року близько 12:10 год. ОСОБА_8 , керуючи своїм автомобілем по вул. Новостроївка в с. Курилівка Конотопського району, виконував за допомогою гнучкого тросу буксирування його автомобіля ВАЗ 2106 державний номер НОМЕР_2 та під його керуванням. Посвідчення водія на право керуванням транспортним засобом відповідної категорії він не має. Буксирування здійснювалося в напрямку його місця мешкання по АДРЕСА_1 . Під час руху зі швидкістю 60 км/год ОСОБА_8 рухався по центру вулиці та застосував різке гальмування свого автомобіля, натомість він гальмування не застосував, а вивернув кермо автомобіля ВАЗ 2106 державний номер НОМЕР_2 на зустрічну смугу руху, де в зустрічному напрямку по краю проїзної частини на велосипеді рухалась ОСОБА_4 , яка перечепилася через трос та полетіла на його машину. Цивільні позови не визнає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується доказами, дослідженими і перевіреними в судовому засіданні:

Поясненнями потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні показала, що 26.03.2019 року близько 12 години вона рухалася на велосипеді по вул. Новостроївка в с. Курилівка. Вона рухалася по краю проїзної частини, а на її зустріч рухався ОСОБА_8 своїм автомобілем при цьому виконуючи за допомогою гнучкого тросу буксирування автомобіля під керуванням ОСОБА_6 . Під час руху та наблизившись до неї ОСОБА_8 застосував гальмування свого автомобіля, натомість ОСОБА_6 гальмування не застосував, а виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на неї, а потім здійснив зіткнення з автомобілем ОСОБА_8 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження. Цивільний позов просить задовольнити. При призначенні міри покарання покладається на розсуд суду.

Показами свідків:

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що 26.03.2019 року близько 11:00 год. він керуючи автомобілем ВАЗ 2108 державний номер НОМЕР_1 по вул. Новостроївка в с. Курилівка Конотопського району, виконував за допомогою гнучкого тросу буксирування автомобіля ВАЗ 2106 державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 . Буксирування здійснювалося в напрямку місця мешкання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 . Буксирування здійснював зі швидкістю до 20 км/год та під час руху перед потерпілою ОСОБА_4 застосував гальмування свого автомобіля, оскільки була яма, натомість ОСОБА_6 гальмування не застосував, а вивернув кермо автомобіля ВАЗ 2106 державний номер НОМЕР_2 на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з його автомобілем, в ліву дверку, після чого автомобіль ОСОБА_9 відкинуло і останній здійснив наїзд на ОСОБА_4 , яка рухалася в зустрічному напрямку по краю проїзної частини.

Письмовими доказами, а саме:

Згідно протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди, схемою та фототаблицею до нього підтверджується, що по вул. Новостроївка в с. Курилівка Конотопського району 26.03.2019 року сталося ДТП за участю автомобіля ВАЗ 2108 державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , автомобіля ВАЗ 2106 державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 та велосипеда під керуванням ОСОБА_4 (а.с.69-74).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту та схемою до нього від 03.04.2019 року вбачається, що свідок ОСОБА_8 розповів і показав за яких обставин 26.03.2019 року сталося ДТП, а саме: 26.03.2019 року він під`їхав до свого будинку в с. Курилівка і побачив, що автомобіль ВАЗ 2106 д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 стоїть біля подвір`я і останній пояснив, що автомобіль заглох, сів акумулятор. Він запропонував відбуксирувати його автомобіль до будинку. Прикріпивши сцепку стали рухатися по вул. Новостроївка в с. Курилівка. Рухалися зі швидкістю 10-15 км/год. По своїй смузі руху, і з такою ж швидкістю проїхали яму на дорозі по ходу їх руху. Побачив, що водій автомобіля ВАЗ 2106 став зміщуватися ліворуч на зустрічну смугу рух і побачив, що в зустрічному напрямку по своїй смузі руху рухається вулосипедистка ОСОБА_4 , зі швидкістю близько 10 км/год. ОСОБА_8 службовим гальмуванням став зменшувати швидкість і зупинятися, змінюючи рух праворуч, а ОСОБА_6 , керуючи автомобілем ВАЗ 2106 рухався по зустрічній смузі руху і здійснив наїзд на ОСОБА_4 (а.с.80-83).

Висновком експерта №134 від 04.06.2019 року у ОСОБА_4 на час госпіталізації у відділення мали місце садна правого коліна. Знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні 78 КНП КМР КЦРЛ з 26.03.2019 року по 15.04.2019 року з діагнозом: поєднана краніоторакальна травма. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Закрита травма грудної клітки зліва. Закритий перелом IV, V, VII ребер зліва. Забій правого плеча. Садна правого колінного суглобу. Забій правої кисті. Згідно заключення рентгенолога: визначається перелом IV, V, VII ребер зліва по середньо-пахвовій лінії з незначним зміщенням. По ступеню важкості садна, ЗЧМТ: струс головного мозку згідно правил судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних пошкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень. Перелом ребер зліва так як не є небезпечним для життя, але потягнули за собою тривалий розлад здоров`я, тому згідно правил судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних пошкоджень відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (а.с.84-86).

Висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу №19/119/9-1/85е від 11.04.2019 року та фототаблицею до нього на період проведення екпертного огляду автомобіля ВАЗ -2106 д.р.н. НОМЕР_2 встановлено: робоча гальмівна система знаходиться у працездатному стані, але в несправному стані у зв`язку з відсутністю регулятора гальмівних сил; система рульового керування знаходиться у працездатному стані; ходова частина знаходиться у працездатному стані, але в несправному стані у зв`язку з установкою на одну вісь автомобіля шин різної моделі. Несправність робочої гальмівної системи у вигляді відсутності регулятора гальмівних сил та несправність ходової частини у вигляді установки на одну вісь автомобіля шин різної моделі виникли в процесі ремонту і експлуатації автомобіля, що визначає час їх виникнення до дорожньо-транспортної пригоди (а.с.89-93).

Висновком судової автотехнічної експертизи №19/119/9-1/94е від 15.04.2019 року встановлено: 1. В даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ-2106 повинен був дотримуватися техніки водіння автомобіля при буксируванні транспортних засобів і діяти згідно з вимогами пунктів 9.9(г), 23.3, 23.4, 23.8, 2.9(6) Правил дорожнього руху України. 2. В даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ-2108 повинен був дотримуватися техніки водіння автомобіля при буксируванні транспортних засобів і діяти згідно з вимогами пунктів 9.8 (г), 12.7, 12.9(г), 23.8 Правил дорожнього руху України. 3. Водій із задовільним фізичним станом мав можливість забезпечити достатнє сповільнення автомобіля при гальмуванні з непрацездатним вакуумним підсилювачем, зберігаючи траєкторію руху за буксируючим автомобілем і тим самим мав технічну можливість уникнути зіткнення з велосипедистом на зустрічній смузі. 4. Водій автомобіля ВАЗ-2108 своїми діями не міг вплинути на розвиток подій, тому не мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди. 5. Оцінка дій водія автомобіля ВАЗ-2106 ОСОБА_6 відповідно до вимог Правил дорожнього руху України не потребує спеціальних автотехнічних знань і навичок, та може бути виконана судом або спеціальними органами слідства самостійно, відповідно до вимог пункту 2.9(6) ПДР України. 6. В діях водія автомобіля ВАЗ-2108 невідповідностей вимогам пунктів Правил дорожнього руху України, які б знаходилися в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події, не вбачається. 7. Виконати оцінку дій водію велосипеду відповідно до вимог Правил дорожнього руху України, в об`ємі даної експертизи не надається можливим по причині, вказаній в дослідній частині даного питання (а.с.101-105).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №1221 по матеріалам кримінального провадження № 0000276 по факту зустрічного зіткнення автомобіля ВАЗ-2106 н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 та велосипедиста ОСОБА_4 від 26.06.2019 року встановлено: 1. В даній дорожній ситуації, водій автомобіля ВАЗ-2106 н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 2.1.а, 2.9.б, 10.1, 23.2.а, 23.3, 23.4, 23.8 Правил дорожнього руху України. 2. В даній дорожній ситуації, водій автомобіля ВАЗ-2108 н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.23.2.а, 23.3, 23.4, 23.8 Правил дорожнього руху України. 3. В даній дорожній ситуації, технічна можливість запобігання виїзду автомобіля ВАЗ-2106 н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , під час буксирування його автомобілем ВАЗ-2108 н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_8 та подальшому запобіганню наїзду на зустрічного велосипедиста ОСОБА_4 для водія ОСОБА_6 визначалась шляхом виконання ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України. 4. В даній дорожній ситуації, діями водія автомобіля ВАЗ-2108 н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 не визначалася технічна можливість запобігання зіткнення автомобіля ВАЗ-2106 н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 з зустрічним велосипедистом ОСОБА_4 . 5. В даній дорожній ситуації, дії водія автомобіля ВАЗ-2106 н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 , який виїхав на зустрічну смугу для руху, не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди. Щодо оцінки дій водія автомобіля ВАЗ-2106 н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 та чи є в його діях невідповідності вимогам п.п.2.1.а, 2.9.6 Правил дорожнього руху України, в даній дорожній ситуації, не потребує застосування спеціальних технічних знань і може бути виконано слідчим або судом самостійно, з урахуванням проведеного технічного дослідження. 6. В даній дорожній ситуації, в діях водія автомобіля ВАЗ-2108 н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 не вбачаються невідповідності вимогам пунктів Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. 7. В даній дорожній ситуації велосипедист ОСОБА_4 не мала технічної можливості запобігти зіткнення з зустрічним автомобілем ВАЗ-2106 н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , тому в діях велосипедиста ОСОБА_4 не вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали (а.с.107-111) .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту та схемою до нього від 03.07.2019 року вбачається, що підозрюваний ОСОБА_6 розповів і показав за яких обставин 26.03.2019 року сталося ДТП, а саме: 26.03.2019 року двигун його автомобіля ВАЗ-2106 перестав працювати і він попрохав ОСОБА_8 на авто ВАЗ 2108 відбуксирувати його до місця проживання. Рухались зі швидкістю 70 км/год. ОСОБА_8 став знижувати швидкість і щоб не допустити зіткнення в задню частину автомобіля ОСОБА_8 і вивернув кермо ліворуч на зустрічну смугу руху, де і здійснив наїзд на велосипедистку ОСОБА_4 (а.с.112-114).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №1304 по матеріалам кримінального провадження № 0000276 по факту зустрічного зіткнення автомобіля ВАЗ-2106 н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 та велосипедиста ОСОБА_4 від 16.07.2019 року встановлено: 1. В даній дорожній ситуації, водій автомобіля ВАЗ-2106 н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.2.1.а, 2.9.б, 10.1, 12.7, 23.2.а, 23.3, 23.4, 23.8 Правил дорожнього руху України. 2. В даній дорожній ситуації, водій автомобіля ВАЗ-2108 н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.7, 23.2.а, 23.3, 23.4, 23.8 Правил дорожнього руху України. 3. В даній дорожній ситуації, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем ВАЗ-2106 н.з. НОМЕР_2 , під час буксирування його автомобілем ВАЗ-2108 н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_8 , мав технічну можливість запобігти виїзду на зустрічну смугу руху та в подальшому наїзду на велосипедистку ОСОБА_4 шляхом виконання ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України.4. В даній дорожній ситуації, діями водія автомобіля ВАЗ-2108 н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 не визначалася технічна можливість запобігання зіткнення автомобіля ВАЗ-2106 н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 з зустрічним велосипедистом ОСОБА_4 . 5. В даній дорожній ситуації, дії водія автомобіля ВАЗ-2106 н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 , який виїхав на зустрічну смугу для руху, не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди. Невідповідність вимогам п.12.7 Правил дорожнього руху України в діях водія автомобіля ВАЗ-2106 н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 , з технічної точки зору, не знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди. Щодо оцінки дій водія автомобіля ВАЗ-2106 н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 та чи є в його діях невідповідності вимогам п.п.2.1.а, 2.9.6 Правил дорожнього руху України, в даній дорожній ситуації, не потребує застосування спеціальних технічних знань і може бути виконано слідчим або судом самостійно, з урахуванням проведеного технічного дослідження. 6. В даній дорожній ситуації, невідповідність вимогам п.12.7 Правил дорожнього руху України, в діях водія автомобіля ВАЗ-2108 н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , з технічної точки зору, не знаходиться в причинному зв`язку зустрічного зіткнення автомобіля ВАЗ-2106 н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 з велосипедистом. 7. В даній дорожній ситуації велосипедист ОСОБА_4 не мала технічної можливості запобігти зіткнення з зустрічним автомобілем ВАЗ-2106 н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , тому в діях велосипедиста ОСОБА_4 не вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали (а.с.116-120).

Суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_10 , яка дала аналогічні покази з показами обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_10 є співмешканкою обвинуваченого, має з ним спільну дитини та перебуває у фактичних шлюбних стосунках з останнім, а тому є зацікавленою щоб обвинувачений ОСОБА_6 уникнув відповідальності. Крім того, покази свідка ОСОБА_10 також спростовуються показами потерпілої ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_8 та письмовими матеріалами справи.

Отже, сукупністю даних досудового та судового слідства, котрі співпадають між собою та об`єктивно доповнюють одні одних, стверджено доводять винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів. Вище наведені докази винуватості обвинуваченого у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце між ним та потерпілою.

Проаналізувавши показання допитаних безпосередньо у суді обвинуваченого, потерпілої, свідків та врахувавши позицію обвинуваченого, потерпілої, оцінивши та перевіривши надані стороною обвинувачення кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та керуючись законом, суд дійшов до висновку, що обставини, на які посилається обвинувачений, не спростовують факту вчинення обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення.

На думку суду, винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому дій доведена в повному обсязі.

Оцінивши у сукупності надані по кримінальному провадженні докази, досліджені у судовому засіданні, суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_6 і розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ст. 286 ч.1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому по справі суд не вбачає.

Злочин, скоєний ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_6 , складену Конотопським міськрайонним відділом філії ДУ Центр пробації в Сумській області, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду з боку органу пробації та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для запобігання вчиненню обвинуваченим повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає за доцільне покласти на нього обов`язок, передбачений ч.2 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (а.с.63,64).

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_6 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи всі ці обставини та те, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 було завдано шкоду здоров`ю потерпілій, що кваліфікується середньої тяжкості тілесне ушкодження, а також невизнання своєї вини, яка судом доведена, не відшкодовано шкоди потерпілій, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, буде покарання у виді обмеження волі.

Але, в той же час, виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності заходів примусу, враховуючи характер вчинених ним дій та дане кримінальне правопорушення відноситься до категорії невеликої тяжкості, обставин справи, висновок органу пробації, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який має похилий вік, стійкі соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем мешкання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, є інвалідом третьої групи, має хворобливий стан та має на утриманні сина інваліда, думку потерпілої, яка при обранні покарання покладається на думку суду, суд приходить до висновку про можливість перевиховання та виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України.

Така міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_6 і попередження скоєння ним нових злочинів.

Крім того, покладення на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, дозволить забезпечити належний контроль за його поведінкою.

Що ж стосується заявленого потерпілою ОСОБА_4 цивільного позову, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Так, потерпіла ОСОБА_4 пред`явила цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування на її користь майнової шкоди, витраченої на лікування в розмірі 4775,50 грн. та на велосипед 2360 грн. В обґрунтування позову зазначає, що внаслідок скоєння наїзду на неї легковим автомобілем, яким керував обвинувачений, отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніоторакальної травми, ЗЧМТ, струсу головного мозку, закритої травми грудної клітки зліва, забою правого плеча, садна правого колінного суглобу, забою правої кисті, що згідно висновку судово-медичної експертизи №134 від 04.06.2019 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також закритого перелому IV, V, VII ребер зліва по середньо-пахвовій лінії з незначним зміщенням, що не є небезпечними для життя, але потягнули за собою тривалий розлад здоров`я, та відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

При купівлі відповідних лікувальних засобів та велосипеду позивачем були витрачені грошові кошти у сумі 7128 грн., що підтверджується відповідними касовими чеками.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 також заподіяно моральну шкоду. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелось перенести потерпілій. Моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданні, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Вважає, що за перенесені нею фізичні та моральні страждання, їй повинна бути відшкодована моральна шкода в розмірі 10000 гривень

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вищевказаний цивільний позов не визнав.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 6 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання.

Відповідно до пункту 1 частини другої ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

З урахуванням наведених норм матеріального права та враховуючи встановлені судом обставини про те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоду здоров`ю позивача (потерпілої) і така шкода спричинена з вини відповідача ОСОБА_6 , то обов`язок відшкодування завданої шкоди згідно чинного законодавства покладається на останнього.

Зважаючи на документальне підтвердження витрат на велосипед та лікування потерпілої, які підтверджуються відповідними медичними документами та чеками на придбання лікарських препаратів за період лікування потерпілої, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на велосипед та лікування необхідно задовольнити в розмірі 7128,55 грн. в межах наданих нею чеків.

Що ж стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує в сукупності негативні наслідки, які настали для потерпілої, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнала потерпіла, ступінь вини завдавача шкоди і його майновий стан, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд оцінює завдану ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 3 000 тисяч гривень.

Вищевказані обставини встановлені в ході розгляду цивільних позовів підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Цивільний позов фінансового управління Конотопської міської ради, поданий станом на 18.07.2019 року про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_4 в сумі 7310,56 грн. суд вважає, що підлягає до задоволення, виходячи з такого.

У ході судового слідства було встановлено, що потерпіла ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП КМР «Конотопської ЦРЛ ім. ак. М. Давидова» з 26.03.2019 року по 15.04.2019 року і витрати на лікування останньої становлять 7310,56 грн.

Відповідно до ст.1026 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Процесуальні витрати, що складаються з вартості проведених експертиз в сумі 11652,12 грн. (а.с.87, 88, 94, 100, 106, 115) підлягають стягненню з обвинуваченого у відповідності зі ст. 124 КПК України на користь держави.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 126, 368, 370, 371 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним за ст. 286 ч.1 КК України і призначити покарання у виді 1 року обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації в Конотопський МРВ з питань пробації в Сумській області; 2) повідомляти Конотопський МРВ з питань пробації в Сумській області про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Цивільний позов фінансового управління Конотопської міської ради задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ):

на користь Фінансового управління Конотопської міської ради 7310 (сім тисяч триста десять) грн. 56 коп. витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_4 .

на користь ОСОБА_4 7128 (сім тисяч сто двадцять вісім) грн. 55 коп. матеріальної шкоди та 3000 (три тисячі) грн. моральної шкоди, а всього 10128 (десять тисяч сто двадцять вісім) грн. 55 коп.

на користь держави процесуальні витрати в розмірі 11652 (одинадцять тисяч шістсот п`ятдесят дві) грн. 12 коп.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2019 року, на автомобіль «ВАЗ 2106 », державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.76-77) скасувати.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 березня 2019 року, на автомобіль ВАЗ 2108 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.78-79) скасувати.

Речові докази по справі: автомобіль «ВАЗ 2106 », державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на майданчику Конотопського ВП ГУНП в Сумській області повернути ОСОБА_6 , автомобіль ВАЗ 2108 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику Конотопського ВП ГУНП в Сумській області повернути ОСОБА_8 , велосипед Ретро Дорожник, який знаходиться в камері схову Конотопського ВП ГУНП в Сумській області повернути ОСОБА_4 , буксирувальний трос довжиною 4 м., який знаходиться в камері схову Конотопського ВП ГУНП в Сумській області повернути ОСОБА_8 (а.с.75).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд, а для обвинуваченого в той же строк після вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1