Ухвала

іменем України
21 жовтня 2019 року

м. Київ
справа № 755/18607/16-к

провадження № 51-5129 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 березня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 липня 2019 року щодо ОСОБА_5 .
Короткий зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05 березня 2019 року ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК), та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) виправдано.
Херсонський апеляційний суд ухвалою від 10 липня 2019 року апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а вказаний вирок без змін.
Як установив суд, згідно з пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кримінальне провадження щодо якого ухвалою суду від 18 липня 2019 року закрито у зв`язку зі смертю, 31 серпня 2016 року близько 23:00 перебували у стані алкогольного сп`яніння в приміщенні колишньої адміністративної будівлі ЖЕКу в будинку АДРЕСА_1 , де між ними та ОСОБА_7 виник конфлікт на підґрунті сталих неприязних стосунків, який у подальшому переріс в бійку. Під час бійки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 завдали численних ударів руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_7 , поваливши останнього на підлогу, а також заподіяли ножем множинні колото-різані та різані поранення у різні частини тіла. Після цього, залучивши інших осіб, поклали ОСОБА_7 на простирадло, витягли його з приміщення будинку на вулицю, де залишили на асфальтному покритті між будинками № 24 та № 26-А на вул. Сулеймана Стальського в м. Києві. Позбавившись ножа, вони попрямували до зупинки громадського транспорту біля ТЦ «Квадрат». Від указаних дій ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких, під час надання невідкладної медичної допомоги в КМКЛШМД, помер. Згідно з висновком експерта №1986/2 від 09.11.2016 року смерть ОСОБА_7 настала внаслідок множинних колото-різаних поранень тіла, що призвело до розвитку масивної крововтрати.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування судових рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції. На думку прокурора, апеляційний суд не взяв до уваги відсутність технічного носія інформації судового засідання від 14 листопада 2017 року. Вказує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про судові засідання від 02 серпня 2018 року та 02 вересня 2018 року, при цьому суд апеляційної інстанції вказаних обставин не спростував, своє рішення усупереч вимогам ст. 419 КПК належним чином не мотивував. Крім того, зазначає, що суд апеляційної інстанції не надав оцінки доводам прокурора щодо відсутності аудіо фіксації судового засідання від 04 березня 2019 року (судові дебати).
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Відповідно до положень ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
З поданої касаційної скарги вбачається, що прокурор не оскаржує судові рішення з підстав виправдання ОСОБА_5 , а як на підставу для скасування судових рішень вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства.
За змістом ч. 2 ст. 421 КПК виправдувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасований лише у разі, якщо апеляційну скаргу подав прокурор з мотивів і підстав виправдання. А за змістом ч. 3 ст. 437 КПК виправдувальний вирок, ухвалений судом першої чи апеляційної інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції щодо вироку суду першої інстанції може бути скасовано не інакше як на підставі касаційної скарги прокурора, потерпілого чи його представника, а також на підставі касаційної скарги виправданого з мотивів його виправдання. Тобто, прокурор може оскаржити виправдувальний вирок лише з підстав незаконності та/або необґрунтованості виправдання підсудного. В інших випадках виправдувальний вирок суду першої інстанції не може бути скасований, навіть за наявності для цього підстав. За таких обставин, суд позбавлений можливості скасувати виправдувальний вирок з підстав істотного порушення вимог КПК.
Як убачається з копій судовий рішень, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК органами державного обвинувачення не доведена, а тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК суд дійшов висновку про ухвалення виправдувального вироку.
Прокурор у касаційній скарзі вказує, що суд апеляційної інстанції не надав оцінки його доводам щодо відсутності аудіо фіксації (диск не прослуховується) судового засідання від 04 березня 2019 року (судові дебати), що є істотним порушенням вимог КПК та підставою для скасування оскаржуваних вироку та ухвали. Водночас такий довід прокурора є неприйнятним з огляду на положення ч. 3 ст. 437 КПК.
Що стосується інших доводів касаційної скарги прокурора, які є аналогічними доводам його апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції належним чином їх перевірив та мотивовано відхилив. Зокрема, перевіривши доводи щодо відсутності технічних носіїв інформації (поганої їх якості), апеляційний суд залишив апеляційну скаргу без задоволення, навівши у своїй ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення.
Зміст ухвали апеляційного суду не суперечить вимогам ст. 419 КПК. Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність рішення апеляційного суду, вмотивованість його висновків, прокурор у касаційній скарзі не навів.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 березня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 липня 2019 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3