Провадження № 274/4715/19
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/559/19

І м е н е м У к р а ї н и
13.09.19 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/4715/19 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, зі слів хворіє на туберкульоз, гепатит С, до засудження працював неофіційно, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 14.06.05 Дарницьким районним судом м. Києва за ст.ст. 187 ч. 2, 69, 75, 76 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.03.07 іспитовий строк скасовано; 2) 10.09.12 Печерським районним судом м. Києва за ст.ст. 289 ч. 2, 185 ч. 2, 70 КК України на 5 років позбавлення волі; 3) 04.12.17 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки обмеження волі, відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 29.08.18 направлений до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 390 КК України,

за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 відповідно до вироку Дарницького районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року з 07 лютого 2019 року відбував покарання у виді обмеження волі в державній установі «Бердичівський виправний центр (№ 108)», яка знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 2.

09 лютого 2019 року наказом № 14 виконуючого обов`язки начальника державної установи «Бердичівський виправний центр (№ 108)» засудженому ОСОБА_3 надано дозвіл на короткостроковий виїзд за межі виправного центру у зв`язку з лікуванням в хірургічному відділенні Бердичівської центральної міської лікарні, що знаходиться за адресою : Житомирська область, м. Бердичів, вул. Здоров`я, 1, з 10 год. 00 хв. 09 лютого 2019 року до закінчення курсу стаціонарного лікування.

09 лютого 2019 року ОСОБА_3 під підпис роз`яснено правила поведінки та повідомлено про термін перебування в короткочасному виїзді, попереджено про кримінальну відповідальність за неповернення до місця відбування покарання після закінчення строку виїзду.

09 лютого 2019 року о 10 год. 00 хв. ОСОБА_3 вибув з державної установи «Бердичівський виправний центр (№ 108) та об 11 год. 19 хв. поступив на стаціонарне лікування до хірургічного відділення Бердичівської центральної міської лікарні.

13 лютого 2019 року о 08 год. 30 хв. ОСОБА_3 , будучи обізнаним про те, що в цей день його буде виписано з відділення, покинув будівлю лікарні та направився у невідомому напрямку. В подальшому цього ж дня на підставі виписного епікризу № 01369 ОСОБА_3 виписаний з Бердичівської центральної міської лікарні в зв`язку із поліпшенням стану здоров`я.

З часу виписки з лікарні ОСОБА_3 в установлений для повернення час до виправного центру не повернувся та не повідомив про причини неповернення.

Отже ОСОБА_3 , маючи дозвіл на короткостроковий виїзд, будучи ознайомлений про настання кримінальної відповідальності в разі неповернення до місця відбування покарання у виді обмеження волі упродовж доби з часу виписки з лікарні, до виправного центру не повернувся.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнається винуватим, передбачена ч. 2 ст. 390 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, вказав, що фактичні обставини, зазначені у обвинувальному акті, відповідають дійсності. Обвинувачений показав, що він був засудженим до покарання у виді обмеження волі, спочатку не відбував покарання, так як мав відстрочку через стан здоров`я. Затримали його для етапування у місця обмеження волі 19.12.18. По приїзду у Бердичівський виправний центр він відразу казав, що йому потрібне лікування тому, що одна нирка у нього не функціонує, у другій великі камені. Але два дні йому відмовляли, казали, що не має можливості. Тому, вже не стерпівши, на третій день зайшов до чергового і сказав, що не вийде, даки не викличуть швидку. Була викликана швидка, його поклали до лікарні. Вже в лікарні він підписував документи про те, що має повернутись у виправний центр після закінчення лікування. В лікарні ж його фактично не лікували, лише кололи те знеболювальне, яке він купив. Казали, що оплату лікування має здійснити виправний центр, але з центру казали, що фінансування лікування засуджених у них не передбачено. Про свою хворобу він знає, що вона може призвести до летальних наслідків. Тому через 3-4 дні в лікарні, він зібрався та, нікому не повідомивши, самовільно залишив лікарню. Знав, що таким чином вчиняє неправильно, знав про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України, його про це попереджали працівники установи. Поїхав в Київ, жив у сестри, яка працює в лікарні. Лікувався неофіційно, за чужими документами, працював неофіційно, заробляючи на лікування, злочинів не скоював. Фактично не переховувався, так як адреса сестри мала бути відома. 18 червня чи липня його затримали працівники установи та доставили до виправного центру. Розуміє, що зробив неправильно, але не бачив іншого виходу. Просить призначити покарання у виді обмеження волі.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість також підтверджується сукупністю й інших зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів:

*копією вироку Дарницького районного суду м. Києва від 04.12.17, згідно з яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки (т. 1, а.п. 37-38);

*даними розписки ОСОБА_3 від 07.02.19 про ознайомлення з межами ДУ "Бердичівський виправний центр (№ 108)", розпорядком дня та правилами поведінки. ОСОБА_3 попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України (т. 1, а.п. 28);

*даними розписки ОСОБА_3 від 07.02.19 про ознайомлення з вимогами КВК України, КПК України та КК України, в тому числі з положеннями ст. 390 КК України (т. 1, а.п. 30);

*даними копії висновку про дозвіл на короткостроковий виїзд засудженого від 09.02.19, відповідно до якого в.о. начальника БВЦ № 108 вважає можливим дозволити засудженому ОСОБА_3 короткостроковий виїзд у зв`язку з лікуванням в хірургічному відділенні Бердичівської ЦМЛ з 10.00 09.02.19 до закінчення курсу стаціонарного лікування (т. 1, а.п. 50);

*даними копії наказу в.о. начальника БВЦ № 108 № 14 від 09.02.19 про надання ОСОБА_3 короткострокового виїзду за межі виправного центру у зв`язку з лікуванням в хірургічному відділенні Бердичівської ЦМЛ з 10.00 09.02.19. До виправного центру засудженому прибути по закінченню курсу стаціонарного лікування (т. 1, а.п. 49);

*даними розписки ОСОБА_3 від 09.02.19 про те, що йому доведено до відома правила поведінки під час короткострокової відпустки, він попереджений про кримінальну відповідальність за неповернення до місця відбування покарання після закінчення строку короткострокової відпустки (т. 1, а.п. 27);

*даними корінця посвідчення № 14 від 09.02.19 про надання ОСОБА_3 короткострокового виїзду за межі установи до хірургічного відділення Бердичівської центральної міської лікарні, відповідно до якого ОСОБА_3 вибув з центру 09.02.19, але не прибув (т. 1, а.п. 29);

*даними епікризу (виписного) Бердичівської ЦМЛ, згідно з яким ОСОБА_3 поступив в хірургічне відділення (урологічні палати) Бердичівської ЦМЛ 09.02.19 об 11 год. 19 хв. В результаті обстеження встановлено клінічний діагноз: сечокам`яна хвороба, камені обох нирок. Близько 08.15-08.20 13.02.19 хворий самовільно покинув відділення без супроводу та виписки. Виписаний 13.02.19 з поліпшенням під нагляд уролога поліклініки, явка після КТ нирок (т. 1, а.п. 20);

*даними рапорту чергового помічника начальника установи ДУ "Бердичівський виправний центр (№ 108) від 14.02.19, в якому останній доповів, що 13 лютого 2019 року близько 10 год. 30 хв. засудженого ОСОБА_3 було виписано з лікарні, але до теперішнього часу засуджений до установи для подальшого відбування покарання не повернувся та про своє місцезнаходження не повідомив (т. 1, а.п. 31);

*даними спецповідомлення № 5-371 від 14.02.19 з додатком від 18.07.19, відповідно до яких начальник Бердичівського виправного центру (№ 108) повідомляє, що 09.02.19 о 10 годині у зв`язку із різким погіршенням стану здоров`я каретою швидкої допомоги до Бердичівської ЦМЛ був вивезений засуджений ОСОБА_3 , 1985 р.н., який в подальшому знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні, на час якого засудженому було наказом начальника установи від 09.02.19 № 14 надано відпустку. 13.02.19 близько 10 год. 30 хв. засудженого ОСОБА_3 виписано з лікарні, до установи для подальшого відбування покарання засуджений не повернувся та про своє місцезнаходження не повідомив. 18.07.19 близько 09 години в телефонному режимі отримано повідомлення від співробітників центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про те, що засудженого ОСОБА_3 було затримано в м. Києві. Засудженого було повернуто до виправного центру 18.07.19 о 15 год. 10 хв. (т. 1, а.п. 23-24, 70-71).

За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 390 КК України, як неповернення до місця відбування покарання особи, яка відбуває покарання у виді обмеження волі та якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає: рецидив злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 390 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Обвинувачений раніше судимий, за місцем відбування покарання за незначний проміжок часу характеризувався посередньо, заохочень, стягнень не мав, має ряд захворювань.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше неодноразово судимий, раніше двічі відбував покарання у виді позбавлення волі, вчинив злочин, пов`язаний із уникненням від відбування покарання у виді обмеження волі, при чому уникав цього покарання протягом тривалого часу до прибуття у місця відбування і скоїв злочин, відбувши лише два дні у виправному центрі, подальше відбуття покарання у виді обмеження волі не змінить умов і режиму такого покарання, тобто не усуне причини та умови скоєння злочину, суд приходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе. І лише враховуючи визнання вини обвинуваченим, його щире каяття, зазначені причини скоєння злочину, суд приходить висновку про можливість призначення ОСОБА_3 строку покарання на мінімальний строк, встановлений в санкції ч. 2 ст. 390 КК України. Остаточне покарання обвинуваченому відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України суд призначає за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року.

На думку суду саме призначене покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов у провадженні не подано.

Дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Підстав для зміни чи скасування обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу, враховуючи особу обвинуваченого і його процесуальну поведінку, що передувала скоєнню злочину, а саме те, що ОСОБА_3 протягом чималого проміжку часу уникав відбування покарання у виді обмеження волі, приймаючи до уваги призначене покарання, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 суд призначає за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року, та призначає ОСОБА_3 до відбуття 01 (один) рік 07(сім) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_3 обчислювати з 13 вересня 2019 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 залишити попередній - тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 23.07.19 до 12.09.19 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1