Справа № 297/1601/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2019 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , перекладача ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000479 від 27.06.2019 року, яке поступило з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вашарошнамень, Угорська Республіка, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина Угорської Республіки, неодруженого, маючого одну неповнолітню дитину, непрацюючого, раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 332 КК України,
встановив:

27 червня 2019 року близько 02:30 години громадянин Угорщини ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) за попередньою змовою з громадянином Угорщини ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, особисто сприяв у спробі незаконного переправлення через державний кордон України поза пунктом пропуску, вісьмох громадян Афганістану, а саме: ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_19 ( ОСОБА_20 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_21 ( ОСОБА_22 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_23 ( ОСОБА_24 ), ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_25 ( ОСОБА_26 ), ІНФОРМАЦІЯ_8 , яких їм було передано неподалік с. Запсонь, Берегівського району, невстановленою досудовим розслідуванням особою, що доставила вищевказаних громадян Афганістану на невстановленому досудовим розслідуванням транспортному засобі, звідки з метою уникнення прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, шляхом надання вказівок та порад направляли та супроводжували вказану групу осіб через поле до державного кордону України з Угорщиною в напрямку НОМЕР_1 прикордонного знаку ІНФОРМАЦІЯ_9 , що розташований біля АДРЕСА_1 . Після чого, на відстані 500 метрів до державного кордону України ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 та нелегальними мігрантами були затримані прикордонним нарядом ІНФОРМАЦІЯ_9 .

На думку суду обвинуваченого ОСОБА_7 слід визнати винним у кримінальному правопорушенні за ст. 332 ч. 2 КК України, як сприяння у спробі незаконного переправлення осіб через державний кордон України порадами, вказівками, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.
При цьому, суд в порядку ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод уточнив формулювання обвинувачення, яке доведено, та диспозицію кваліфікації у тій частині, що ОСОБА_7 «сприяв у спробі незаконного переправлення осіб через державний кордон України», а «не сприяв незаконному переправленню осіб». Так, із самого обвинувального акту та згідно встановлених в судовому засіданні подій кримінального правопорушення було встановлено, що вісім громадян Афганістану не були переправлені через державний кордон України, оскільки були затримані разом з обвинуваченим, при спробі цього, прикордонним нарядом.
Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та показав, що ОСОБА_9 , його двоюрідний брат, познайомив його з батьком своєї співмешканки ОСОБА_27 - на ім`я « ОСОБА_28 ». Так, чоловік на ім`я « ОСОБА_28 » запропонував йому за грошову винагороду перевести через «зелений кордон» 8 чоловік мігрантів, тобто незаконно поза пунктом пропуску через державний кордон на територію Угорщини з України. Оскільки на той час він знаходився в с. Барабаш, Угорщини, та не мав закордонного паспорту він разом із ОСОБА_9 нелегально перетнули державний кордон із Угорщини в Україну та прибули до місця куди привезли на автомобілі 8 мігрантів, а саме неподалік с. Запсонь, Берегівського району.
В нічний час вони їх повели в сторону державного кордону України з метою незаконного переміщення їх в Угорщину. При цьому, він йшов попереду групи, а ззаду ОСОБА_9 . Вже неподалік державного кордону їх затримали українські прикордонники.
Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений, його захисник та прокурор не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які його характеризують.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.
Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.
Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 слід визнати його щире каяття, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с. 84), має на утриманні одну неповнолітню дитину (а.с. 120-121).
Згідно досудової доповіді виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без позбавлення чи обмеження волі та не становить високу небезпеку для суспільства (а.с. 111-113).
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, в якому щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с. 84), має на утриманні одну неповнолітню дитину (а.с. 120-121), а також факт, що обвинувачений вказав особу на ім`я ОСОБА_28 , який був ініціатором, можливо одним з організаторів кримінального правопорушення, тобто він активно сприяв повному розкриттю злочину, ту обставину, що злочин не був доведений до кінця обвинуваченого та 8 громадян Афганістану правоохоронним органом було затримано (були відсутні негативні наслідки), суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому на підставі ст. 75 КК України слід прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, поклав на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Щодо додаткового покарання передбаченого ст. 332 ч. 2 КК України - позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, суд констатує наступне.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до ст. 55 КК позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю.

Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, які були співучасниками злочину, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 на час вчинення злочину і після його вчинення ніде не працює, вчинення ним злочину не було пов`язане з його посадою або із заняттям ним певної діяльністі, тому додаткове покарання позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю до нього не слід застосовувати.

Речові докази: мобільний телефон марки «NOKIA», модель «200», IMEI: НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 , який зберігається в кімнаті речових доказів Берегівського ВП ГУНП, який був вилучений у ОСОБА_29 , слід конфіскувати як засіб вчинення злочину; відстріляну гільзу, яка зберігається в кімнаті речових доказів Берегівського ВП ГУНП, слід знищити (а.с. 91-92, 94), в цій частині скасував арешт на дане майно, накладене ухвалою слідчого судді від 01.07.2019 року (а.с. 93).
Питання про долю речового доказу мобільного телефону марки «HUAWEI», IMEI: НОМЕР_4 , IMEI: НОМЕР_5 , який зберігається в кімнаті речових доказів Берегівського ВП ГУНП, який був вилучений у ОСОБА_9 по виділеному кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 (а.с. 91-92, 94), слід вирішити судовим рішенням по виділеному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

ухвалив:
ОСОБА_29 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 332 ч. 2 КК України та призначити йому покарання за ст. 332 ч. 2 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_29 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину, поклавши на нього обов`язки відповідно до п. 1 і п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_29 - скасувати, звільнив його з-під варти негайно в залі суду.

Речові докази: мобільний телефон марки «NOKIA», модель «200», IMEI: НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 , який зберігається в кімнаті речових доказів Берегівського ВП ГУНП, який був вилучений у ОСОБА_7 - конфіскувати як засіб вчинення злочину; відстріляну гільзу, яка зберігається в кімнаті речових доказів Берегівського ВП ГУНП - знищити (а.с. 91-92, 94), в цій частині скасував арешт на дане майно, накладене ухвалою слідчого судді від 01.07.2019 року (а.с. 93).

Питання про долю речового доказу мобільного телефону марки «HUAWEI», IMEI: НОМЕР_4 , IMEI: НОМЕР_5 , який зберігається в кімнаті речових доказів Берегівського ВП ГУНП, який був вилучений у ОСОБА_9 по виділеному кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 (а.с. 91-92, 94) - вирішити судовим рішенням по виділеному кримінальному провадженні.

На вирок може бути подана апеляція через цей суд до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1