єдиний унікальний номер справи 540/1058/18
номер провадження 1-кп/531/21/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Селещина Машівського району Полтавської області, українця, громадянина України, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, освіта середня-спеціальна, працюючого машиністом ТН УПГГК «Полтавагазвидобування», не військовозобов`язаного, не депутата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 21 жовтня 2018 року, близько 18 годин 20 хвилин, перебуваючи за кермом свого автомобіля ВАЗ-2107, рухаючись по вул. Парковій в с. Селещина Машівського району Полтавської області, побачив автомобіль «Хонда Аккорд», державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував його власник ОСОБА_5 . На ґрунті виниклих неприязних стосунків у ОСОБА_4 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 зупинив автомобіль ОСОБА_5 , перегородивши шлях своїм автомобілем, після чого, вийшов зі свого автомобіля та підійшов до водійських дверцят автомобіля ОСОБА_5 . У ході виниклої сварки, ОСОБА_4 , через відчинене скло дверцят, наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в область голови зліва, а також удар автомобільними дверцятами по лівій нозі останнього, який в цей час хотів вийти з автомобіля, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, забою м`яких тканин лівої лобної ділянки з синцем побіля лівого ока, забою м`яких тканин лівої гомілки з садном, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №163 від 26 жовтня 2018 року, кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, спочатку визнав частково та пояснив, що рухався на своєму автомобілі по дорозі, попереду нього їхав на своєму авто ОСОБА_5 , який почав пригальмовувати аж до самої запинки, об`їхати його не було можливості. Потім обвинувачений обігнав авто ОСОБА_5 та зупинився. Вікно машини останнього було відкрито. Обвинувачений запитав його в грубій формі: «Що ти твориш?», а потім кистю руки не стиснутою в кулак вдарив останнього в лоба і потім пішов до свого автомобіля та поїхав геть. Потерпілий не наносив йому ударів, при обвинувачуваному двері не відчиняв. В автомобілі потерпілого бачив якусь жінку. Але потім, при повторних запитаних прокурора, розповів про те, що конфліктні стосунки між ним та потерпілим розпочався після загибелі в дорожньо-транспортній пригоді його сина 22 червня 2018 року, а також не заперечував про можливість нанесення тілесних ушкоджень потерпілому і дверцятами автомобіля.

Вина ОСОБА_4 підтверджується також допитаними в судовому засіданні потерпілим, свідками та дослідженими письмовими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він їхав на своєму автомобілі по вулиці, на якій він проживає та побачив, що швидко наближаються ззаду фари автомобіля, і почав пригальмовувати, оскільки подумав, що його хтось зупиняє. Автомобіль його обігнав, підрізав та різко загальмував. З цього автомобіля вийшов ОСОБА_4 та через відкрите вікно автомобіля наніс йому близько двох ударів: один коли тільки підійшов, та один коли потерпілий хотів вийти з автомобіля, але і в цей час ОСОБА_4 тримав та придавлював двері. Потерпілий встиг лише виставити ногу, яку обвинувачений придавав дверима автомобіля. В цей час автомобіль ОСОБА_4 покотився, про що ОСОБА_5 сказав останньому, і той побіг до авто та поїхав геть. Раніше між ними були конфлікти обвинувачений наносив потерпілому тілесні ушкодження та погрожував. Під час конфлікту в автомобілі була ОСОБА_7 , а те, що відбувалось бачила ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим вони є односельцями, а потерпілий є її співмешканцем. Близько 18 години вона з ОСОБА_5 на його автомобілі повертались додому. Ззаду хтось почав блимати дальнім світлом фар. Потерпілий почав пригальмовувати. Авто, що їхало позаду, обігнало їх та підрізало, зупинивши їх автомобіль. З того автомобіля вискочив ОСОБА_4 , почав кричати та наніс через відкрите вікно два удари потерпілому, який намагався вийти з автомобіля, виставив ліву ногу, але обвинувачений держав двері. Потім, автомобіль ОСОБА_4 покотився та він побіг до нього. У ОСОБА_5 боліла нога і вони поїхали в лікарню. Цей конфлікт також бачила ОСОБА_8 . Раніше між потерпілим та обвинуваченим був конфлікт.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона знає обвинуваченого та потерпілого як односельців, дружніх стосунків ні з ким з них не підтримує. 21 жовтня 2018 року вона, близько 21 години, була вдома, а почувши, що на дворі щось відбувається, вийшла та побачила як ОСОБА_4 бив ОСОБА_5 через вікно автомобіля, наніс йому два удари в область голови. Все це відбувалось біля двору свідка та на відстані близько трьох метрів від самого свідка. Також повідомила, що ОСОБА_4 погрожував їй за те, що вона давала свідчення в цій справі. Після уточнюючих запитань повідомила, що подія відбувалась, коли на вулиці вже було темно і з часом вона могла помилитись.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що знає обвинуваченого та потерпілого як односельців, дружні стосунки ні з ким з них не підтримує. В день конфлікту вона була у свідка ОСОБА_8 . Почула крики дітей, а коли вийшла на вулицю, то конфлікту вже не бачила, а була лише свідком того, як викликали поліцію. Про те, що відбувся конфлікт між обвинуваченим та потерпілим дізналась від ОСОБА_8 .

Крім того, вина обвинуваченого в скоєнні інкримінованого правопорушення підтверджується також дослідженим в судовому засіданні:

-витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань №0000286 від 21 жовтня 2018 року;

-рапортом старшого інспектора-чергового Машівського ВП Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 від 21 жовтня 2018 року;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21 жовтня 2018 року;

-протоколом огляду від 07 листопада 2018 року з фототаблицею до нього;

-протоколом огляду на встановлення стану сп`яніння ОСОБА_5 №99 від 21 жовтня 2018 року, в якому зафіксовано наявність у останнього тілесних ушкоджень;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 07 листопада 2018 року з фототаблицею до нього;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 від 07 листопада 2018 року з фототаблицею до нього;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 07 листопада 2018 року з фототаблицею до нього;

-висновком судово-медичного експерта №163 від 25 жовтня 2018 року за результатами обстеження потерпілого ОСОБА_5 , де встановлено наявність тілесних ушкоджень закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, забою м`яких тканин лівої лобної ділянки з синцем побіля лівого ока, забою м`яких тканин лівої гомілки з садном, які, кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

-додатковим висновком судово-медичного експерта №178 від 26 листопада 2018 року по відтворенню за участю свідка ОСОБА_8 , де встановлено, що покази вказаного свідка, дані нею під час проведення слідчого експерименту від 07 листопада 2018 року в частині механізму утворення черепно-мозкової травми у потерпілого ОСОБА_5 можуть відповідати даним судово-медичної експертизи на його ім`я;

-додатковим висновком судово-медичного експерта №177 від 26 листопада 2018 року по відтворенню за участю свідка ОСОБА_7 , де встановлено, що покази вказаного свідка, дані нею під час проведення слідчого експерименту від 07 листопада 2018 року в частині механізму утворення тілесних ушкоджень на голові потерпілого можуть відповідати даним судово-медичної експертизи підекспертного ОСОБА_5 ;

-додатковим висновком судово-медичного експерта №176 від 26 листопада 2018 року по відтворенню за участю потерпілого ОСОБА_5 , де встановлено, що його покази, дані ним під час проведення слідчого експерименту від 07 листопада 2018 року в частині механізму та локалізації тілесних ушкоджень можуть відповідати даним судово-медичної експертизи на його ім`я;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 30 листопада 2018 року з фототаблицею до нього.

Відповідно до положень ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В самому обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 наніс потерпілому один удар в область голови, що підтверджує і сам обвинувачений, проте потерпілий та свідки стверджують, що було два удари в область голови, але це не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого, оскільки експертним висновком №163 від 25 жовтня 2018 року визначено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, що є кваліфікуючою ознакою злочину.

Отже, дослідивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення стороною обвинувачення доведена в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставину, що пом`якшує покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості; особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця роботи, соціальне становище, наявність міцних соціальних зв`язків, відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше не судимого, загалом, позитивну характеристику за місцем проживання.

В судовому засіданні представником потерпілого надано суду копію висновку по факту повідомлення ОСОБА_5 від 25 червня 2018 року, з якого встановлено, що між обвинуваченим та потерпілим був конфлікт ще з 25 червня 2018 року. Проте, цей доказ лише підтверджує про наявність неприязних відносин між ними, що не заперечується а ні обвинуваченим, а ні потерпілим.

Згідно з висновком досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, складеною Машівським районним сектором філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 25 березня 2019 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, характер вчиненого кримінального правопорушення, визначені рівні ризику вчинення обвинуваченим повторних кримінальних правопорушень, який є середнім, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в тому числі окремих осіб).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його активне сприяння розкриттю злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде призначення покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 125 КК України, у виді штрафу.

В зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_4 на досудовому слідстві запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Цивільний позов, речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

В зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_4 на досудовому слідстві запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана або безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя