Дата документу 05.11.2019 Справа № 1-334/11
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1230/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 1-334/11Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2019 року клопотання засудженого щодо зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України повернуто заявнику та роз`яснено засудженому право звернутися із відповідним клопотанням до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, тобто за місцем відбування покарання в м. Харків.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання засудженого ОСОБА_9 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Повертаючи клопотання засудженого, суд першої інстанції зазначив, що у відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

В апеляційній скарзі захисник вважає ухвалу суду такою, що підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції для розгляду по суті, оскільки її винесено з грубим порушенням процесуального закону. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2012 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і призначено покарання у виді десяти років позбавлення волі. Зазначене покарання ОСОБА_7 відбуває з листопада 2012 року. На цей час ОСОБА_7 відбуває покарання у ДУ «Харьківська виправна колонія №43» за адресою: м. Харьків, вул. Таджицька, 17. У резолютивній частині вироку зазначено, що строк покарання слід враховувати з моменту приведення вироку до виконання. У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України ухвалено зарахувати в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 30.03.2006 року по 31.03.2006 року. При цьому, вважає, що при винесенні вироку судом не було враховано, що ОСОБА_7 затримували двічі з 30.03.2006 року по 31.03.2006 року та з 31.10.2007 року по 02.11.2007 року (п. 23, 24 довідки про рух справи в обвинувальному висновку). Однак, суд у вироку в строк відбування покарання зарахував лише строк попереднього ув`язнення з 30.03.2006 року по 31.03.2006 року, а строк попереднього ув`язнення з 31.10.2007 року по 02.11.2007 року не зарахував. Вказані обставини порушують права ОСОБА_7 , а також позбавляють його права подавати клопотання про зарахування в строк покарання всього строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України в попередній редакції. У зв`язку із чим, ОСОБА_10 і просив суд зарахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 31.10.2007 року по 02.11.2007 року, який він фактично відбув під час досудового розслідування. Вирішення цього питання можливе виключно тим судом, який ухвалив вирок. Так саме в суді, який ухвалив вирок, знаходиться кримінальна справа щодо ОСОБА_7 , в якій і містяться відомості про затримання ОСОБА_7 в період з 31.10.2007 року по 02.11.2007 року, а у суду за місцем виконання вироку кримінальна справа та такі відомості відсутні. Крім того, в зв`язку з тим, що до часу виконання вироку ОСОБА_11 під вартою не утримувався, а лише був затриманий, то відомостей про його затримання у період з 31.10.2007 року по 02.11.2007 року не можуть міститься в його особовій справі в ДУ «Харьківська виправна колонія №43». Саме тому вважає, що розглядати клопотання ОСОБА_7 про усунення сумнів і протиріч при виконанні вироку, повинен суд, який ухвалив вирок. Суд, виносячи ухвалу про повернення клопотання заявнику помилково зазначив, що це клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, і зазначив, що таке клопотання подається до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок. Таким чином, суд першої інстанції, виносячи ухвалу, неправильно застосував положення Кримінального процесуального кодексу України, що призвело до винесення незаконної ухвали. Вважає, що відповідно до вимог закону спочатку необхідно вирішити питання про зарахування до строку відбування покарання не зарахованого строку попереднього ув`язнення, затримання в період досудового розслідування, що може зробити виключно суд, який ухвалив вирок, а вже після цього ставити питання про зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення із розрахунку день за два, що може зробити вже той суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу районного суду та направити клопотання засудженого ОСОБА_7 на новий розгляд до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника та засудженого, які прохали задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, вказані вимоги судом першої інстанції були дотримані.

Підстави для повернення клопотання засудженому і мотиви, з яких суд дійшов до цього висновку, в ухвалі викладені в повному обсязі.

Так, як вбачається з клопотання, ОСОБА_7 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2012 року за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, яке відбуває в ДУ «Харківська виправна колонія (№43)» та просить вирішити питання під час виконання вироку, а саме зарахувати йому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 31.10.2007 року по 02.11.2007 року, оскільки цей строк взагалі не було враховано судом при винесенні вироку.

Разом з тим, вирішення питань, що виникають під час виконання вироку розглядаються в порядку, передбаченому Розділом VIII Кримінального процесуального кодексу України, а саме відповідно до вимог ст.ст. 537, 539 КПК України.

Так, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, зокрема, передбаченого п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України (про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироку) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

З огляду на вищевказані обставини, колегія суддів вважає, що висновки суду про необхідність повернення клопотання засудженому ОСОБА_7 є обґрунтованими, тоді як доводи апеляційної скарги захисника навпаки невмотивованими і необґрунтованими.

Апеляційна скарга може бути задоволена апеляційним судом у разі, якщо вона містить посилання на те, в чому полягає неправильність оскаржуваного рішення та містить визначені чинним процесуальним законом підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції. Лише за об`єктивного підтвердження таких підстав можливе скасування оскаржуваного рішення. В апеляційній скарзі захисник ще раз цитує доводи клопотання засудженого, яким надана правова оцінка судом першої інстанції, не спростовує об`єктивними даними висновки місцевого суду, а формально виражає свою незгоду з прийнятим рішенням.

До того ж, суд першої інстанції в ухвалі роз`яснив засудженому право на звернення з відповідним клопотанням до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, а саме за місцем відбування покарання в м. Харків.

Посилання захисника на КПК України (в редакції 1960 року) є недоречними, оскільки при вирішенні питань, які виникають під час виконання вироку, суд керується положеннями діючого кримінального процесуального законодавства, незалежно від того, коли був ухвалений вирок.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною і обґрунтованою. Порушень кримінального процесуального законодавства, що тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2019 року, якою клопотання засудженого щодо зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України повернуто заявнику та роз`яснено засудженому право звернутися із відповідним клопотанням до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, тобто за місцем відбування покарання в м. Харків залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4