ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2823/19 Справа № 204/2328/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000653 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, останній раз 18 лютого 2013 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, звільнений 15 лютого 2017 року по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оскаржуючи доведеності вини та кваліфікації дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного покараннячерез суворість, призначивши йому покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, щосуд першої інстанції, при призначенні покарання, не в повній мірі врахував те, що він хворіє, має матір похилого віку, яка потребує його допомоги, а також те, що він вину визнав у повному обсязі, розкаявся у вчиненому.

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; також вирішено питання щодо речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_8 23 березня 2019 року, приблизно о 14.15 годині, знаходячись поблизу будинку № 79 по вул. Робочій у м. Дніпрі, помітив у руці раніше не знайомої йому потерпілої ОСОБА_9 грошові кошти, після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, шляхом ривка, вихопив з руки потерпілої грошові кошти в сумі 500 гривень та почав з місця вчинення кримінального правопорушення втікати.
При цьому, злочинні дії ОСОБА_8 були помічені свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та останній усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, продовжив спробу втіки з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення, однак не отримав можливості розпорядитися майном, що належить потерпілій ОСОБА_9 з причин, які не залежали від його волі, так як останній був затриманий ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Кримінальне провадження розглянуто на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про дату та час розгляду його апеляційної скарги, однак, до початку судового засідання, обвинуваченим було подано заяву про розгляд його апеляційної скарги без його участі.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника обвинуваченого, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття; обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.
У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції врахована обставина, на яку посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, при призначенні покарання, а саме, - щире каяття, а тому вказана обставина не підлягає повторному врахуванню.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на те, що він має певні захворювання та матір похилого віку, на думку колегії суддів також не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказані обставини не є безумовними підставами для пом`якшення призначеного йому покарання, яке призначено в мінімальному розмірі.
Крім того, колегія суддів вважає, що вказані обвинуваченим обставини не можуть бути підставами для призначення йому покарання із застосуванням ст.ст. 75, 69 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, а також наявності обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів, особи обвинуваченого, який раніше судимий, має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, а тому виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
З урахуванням викладеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, ОСОБА_8 не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання відсутні.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог його апеляційної скарги, вважаючи доводи обвинуваченого не обґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року залишити без задоволення.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4