Дата документу 28.08.2019 Справа № 313/760/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/1521/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 313/760/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з Веселівським районним судом Запорізької області, матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 24 липня 2019 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
задоволено клопотання прокурора та продовжений строк тримання під вартою на 60 днів, тобто, по 21 вересня 2019 року включно,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 24 липня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості, визнав свою вину і надав свідчення по справі, має місце проживання.

Також апелянт вважає, що прокурором не доведені зазначені ним ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 не ухилявся від органу досудового розслідування, з моменту вчинення кримінального правопорушення та до дня постановлення оскаржуваної ухвали не надходило будь-яких відомостей про незаконний вплив обвинуваченого на потерпілу та свідків, а також про вчинення ним інших злочинів, проте, у порушення вимог ст. 194 КПК України, суддя під час розгляду клопотання не взяв до уваги ці обставини та не постановив ухвалу про відмову в продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на розгляді Веселівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Під час підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні прокурором було заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Суд, задовольняючи зазначене клопотання прокурора, послався на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, його тяжкість та обставини вчинення, дані про особу останнього, який не одружений, не має дітей, офіційно не працює та не має постійного джерела доходу, веде бродяжний спосіб життя, отже, не має стійких соціальних зв`язків, у зв`язку з чим, як вважає колегія суддів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості ОСОБА_8 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення суду щодо продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги захисника в цій частині безпідставними.
Однак, як вважає колегія суддів, при цьому наявні підстави для зміни ухвали суду, з огляду на таке.
Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, визначається розмір застави у межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості.

З урахуванням вимог п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України та даних про особу ОСОБА_8 , суд апеляційної інстанції вважає за доцільне визначити останньому заставу у розмірі десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 19 210 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 24 липня 2019 року, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 задоволено клопотання прокурора та продовжений строк тримання під вартою на 60 днів, тобто, по 21 вересня 2019 року включно, змінити та визначити заставу у розмірі десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 19 210 гривень.

У решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: