ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №635/4463/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1269/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ст.81 КК України
УХВАЛА
Іменем України
24 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 05.12.2018р. відносно ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою відмовлено задоволенні клопотання ОСОБА_8 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання в порядку ст.81 КК України.
Суд першої інстанції критично оцінив доводи засудженого, що останній став на шлях виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, адже оцінюючи дані про особу ОСОБА_8 , який раніше був неодноразово засуджений, звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково, проте на шлях виправлення не став та вчинив особливо тяжкий злочин. Байдуже ставлення до погашення стягнених судових витрат, взяв до уваги його посередню характеристику в установі виконання покарань, у суду першої інстанції виникли сумніви з приводу його доводів щодо він став на шлях виправлення, а відтак для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_8 він не побачив підстав та розцінив даний захід як передчасний. Разом з тим, фактичне відбуття засудженим 3/4 призначеного покарання не може свідчити про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення особи.
В апеляційній сказі засуджений просить ухвалу скасувати та постановити ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді думку засудженого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу; з`ясувавши позицію прокурора, який вважав рішення суду правомірним, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту ухвали (т.1 а.с.34-36), суд першої інстанції вказав, що встановив, що ОСОБА_8 засуджений 10.12.2008р. апеляційним судом Харківської області за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України до 15 років позбавлення волі.

На підставі ухвали Романського міськрайонного суду Сумської області від 11.02.2016р. засудженому зараховано в строк покарання - строк попереднього ув`язнення з 17.12.2007р. по 20.10.2009р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавленні волі.

Крім того, згідно ухвали Романського міськрайонного суду Сумської області від 22.05.2017р. в строк покарання засудженому зараховано ще строк попереднього ув`язнення з 15.04.2003р. по день винесення вироку 19.08.2003р., з розрахунку, що відповідно до ч.5 ст.72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі, з урахуванням відбутого покарання.

З характеристики засудженого вбачається, що останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 25.12.2007р.. За час тримання в Харківському СІЗО (№27) зарекомендував себе з негативного боку. За порушення режиму тримання двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочень не мав. До праці не залучався. Перебував на профілактичному обліку як «схильний до втечі». В період відбування покарання в Роменській виправній колонії (№56) Сумської області характеризувався позитивно. Заохочувався адміністрацією установи шість разів. Мав одне стягнення. З 12.05.2011р. перебував на лікуванні в Херсонській виправній колонії (№61), де був заохочений один раз. Стягнень не мав. З 20.02.2015р. перебував на лікуванні в Дар`ївській виправній колонії (№10). Заохочень і стягнень не мав. Два рази проходив лікування в Багатопрофільній лікарні при Темнівській виправній колоні (№100). Заохочень та стягнень не мав.

З 16.06.2017р. відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За час відбування покарання зарекомендував себе посередньо. Стягнень не має. З метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався адміністрацією установи один раз. На виробництві установи не працевлаштований, з 01.03.2018р. залучався на посаду господарчої обслуги, а саме, днювальним відділення. На даний час залучається до робіт з благоустрою установи. Намагається підтримувати рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Намагається утримувати в чистоті і порядку своє спальну місце та приліжкову тумбочку, має охайний вигляд. Намагається дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання. До виконання робіт з благоустрою установи відносить посередньо. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст.123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», до реалізації програми ставиться без зацікавлення. Відповідно до ст.ст.110, 112, 113 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною та матір`ю, шляхом листування, побачень, телефонних розмов, отримує від них посилки та передачі. Стосунки доброзичливі. На профілактичному обліку не перебуває. За вироком суду має сплатити судові витрати в сумі 11205грн.. До відшкодування вказаних витрат ставиться байдуже. Скоїв злочин особливої тяжкості у період умовно-дострокового звільнення. У скоєному злочині провину не визнає.

Вищенаведені встановлені судом першої інстанції обставини підтверджуються характеристикою (т.1 а.с.20-21) згідно якої ОСОБА_8 , на думку співробітників установи, в якій на даний час відбуває покарання засуджений, не довів свого виправлення, а тому недоцільно його звільняти умовно-достроково.

Згідно цієї ж характеристики строк відбування покарання закінчується 09.10.2020р. і до цього ОСОБА_8 вже двічі звільнявся умовно-достроково, проте на шлях виправлення не встав, а як свідчать матеріали провадження знов вчинив особливо тяжкий злочин.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції повністю підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду і навіть сплата судових витрат кардинально не впливає на правильність прийнятого судом рішення.
Таким чином, колегією суддів не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 05.12.2018р. відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді