Справа №583/3340/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/324/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Сумської області ОСОБА_9 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2018 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Новопостроєне Охтирського району Сумської області, громадянки Російської Федерації, із середньо-спеціальною освітою, не працюючої, розлученої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 24.04.2018 року Охтирським міськрайонний судом Сумської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.08.2018 року скасовано звільнення відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_8 до місць позбавлення волі для відбування призначеного вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.04.2018 року покарання у виді двох років позбавлення волі, -

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга заступника прокурора Сумської області ОСОБА_9 , в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 , просив :

вирок суду відносно ОСОБА_8 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, остаточно призначити покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, призначеного за цим вироком, та 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, призначеного вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.04.2018 року, який виконувати самостійно; в іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їй за цим законом покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.04.2018 року остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 20, 93, 94 КК України застосовано до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу змінено з особистого зобов`язання на взяття під варту та взято її під варту з зали суду.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в розмірі 429 грн.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду від 25.05.2018 року на годинник марки «ORIEXT».

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказував на те, що судом першої інстанції не було дотримано положень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначеного судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, та призначаючи остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосував принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Стверджував, що оскільки ОСОБА_8 було звільнено з випробуванням від відбування покарання, призначеного вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.04.2018 року, тому кожен із вироків суду мають виконуватись самостійно.

Вказував на те, що в даному випадку звільнення особи від відбування покарання скасовано на підставі судового рішення, винесеного в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України, під час виконання вироку.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_8 23.04.2018 року, близько 12 години, перебуваючи у дворі багатоповерхового будинку по АДРЕСА_2 , після сумісного розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_10 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_10 сп`янів та заснув на лавочці і її дії не помічені власником та сторонніми особами, умисно, з корисливих мотивів, направлених на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрала з лівої руки потерпілого наручний годинник марки «ORIEXT» QUARTZ, вартістю 198 гривень та з лівої зовнішньої кишені куртки грошові кошти в сумі 300 гривень, що належать потерпілому ОСОБА_10 , внаслідок чого останньому було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 498 грн.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала подану заступником прокурора Сумської області апеляційну скаргу та просила вирок суду змінити, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 які щодо розгляду апеляційної скарги прокурора поклалися на розсуд колегії суддів, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 в таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України. Вирок суду в цій частині учасниками кримінального провадження не оспорюється.

Кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 185 КК України, є правильною.

Що стосується призначеного обвинуваченій покарання, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, ч. 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Засади призначення покарання зазначені у ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною 2 статті 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» зазначено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної яка раніше судима за скоєння корисливого злочину, перебуває на обліку в наркодиспансері, за місцем проживання характеризується негативно, а також враховує її вік. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено, до пом`якшуючих покарання обвинуваченої ОСОБА_8 обставин суд відніс її стан здоров`я, психічний стан, та те, що тяжких наслідків не настало.

За наявності вищевказаних обставин, суд першої інстанції, дійшов до правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про призначення обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у виді 1 року позбавлення волі, що також в апеляційній скарзі прокурором не оскаржується.

Разом з тим, відповідно до доводів апеляційної скарги прокурора, останній не погоджувався зі призначенням обвинуваченій остаточного покарання із застосуванням принципу поглинання призначених покарань, та вважав, що призначене за сукупністю злочинів покарання, зокрема за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.04.2018 року має виконуватись самостійно, оскільки на підставі ст. 75 КК України обвинувачена була звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та зміст апеляційної скарги, колегія суддів з доводами апеляційної скарги прокурора погодитись не може виходячи з наступного.

Так, у відповідності до положень ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.04.2018 року (а.с. 113-114, ОСОБА_8 визнано винуватою у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік, якщо протягом іспитового строку вона не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Злочин, за яким було ухвалено оскаржуваний вирок, ОСОБА_8 вчинила 23.04.2018, тобто до вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.04.2018 року.

Встановлено також, що ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.08.2018 року, яка набрала законної сили 31.08.2018 року, скасоване звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_8 до місць позбавлення волі для відбування призначеного вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.04.2018 року покарання у виді двох років позбавлення волі.

Тобто, з викладеного слідує, що на час ухвалення судом оскаржуваного вироку суду, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням скасовано, тобто обвинувачена ОСОБА_8 являлась особою засудженою до реального покарання у виді 2 років позбавлення волі, а тому суд першої інстанції з дотриманням норм закону України про кримінальну відповідальність, при призначенні ОСОБА_8 відповідно до ч.4 ст.70 КК України, остаточного покарання застосував принцип поглинання призначених покарань.

Жодних підстав вважати ОСОБА_8 такою, що вона є звільненою від відбування покарання на підставі на ст.ст. 75, 76 КК України, станом на момент ухвалення вироку, тобто на 04 грудня 2018 року, та відповідно і призначати покарання, які слід відбувати самостійно, суд першої інстанції, не мав.

Отже, доводи прокурора про те, що кожний вирок має виконуватись самостійно є безпідставними та підлягають відхиленню.

Питання скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання, призначеного вироком, вирішується виключно в порядку ст. ст.537, 539 КК України, інших підстав закон не передбачає, тому посилання на цей закон, як на підставу неправильності вироку суду першої інстанції, колегія суддів вважає неправильним.

Наведені в апеляційні скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а тому вона не підлягають до задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування оскаржуваного вироку, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційна скарга заступника прокурора Сумської області ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Вирок Охирського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2018 року відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Сумської області ОСОБА_9 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_8 , яка перебуває під вартою в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4