Справа № 204/5215/19
Провадження № 1-в/204/1006/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 серпня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України, -
за участю прокурора ОСОБА_4 , представника установи ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав своє клопотання, при цьому зазначив, що порушень режиму він не допускає, до роботи він не залучений, в самодіяльності участі він не приймає, заохочень не має. Також зазначив про те, що розкаявся з приводу скоєного. До вироку, яким було призначено покарання у вигляді позбавлення волі, він був судимим за ч. 3 ст. 187 КК України, однак отримав іспитовий строк. Звільнений він був 14 липня 2017 року, а в квітні 2018 року він вчинив новий злочин. Після цього він був оголошений в розшук.

Прокурор ОСОБА_4 та представник Дніпровської УВП № 4 ОСОБА_5 в судовому засіданні вважали за недоцільне застосовувати до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи на засудженого, дійшов до наступних висновків.

ОСОБА_6 був засуджений вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 січня 2019 року за ч. 2 ст. 190 КК України до одного року позбавлення волі. Зараховано засудженому ОСОБА_6 у строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 10 грудня 2018 року по надрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з 10 грудня 2018 року.

Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За змістом ст. 81 КК України, умовами умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у частині третій цієї статті; наявність факту того, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 1 частини 3 ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ч. 2 ст. 50 КВК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 81 КК України є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його поведінка і ставлення до праці.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці, добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.

Щодо даних про особу, то засуджений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться і до категорії середньої тяжкості.

Згідно довідки про заохочення і стягнення, засуджений ОСОБА_6 не має а ні заохочень, а ні стягнень.

Згідно характеристики, засуджений ОСОБА_6 10 грудня 2018 року прибув до Дніпровської УВП № 4. За період перебування у Дніпровській УВП № 4 характеризується посередньо, заохочень та стягнень від адміністрації не має. У відношенні до представників адміністрації установи тактовний, виконує їх законні вимоги. Згідно особової справи соціально корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом отримання передач.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_6 , вчинив злочин не вперше, оскільки він сам пояснив суду, що був засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України до позбавлення волі з іспитовим строком. При цьому, як він також пояснив суду, він звільнився з місць відбування покарання 14 липня 2017 року, а вже у квітні 2018 року вчинив новий злочин. Крім цього, ОСОБА_6 ухилявся він органів досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений у розшук. Вказані обставини переконливо свідчать на користь того, що засуджений ОСОБА_6 не бажає стати на шлях виправлення.

Крім цього, як зазначив в судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 , до праці він не залучений, в самодіяльності участі він не приймає, заохочень не має. Таким чином, відсутня одна з умов застосування до засудженого положень ст. 81 КК України, а саме ставлення до праці. Таким чином, у засудженого ОСОБА_6 відсутні позитивні зрушення в його поведінці та добросовісне ставлення до праці, які жодним чином не можуть свідчити про сумлінне здійснення процесу виправлення.

Більш того, матеріали справи засудженого містять ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 лютого 2019 року, згідно якої в суді перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 190 КК України. Вказана обставина ще раз підтверджує факт того, що засуджений не бажає стати на шлях виправлення.

Наведене вище в сукупності, на переконання суду, свідчить про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1