Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/524/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2019 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000142, на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10 липня 2019 року, яким:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, маючого середньою - спеціальну освіту, одруженого, маючого на утримання 3-х малолітніх дітей та одну неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-22.02.2017 вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч.3 ст.309 КК України на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,
визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного даним вироком, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.02.2017, призначено за сукупністю вироків остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Вказаним вироком вирішено питання щодо речових доказів та цивільного позову,
за участі сторін кримінального провадження:
- прокурора ОСОБА_7 ,

- потерпілого ОСОБА_8 ,

- представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

- обвинуваченого ОСОБА_6 ,

- захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин.
24.07.2018, ОСОБА_6 , перед початком експлуатації та керування бортовим малотоннажним автомобілем «ГАЗ-33021», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення п. 2.3 (а) ПДР України (п.2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан ... транспортного засобу...), не забезпечив належну перевірку та технічну справність транспортного засобу.
Так, при наявності видимої та завчасно відомої технічної несправності транспортного засобу, при якій його експлуатація заборонена, а саме встановлення на передню вісь шин різних моделей з різними малюнками протектора, у порушення вимог п. 31.4.5 "г" ПДР України (забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам - п.31.4.5 Колеса і шини: г) на одну вісь транспортного засобу встановлено ... шини різних моделей з різними малюнками протектора ...) допустив та розпочав керування вищевказаним транспортним засобом. Дана несправність виникла задовго до моменту пригоди та об`єктивно проявлялася водію під час візуального огляду автомобіля перед початком експлуатації.
Проте, ОСОБА_6 , 24.07.2018 приблизно 19 год. 50 хв., достовірно та завчасно знаючи про технічну несправність транспортного засобу, яка відповідно до п. 31.4.5 "г" ПДР України забороняє його експлуатацію, порушуючи вимоги п.п. 2.1 (ґ) та 2.9 (а) ПДР України (п. 2.1 водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів....; п. 2.9. водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння...) перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, а саме під дією маріхуани та амфетаміну, що підтверджується відповідним висновком № 281 від 24.07.2018 та не маючи полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, здійснював рух на бортовому малотоннажному автомобілі «ГАЗ-33021», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.02.2015 належить йому на праві власності.
Так, ОСОБА_6 грубо порушуючи п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР України (п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), перед початком руху заднім ходом по проїзній частині вулиці Набережна в селі Созонівка Кіровоградського району Кіровоградської області, в порушення п.п. 10.1, 10.9 ПДР України (п.10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; 10.9 під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншими учасникам руху. Для забезпечення руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб) був неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, не впевнився, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. У свою чергу, при здійсненні руху на вищезазначеному транспортному засобі заднім ходом, який вимагає від водія надзвичайної уважності та обережності, здійснюючи даний маневр в складних дорожніх умовах, що обумовлювалося вузькою шириною проїзної частини вулиці Набережна, не звернувся за допомогою до інших осіб, у результаті чого навпроти будинку № 1-А по вулиці Набережна в селі Созонівка Кіровоградського району Кіровоградської області допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який стояв біля правого краю проїзної частини по ходу його руху.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 625 від 16.08.2018, отримав тілесні ушкодження, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення та в даному випадку призвели до смерті останнього. У свою чергу після ДТП водій ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник в невідомому напрямку та переховувався від правоохоронних органів до 20 год. 33 хв. 24.07.2018, чим грубо порушив вимоги п. 2.10 (а, б, в, г, ґ, д, е) ПДР України (п. 2.10. у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті г пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди).
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити йому покарання із застосування ст. 69 КК України.
В обґрунтування своїх вимог, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій зазначає, що вину у вчиненому він визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв слідству. Також вказав, що судом не взято до уваги пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття, допомога слідству, міцні соціальні зв`язки, оскільки він одружений, працював, на його утриманні знаходяться четверо малолітніх дітей та хвора матір, позитивні характеристики та часткове відшкодування шкоди потерпілим. Враховуючи зазначене простить застосувати до нього положення ст. 69 КК України та змінити режим відбування покарання з позбавлення волі на обмеження волі.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які вимоги поданої апеляційної скарги підтримали у повному обсязі, та обвинувачений в дебатах і у останньому слові просив задовольнити апеляцію, висновок прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляції, а вирок суду залишити без змін, потерпілого та його представника, які підтримали висновок прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволені апеляційної скарги обвинуваченого слід відмовити, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Викладені у вироку суду висновки про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи та ніким із сторін і учасників кримінального провадження не оскаржуються.

За вказаних обставин колегія суддів апеляційного суду не входить в обговорення доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого та вважає, що суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність його вини. Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні: дружину, яка тимчасово не працює, 3-х малолітніх дітей, одну неповнолітню дитину та матір, яка хворіє на онкологічне захворювання і є інвалідом другої групи. Обвинувачений на обліку у лікаря психіатра не перебуває, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України (ч.1, ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП), та керування транспортними засобами в стані сп`яніння (ч.1, ч.2 ст.130 КУпАП). Згідно довідок КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» від 26.07.2018 та від 27.04.2017, ОСОБА_6 знаходиться на диспансерному обліку з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання амфетамінів, канабіноїдів, синдром залежності з 2017 року, пройшов курс стаціонарного лікування з 31.03.2017 по 28.04.2017. Також суд врахував висновок досудової доповіді, відповідно до якої виправлення обвинуваченого без позбавлення волі не можливе та він становить небезпеку для суспільства.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено, а обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину у стані наркотичного сп`яніння.

Враховуючи зазначене суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_6 можливе лише тільки в умовах ізоляції від суспільства і призначив покарання в межах санкцій інкримінованого йому злочину.

З даним висновком суду першої інстанції щодо призначеної міри покарання обвинуваченому повністю погоджується апеляційний суд, оскільки призначене ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків є майже мінімальним, а також є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про призначення йому покарання з застосуванням вимог ст. 69 КК України, тобто про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, оскільки призначення такого покарання є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Під час судового розгляду не встановлено наявність обставин, які пом`якшують покарання. Висловлене ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду щирого каяття у вчиненому злочині не є достатньою підставою для застосування вимог ст. 69 КК України, оскільки застосування цих вимог закону можливо лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Крім того, пом`якшення призначеного покарання з застосуванням вимог ст. 69 КК України, про що просить обвинувачений, неможливо через наведені дані про особу винного, які свідчать про вчинення ним в період іспитового строку кримінального правопорушення та вказують на небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення Тому відсутні підстави для пом`якшення покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України.
Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що він свою вину визнав, а призначене покарання є занадто суворим, колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними враховуючи особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків для себе не зробив і знову вчинив кримінальне правопорушення.

Будь-яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляції не наведено, а тому колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10 липня 2019 року щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той самий строк з моменту отримання її копії.

Судді - підписи
Згідно з оригіналом

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2