ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/4081/14-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/7/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2019року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

- головуючого судді ОСОБА_2

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- секретаря ОСОБА_5

- за участю прокурора ОСОБА_6

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

- захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, зареєстрованго за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 03 жовтня 2002 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік; 01 грудня 2005 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України до 4 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 510 гривень; 10 листопада 2009 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України на призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислено з часу його затримання.
До набрання вироком законної сили застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період з 21-00 години до 07-00 години доби.
Зобов`язано ОСОБА_7 не залишати без дозволу суду житло за місцем проживання АДРЕСА_1 .
Після набрання вироком законної сили вирішено змінити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції чинній станом на 20.06.2017 року, зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 31 серпня 2014 року по 19 листопада 2015 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно вироку ОСОБА_7 11 серпня 2014 року близько 10-00 години, знаходячись навпроти будинку АДРЕСА_2 , побачив ОСОБА_9 , у якої на шиї помітив золотий ланцюжок, після чого у нього виник умисел на заволодіння даним золотим ланцюжком. Усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, з корисного мотиву, з метою особистої наживи, ОСОБА_7 без застосуванням фізичного насильства та погроз його застосування зірвав з її шиї частину золотого ланцюжка, виготовленого із золота 585 проби, вагою 2,27 грам та ювелірний виріб у вигляді хрестика, виготовленого із золота 585 проби, вагою 2,35 грама, вартість 1 граму складає 600 гривень. Після скоєння злочину ОСОБА_7 зник з місця пригоди, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 2772 гривні.
Крім цього, ОСОБА_7 11 серпня 2014 року близько 10-10 години, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , побачив ОСОБА_10 , у якої на шиї помітив золотий ланцюжок, після чого у нього виник умисел на заволодіння даним золотим ланцюжком. Усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, з корисного мотиву, з метою особистої наживи, ОСОБА_7 без застосуванням фізичного насильства та погроз його застосування зірвав з її шиї золотий ланцюжок, виготовленого із золота 585 проби, вагою 7 грам та ювелірний виріб у вигляді хрестика, виготовленого із золота 585 проби, вагою 1,07 грама, вартість 1 граму якого складає 600 гривень. Після скоєння злочину ОСОБА_7 зник з місця пригоди, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 4842 гривні.
Також, ОСОБА_7 31 серпня 2014 року близько 13-00 години, знаходячись біля будинку АДРЕСА_4 , побачив ОСОБА_11 , у якої на шиї помітив золотий ланцюжок, після чого у нього виник умисел на заволодіння даним золотим ланцюжком. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, з корисного мотиву, з метою особистої наживи, ОСОБА_7 наздогнав ОСОБА_11 біля 3-го під`їзду вищевказаного будинку ззаду і із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, схопив її лівою рукою за шию, а правою рукою зірвав з її шиї золотий ланцюжок, виготовленого із золота 583 проби, вагою 25 грам, вартість якого згідно висновку експерта № 2931 від 17.09.2014 року складає 7948 гривень 75 копійок. Після скоєння злочину ОСОБА_7 зник з місця пригоди, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 зазначену матеріальну шкоду.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та застосувати до нього ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання.
Зазначає, що повністю визнав провину, щиро розкаявся.
Крім того, зазначає, що страждає на тяжке захворювання гепатит, а його батьки є особами похилого віку та потребують його допомоги.
Також просить врахувати, що будь-хто з потерпілих не має до нього матеріальних претензій.
Також зазначає про недопустимість певних доказів, проте не називає яких саме.
Заслухавши доповідь судді думку прокурора який заперечував проти апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу пом`якшити призначене покарання, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має не зняту та не погашену судимість, з серпня 2013 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом синдром залежності від каннабіодів, крім цього перебував на обліку в «Харківському міському психоневрологічному диспансері № 16» з 2005 року з приводу психоневрологічного захворювання, згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 1193 від 29.12.2014 року ОСОБА_7 на даний час ознак психозу чи слабоумства не виявляє, виявляє органічний розлад особистості. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Крім того суд встановив та врахував обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття у скоєному, а також обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочинів.

Підстав для визнання будь-яких інших обставин такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують суспільну небезпеку обвинуваченого та вчиненого ним злочину, окрім тих, що наведені у вироку, колегія судів не вбачає.

Посилання сторони захисту на існування таких обставин є необґрунтованим, оскільки не підтверджуються відомостями, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Що стосується посилання обвинуваченого на наявність у нього хвороби, яка на його думку свідчить про неможливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі, колегія суддів відкидає такі доводи ОСОБА_7 , оскільки матеріали справи не містять належних відомостей які б підтверджували незадовільний стан здоров`я обвинуваченого.

Амністія до обвинуваченого не застосовується, оскільки у ОСОБА_7 є дві непогашені судимості за вчинення тяжких злочинів і в такому випадку законом передбачена пряма заборона.

Таким чином висновок суду стосовно виду та розміру покарання яке необхідно призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України - є обґрунтованим.

Відтак, призначене ОСОБА_7 остаточне покарання є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для будь якого пом`якшення призначеного покарання, колегія суддів не вбачає.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання.

Колегія суддів вважає таке прохання безпідставним та необгрунтованим, оскільки встановлені дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Крім того, колегія суддів враховує, той факт, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, вже звільнявся від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, проте продовжував вчиняти злочини.

Такі відомості про особу обвинуваченого свідчать про те, що його виправлення не можливе в будь який інший спосіб окрім ізоляції від суспільства.

Також належить врахувати і висновки досудової доповіді, складеної органами пробації у відношенні ОСОБА_7 , згідно яких ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є високим.

За таких обставин, на думку колегії суддів, підстави для застосування положень ст.ст. 69, 691 , 75 КК України відсутні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції врахував всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого та обґрунтовано дійшов до висновку, що саме покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки буде відповідати меті покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування або зміни в частині призначеного покарання відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий суддя

Судді