Номер провадження: 11-сс/813/1905/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.11.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000946, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.11.2019 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стоком до 04.01.2020 року включно, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000946, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.12.2017 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що ризики, які існували на момент застосування відносно підозрюваного не зникли та продовжують існувати, підозра в інкримінованому йому злочині на даному етапі є обґрунтованою та в рамках кримінального провадження необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, слідчий суддя продовжив підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Щодо визначеного розміру застави, то слідчий суддя зазначив, що обраний ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.09.2019 року розмір застави у сумі 288150 гривень, здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного, під загрозою звернення застави в дохід держави, та забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, у випадку її внесення.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06.11.2019 року, як не обґрунтовану, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_10 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .

Обґрунтовує вимоги тим, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення є некоректною та необґрунтованою, складена на підставі сфальсифікованих доказів. Клопотання слідчого щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 за своїм змістом дублює попереднє клопотання про застосування запобіжного заходу, без наведення доказів існування нових ризиків або підтвердження попередніх. Слідчим суддею не наведено жодного обґрунтування висновків, не зрозуміло які докази стали підставою вважати, що ризики є доведеними. Визначений розмір застави значно перевищує встановлений ч. 5 ст. 182 КПК України граничний розмір застави для особи, яка підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

У невстановлений слідством період часу ОСОБА_8 , маючи умисел направлений на придбання та зберігання психотропної речовини, обіг якої заборонено - амфетамін, при невстановлених обставинах, у невстановленої слідством особи придбав невстановлену кількість психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, яку став незаконно зберігати у невстановленому місці, з метою збуту.
У подальшому, 04.02.2019 року ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, знаходячись біля супермаркету «Сільпо», який розташований по вул. Академіка Корольова, 44 в м. Одесі, незаконно збув ОСОБА_11 , якій доручено проведення оперативної закупки, поліетиленовий пакунок, в якому знаходиться згорток з фольги, всередині якого знаходяться три прозорих пакунка з порошкоподібною речовиною рожевого кольору.
У той же день, ОСОБА_11 добровільно видала співробітникам поліції поліетиленовий пакунок, в якому знаходиться згорток з фольги, всередині якого знаходяться три прозорих пакунка з порошкоподібною речовиною рожевого кольору.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

І. Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону Конвенції і практики ЄСПЛ перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме:

- витягом з ЄРДР № 0000946 від 04.12.2017 року; (а.с. 5);

- протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_8 на підставі ухвали суду про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 25.09.2019 року, на підставі ухвали слідчого суддів Київського районного суду м. Одеси від 09.09.2019 року (а.с. 10-11);

- протоколом обшуку по АДРЕСА_2 від 25.09.2019 року (а.с. 16-18);

- ухвалою слідчого судді від 26.09.2019 про арешт майна вилученого протоколом обшуку по АДРЕСА_2 від 25.09.2019 року (а.с. 19-21);

- заявою ОСОБА_11 , про добровільну видачу предмету, придбаного у ОСОБА_8 (а.с. 22);

- протоколом отримання добровільно наданого предмету від 04.02.2019 року (а.с. 23);

- висновком експерта № 197-Х від 21.02.2019 року відповідно до якого надана на експертизу порошкоподібна речовина рожевого кольору, добровільно видана ОСОБА_11 містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін ( а.с. 24-26).

Таким чином, ОСОБА_8 , на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, у зв`язку з чим апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги в цій частині необґрунтованими.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеса від 26.09.2019 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КПК України.

25.09.2019 року ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

05.11.2019 року постановою заступника прокурора області продовженого строк досудового розслідування до 4-х місяців, а саме до 09.01.2020 року, у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій, зокрема, отримання результатів призначених експертиз та розсекречення матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 є громадянином України, не одружений, не працевлаштований, утриманців не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де орендує помешкання, на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом особливо небезпечних психотропних речовин.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків та на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги той факт, що ОСОБА_8 , переховувався від органів досудового розслідування та на підставі ухвали слідчого судді від 11.09.2019 року був затриманий 25.09.2019 року, що свідчить про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.

Також апеляційний суд враховує доводи прокурора, які не заперечувались стороною захисту про те, що злочин який інкримінують ОСОБА_8 , вчинений під час судового розгляду та обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за інше аналогічне кримінальне правопорушення, може свідчити про ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

ІІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про визначення непомірного розміру застави.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу врахував усі обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 КПК України, та дійшов вірного висновку про залишення визначеного раніше альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, в розмірі, який зазначено в ухвалі про обрання запобіжного заходу.
При цьому апеляційний суд враховує встановлені органом досудового розслідування дані про підозру ОСОБА_8 у ряді злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропної речовини, можливості підозрюваного у придбанні такої речовини і розповсюдження ним придбаної психотропної речовини іншим особам.
Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.11.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000946, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.12.2017 року, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4