Справа № 184/2015/18
Номер провадження 1-кп/184/44/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського міського суду кримінальне провадження №0000713 від 17.09.2018 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, пенсіонер, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-15.02.2018 року Орджонікідзевським міським судом за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн.,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
Згідно вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15.02.2018 року (справа № 184/111/18) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно складає суму 1700,00 грн. В судовому засіданні при оголошенні вироку обвинувачений був присутній, про призначення вказаного покарання та необхідність його виконання знав достовірно. 20.03.2018 року вказаний вирок суду набрав законної сили та Орджонікідзевським міським судом для виконання 21.03.2018 року за №184/111/18/3475/2018 скерований до Покровського міського відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (далі - Покровський МВ ПП Південно-Східного МРУ ВКПП МЮУ). 26.03.2018 року старшим інспектором Покровського МВ ПП Південно-Східного МРУ ВКПП МЮУ старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_5 . ОСОБА_3 поставлено на облік до Покровського МВ ПП Південно-Східного МРУ ВКПП МЮУ, як особу засуджену до кримінального покарання у виді штрафу. 07.06.2018 року старшим інспектором Покровського МВ ПП Південно-Східного МРУ ВКПП МЮУ старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 було вручено повідомлення засудженому ОСОБА_3 , в якому роз`яснено положення ст.26 КВК України, згідно якої засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції (уповноважений орган з питань пробації) за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу, а також роз`яснено відповідальність за ухилення від сплати штрафу. Однак, засуджений ОСОБА_3 , отримуючи пенсію за віком з 28.05.2017 року, маючи доходи з неофіційних місць роботи в м. Покров Дніпропетровської області та можливість сплатити штраф, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про обов`язок у місячний строк сплатити штраф, нехтуючи рішенням суду, ухилився від сплати штрафу. В результаті злочинних дій, станом на 17.09.2018 року, штраф в розмірі 1700,00 грн., призначений вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15.02.2018 року, засудженим ОСОБА_3 не сплачено.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від сплати штрафу.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого та пояснив, що згідно вироку Орджонікідзевського міського суду від 15.02.2018 року йому було призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн.. 26.03.2018 року його було поставлено на облік. У місячний строк після набрання вироком суду законної сили йому необхідно було сплатити штраф, але він його не сплатив у передбачений законом строк. У скоєному розкаявся та вказує на те, що ним буде сплачуватись призначена судом сума штрафу.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» в ухиленні засудженого від сплати штрафу доведена повністю.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.389 КК України як ухилення засудженого від сплати штрафу.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.ст.50,65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, особу винного, його вік, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий; не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має; офіційно не працює; пенсіонер, має постійне місце проживання та реєстрації; на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває; за місцем проживання характеризується задовільно.

При цьому суд відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. (ч. 1 ст. 65 КК України).

Санкцією частини 1 статті 389 КК України передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеженням волі на той самий строк.

В ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 є пенсіонером, а тому, в силу положень ч. 2 ст. 57, ч. 3 ст. 61 КК України, передбачені ч. 1 ст. 389 КК України види покарання не можуть бути до нього застосовані (призначені).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 8 Постанови №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст. 7 КПК ( 1001-05 ) повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
Таким чином, з огляду на те, що до ОСОБА_3 не може бути застосоване основне покарання у виді виправних робіт або обмеженням волі, а більш м`яке покарання за конкретних обставин справи призначити не можна, суд приходить до висновку про необхідність визнання обвинуваченого винуватим у пред`явленому обвинуваченні без призначення покарання, що відповідатиме правовій позиції, висловленій в ухвалі ВССУ від 04.11.2014 р. (справа 5-3853км14).

Речові докази та витрати на залучення експертів по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України без призначення покарання.

Речові докази по справі відсутні.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1