Провадження №1-кп/523/1106/19
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

28.11.2019 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінальних проваджень №0001991 від 01.06.2019 року та №0002555 від 10.07.2019 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, зі слів хворіє на Гепатит-Ц, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засуджений, востаннє 22.12.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки 5 днів, 04.03.2019 року звільнився із місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання.

по звинуваченню в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч.2; 185 ч.2 та ст.186 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

31.05.2019 року приблизно о 17:00 годині, ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість, перебуваючи за адресою: м. Одеса вул. Добровольського буд. 122, побачив раніше знайому йому ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повторно, під приводом необхідності користування мобільним телефоном для здійснення телефонного дзвінка, попросив у ОСОБА_8 належний їй мобільний телефон «Huawei Р Smart +» ІМЕІ-1 НОМЕР_1 , ІМEI-2 НОМЕР_2 . В свою чергу ОСОБА_8 , погодившись виконати прохання ОСОБА_7 , не усвідомлюючи наявність у останнього умислу на заволодіння даним мобільним телефоном, добровільно передала йому свій мобільний телефон з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПРАТ «Київетар» з абонентським номером НОМЕР_3 . вартість якого складає 7000 грн., для здійснення дзвінка. Після отримання зазначеного вище мобільного телефону, ОСОБА_7 , утримуючи його при собі, покинув місце вчинення злочину, розпорядившись майном на власний розсуд, а саме продавши зазначений телефон незнайомому парню на ринку, тим самим спричинив майнову шкоду ОСОБА_8 на суму 7000 гривень.

Крім того, 18.06.2019 року приблизно о 17:30 годині, ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість, перебуваючи за адресою: м. Одеса вул. Семена Палія 70, побачив раніше незнайомого малолітнього ОСОБА_9 , шляхом обману, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повторно, під приводом необхідності придбання велосипеду, попросив у малолітнього ОСОБА_9 велосипед «Азимут Форест» номер рами НОМЕР_4 . червоно-чорного кольору. В свою чергу малолітній ОСОБА_9 погодившись виконати прохання ОСОБА_7 , не усвідомлюючи наявність у нього умислу на заволодіння даним велосипедом, будучи впевненим в його порядності добровільно передав обвинуваченому свій велосипед. Отримавши від потерпілого зазначений велосипед, ОСОБА_7 поїхав на ньому в бік вул. Марсельскої, тим самим незаконно заволодівши велосипедом залишив місце скоєння злочину, розпорядившись велосипедом на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_10 на суму 3700 гривень 00 копійок.

Крім того, 21.06.2019 року приблизно о 18:15 годині. ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість, знаходячись біля магазину «Humana», що розташований за адресою: м Одеса вул. Героїв Оборони Одеси буд. 94. помітив сумку, що знаходилась на плечі ОСОБА_11 , визначивши предметом свого злочинного посягання мобільний телефон, що знаходився у вищевказаній сум ці, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливим мотивом, з метою особистою збагачення, таємно, шляхом вільного доступу, дістав рукою та викрав із вищевказаної жіночої сумки, яка належить потерпілій ОСОБА_11 її мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S 8» IMEI НОМЕР_5 , з сім-каргою оператора мобільного зв`язку ПРАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_6 , вартістю 14000 грн. 00 коп., після чого з викраденим майном залишив місця злочину та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_11 на суму 14000 гривень 00 копійок.

Крім того, 08.07.2019 приблизно об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість, перебуваючи біля будинку № 92 по вулиці Семена Палія в місті Одесі, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на шиї якої помітив золотий ланцюг з хрестиком та підвіскою, діючи умисно та повторно, підбіг до потерпілої ОСОБА_12 зі спини, та своєю лівою рукою (шляхом ривку) відкрито зірвав з шиї останньої раніше помічений золотий ланцюг якірного плетіння вагою 5 (п`ять) грамів, вартістю 5000 (п`ять тисяч) гривень, на якому також висіли: золотий хрестик із розп`яттям «Ісуса Христа», вагою 2 (два) грами, вартістю 2000 (дві тисячі) гривень та золота підвіска у вигляді ікони «Божої Матері», вагою 2 (два) грами, вартістю 2000 (дві тисячі) гривень, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди потерпілій на загальну суму 9000 гривень 00 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальних актах. Пояснивши, що в кінці травня 2019 року попросив у дівчини мобільний телефон для здійснення дзвінку, після того як вона віддала його, він утік звідти, а телефон продав на радіо ринку. Крім того пояснив, що побачив телефон, що сторчав у дівчини з сумки, непомітно витягнув його та заклав у ломбард. Також пояснив, одного разу побачив хлопця на велосипеді на вул..Семена Палія, попросив у нього велосипед покататись, після того як отримав велосипед, покинув на ньому місце злочину. Крім того, пояснив, що іншого разу побачив жінку на вул..Семена Палія з золотим ланцюжком, підбіг до неї ззаду, зірвав ланцюжок, який потім здав у ломбард, та втік. Збитки потерпілим він не відшкодував, оскільки не має такої можливості, просить суворо не карати та надати йому ще один шанс.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, вивчивши заяви від потерпілих з проханнями розглянути справу без їх участі, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані по епізодам від 31.05.2019 року та 18.06.2019 року:

- по ч.2 ст.190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене повторно.

По епізоду від 21.06.2019 року:

- по ч.2 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

По епізоду від 08.07.2019 року:

- по ч.2 ст.186 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, та винуватість обвинуваченого у скоєних злочинах доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєних злочинів, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину, факт скоєння злочинів особою, яка раніше притягалась до кримінальної відповідальності за скоєння аналогічного злочину, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який офіційно не працює, не одружений, відношення обвинуваченого до вчинених злочинів, провину визнав повністю, щиро покаявся, збитки потерпілим не відшкодував.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).
Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.
Обставин, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання судом не виявлено.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття.

Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Враховуючи зазначене, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, думку захисника та обвинуваченого, які просили обрати покарання не пов`зане із позбавленням волі, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.70 КК України.

Цивільні позови до суду не надходили. Потерпілим роз`яснино право звернення щодо відшкодування збитків в цивільному порядку, після винесення вироку.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні злочинів, передбачених ч.2 ст.190; ч.2 ст.185; ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

-По ч. 2 ст.190 КК України у вигляді двох років позбавлення волі;

-По ч. 2 ст.185 КК України у вигляді двох років позбавлення волі;

-По ч. 2 ст.186 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворих покарань більш суровим, остаточно покарання призначити у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили залишити раніше обрану у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор».
Зарахувати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 термін попереднього ув`язнення з 10.07.2019року по час вступу вироку у закону силу із розрахунку 1-н день попереднього ув`язнення до 1-го дня позбавлення волі.

Речові докази, а саме мобільний телефон «Samsung Galaxy S 8», переданий потерпілій ОСОБА_11 під розписку, а також фрагмент золотого ланцюжка та підвіска, які передані потерпілій ОСОБА_12 під розписку вважати переданими за належністю.

Матеріали кримінальних проваджень №0001991 від 01.06.2019 року та №0002555 від 10.07.2019 року - зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: