Провадження: № 1-кп/484/361/19
Справа: № 484/2728/19
Вирок

іменем України

27.06.2019 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальне провадження № 0000074 від 14.02.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, освіта середня, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , призваного у зв`язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України 17.08.2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив війському службу за мобілізацією на посаді номера обслуги 8 гаубичної артилерійської батареї 3 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), у військовому звані солдат, раніше не судимий

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

встановив

Відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. З Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу ВО Президента України № 454/2014 від 06.05.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого законом Верховної Ради України № 1240-VII, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадянин ОСОБА_3 був призваний у зв`язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України 17.08.2015 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від

08.10.2015№ 209 солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номер обслуги 8 гаубичної артилерійської батареї 3 гаубичного артилерійського дивізіону зазначеної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують

обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно з положенням ч. 1 п. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початок проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Відтак, з 17.08.2015, тобто з моменту призову ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який тривав на момент вчинення кримінального правопорушення.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_3 , достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на військову службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_3 зобов`язаний дотримуватися вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Проте, солдат ОСОБА_3 , діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від № 172 солдату ОСОБА_3 було надано щорічну відпустку строком на 10 діб, з 14.07.2016 по 23.07.2016, із якої він повинен був повернутися до частини 24.07.2016.

24.07.2016року о 08 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно без поважних причин з відпустки до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.

27.05.2019 о 09 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_3 припинив ухилятися від проходження військової служби та повідомив про себе як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно з відпустки до місця служби.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що являючись військовослужбовцем та проходячи військову службу під час мобілізації на посаді номер обслуги 8 гаубичної артилерійської батареї З гаубичного артилерійського дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою - АДРЕСА_2 , діючи в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. 2 ст. 23, п. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу", ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. З Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу ВО Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Верховною Радою України № 1126-УІІ, п. п. 4, 7, 12, 18, п. 2 ст. 82, 83, 122, 173 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України №1153/2008 10 грудня 2008 року, п. п. 1.3, 2.1, 2.2, 2.19, 4.1, 4.11, 4.31 «Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України", 24.07.2016 о 08 годині 00 хвилин, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу командування частини, не з`явився вчасно на службу з відпустки до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою - АДРЕСА_2 , та ухилявся від військової служби до 09 години 00 хвилин 27.05.2019, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу з відпустки без поважних причин, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи не оспорював і пояснив, що дійсно був призваний у зв`язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України з 17.08.2015 року. 24.07.2016 року не з`явився вчасно без поважних причин з відпустки до військової частини. У скоєному розкаявся, просить не позбавляти його волі.

Ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи не оспорював, тому судом не досліджувались всі докази щодо цих обставин відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Крім того вина ОСОБА_3 підтверджується наданими стороною обвинувачення письмовими доказами: витягом з наказу від 04.08.2016року №667 «Про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних»; витягом з наказу від 15.06.2016 року № 172 щодо щорічної відпустки солдата ОСОБА_3 ; витягом з наказу від 25.07.2016 року №180 щодо не прибуття 24 липня 2016 року з основної відпустки; витягом з наказу від 08.10.2015 року №209; витягом з наказу №632 від 26.07.2016 року про призначення службового розслідування; актом про результати службового розслідування від 04 серпня 2016 року.

Таким чином вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину доведена. Його дії правильно кваліфіковані за ст. 407 ч.4 КК України.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винного, який повністю визнав себе винним, розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується позитивно.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, у вигляді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд вважає недоцільним, оскільки досі ОСОБА_3 сумлінно виконував процесуальні обов`язки.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ст. 407 ч.4 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (під час проходження військової служби - до командира військової частини, якому підпорядкований); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (під час проходження військової служби - командира військової частини, якому підпорядкований) про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: