Справа № 939/2484/19
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

28 листопада 2019 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

членів колегії суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 від 13 січня 2013 року, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , раніше судимого, на даний час відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в ДУ "Житомирська установа виконання покарань № 8",

у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :

01 листопада 2019 року з Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури Київської області до Бородянського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

За ухвалою судді від 06 листопада 2019 року підготовче судове засідання було призначено на 28 листопада 2019 року на 12 годину 15 хвилин.

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, 26 серпня 1997 року, близько 22-ї години (більш точний час досудовим слідством не встановлено), маючи при собі вогнепальну зброю - пістолет "ТТ", перебуваючи на зупинці громадського транспорту на 51 км автодороги "Київ-Ковель", в межах населеного пункту смт Бородянка Київської області, зупинив автомобіль "Ford Orion", з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , Республіки Білорусь, в якому знаходились ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою під`їхати з ними до сусіднього населеного пункту. Проїхавши до с. Поташня Бородянського району Київської області, ОСОБА_6 попросив зупинити автомобіль на 68 км автодороги "Київ-Ковель", де у нього раптово виник умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел та бажаючи настання смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_6 здійснив один постріл з пістолету "ТТ" через сидіння, в спину ОСОБА_9 , чим спричинив йому вогнепальне кульове наскрізне поранення груді справа з ураженням легені, що супроводжувалось масивною крововтратою, яке спричинило смерть останнього, при цьому передбачаючи настання смерті, свідомо допускаючи і бажаючи цього.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 , посилаючись на те, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог КПК України, просила призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні вважав за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки викладені в обвинувальному акті обставини не відповідають реальним обставинам. Зокрема, обвинувальний акт містить незрозуміле та не конкретизоване обвинувачення, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується в умисному вбивстві, вчиненому особою, яка раніше вчинила вбивство, проте з обвинувального акта не вбачається, що обвинувачений до вчинення інкримінованого йому злочину раніше вчиняв умисне вбивство. Крім того, на думку захисника, сторона обвинувачення не обґрунтувала в обвинувальному акті форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника і також вважав, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Потерпіла ОСОБА_10 в підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце підготовчого судового засідання повідомлена належним чином, надіслала лист, в якому просила проводити підготовче судове засідання за її відсутності.

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Проте, аналіз змісту обвинувального акта відносно ОСОБА_6 свідчить про те, що при складанні обвинувального акта прокурором не було дотримано зазначені вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідне до обвинувального акта.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Тобто, вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті, оскільки згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у вбивстві, вчиненому особою, яка раніше вчинила умисне вбивство. Проте, з обвинувального акту не вбачається, що ОСОБА_6 до 26 серпня 1997 року вчинив інше умисне вбивство.
Крім того, в обвинувальному акті, ні при викладенні фактичних обставин злочину, ні у формулюванні обвинувачення не вказано мотив злочину - умисного вбивства, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , а лише зазначено, що у ОСОБА_6 раптово виник умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_9 , що не можна вважати належним викладенням відомостей, достатніх для повного розуміння суті висунутого обвинувачення, і необхідних для підготовки адекватного захисту.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Абрамян проти Росії" від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.
Положення зазначеного підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20 квітня 2006 року у справі "І.Н. та інші проти Австрії", п. 34).
В рішенні від 25 липня 2000 року у справі "Маттоціа проти Італії" зазначено, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Суд вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а відсутність в обвинувальному акті конкретного формулювання обвинувачення порушує право на справедливий судовий розгляд, що унеможливлює призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, а тому обвинувальний акт необхідно повернути керівнику Фастівської місцевої прокуратури Київської області для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд

у х в а л и в :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 від 13 січня 2013 року, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, повернути керівнику Фастівської місцевої прокуратури Київської області для усунення недоліків обвинувального акта.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Головуючий суддя ОСОБА_11

Судді ОСОБА_12

ОСОБА_13