КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київський апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 27 травня 2019 року, апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 , з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 з доповненнями, на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 березня 2019 року, щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ромни Сумської обл., громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України,

за участі:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання детектива Національного бюро Третього відділу детективів Першого підрозділу детективі Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_11 , погоджене прокурором п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в судді САП ГПУ ОСОБА_8 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01 травня 2019 року, з одночасним визначенням застави в розмірі 3 644 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 7 000 000 грн., та покладенням обов`язків , передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, один із яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

Крім того, слідчий суддя врахував наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу ОСОБА_7 , зокрема, його сімейний стан, соціальне положення, стан здоров`я підозрюваного, та прийшов до висновку застосувати до останього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, яка гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисники в інтересах підозрюваного та прокурор, кожен окремо, подали апеляційні скарги, з доповненнями, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 березня 2019 року, постановити нову ухвалу.

При цьому захисники, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, просять відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На думку сторони захисту, оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, внаслідок неповноти судового розгляду та неправильного застосування законів України, та з грубим порушенням вимог ст. ст. 5, 6, 7, 9, 10, 11, 14, 18, Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод. Слідчий суддя, всупереч вимогам ст. 177 КПК України, не обґрунтувала та не навела ніяких доказів того, що ОСОБА_7 буде намагатися ухилятися та переховуватися від органів досудового розслідування і суду або від виконання процесуальних рішень, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення або будь які інші протиправні дії, перешкоджаючи виконанню завдань та службових обов`язків співробітникам Національного антикорупційного бюро України та буде намагатися будь яким чином незаконно впливати на свідків.

На переконання авторів апеляційної скарги, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею не в повній мірі було враховано особу підозрюваного, його репутацію, міцність соціальних зав`язків та наявності місця роботи, наявність міцної родини, двох малолітніх дітей.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням застави у розмірі 28 869 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 55 457 349 грн., з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена без належної оцінки доводів сторони обвинувачення, матеріалів клопотання, а тому є незаконною.
Зокрема, слідчим суддею не наведено обґрунтування щодо неприйняття окремих ризиків зазначених прокурором у клопотанні , а саме щодо можливості перешкоджання розслідуванню у кримінальному провадженні іншим чином та фактично не спростовано таких ризиків.
На думку сторони обвинувачення, застава у розмірі 3 644 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є невиправдано малою, не відповідає обставинам кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення та особі підозрюваного. Разом із цим, запропонований обвинуваченням розмір застави не є завідомо непомірним, оскільки у ОСОБА_7 , його близьких родичів та членів сім`ї є значні матеріальні активи у вигляді нерухомого та рухомого майна на праві власності та оренди, які були повністю зазначені в клопотанні прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі і в доповненнях до неї та заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив задовольнити його апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи кожної апеляційної скарги та доповнення до них, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 20 грудня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000889, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.
04 березня 2019 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру в розтраті майна, а саме умисному, з корисливих мотивів в інтересах третіх осіб з використанням службового становища всупереч інтересам служби витрачанні майна, щодо якого внаслідок службового становища мав право оперативного управління, чим спричинено тяжкі наслідки інтересам держави в особі державного підприємства «Завод 410 ЦА», а також службовому підробленні, зокрема складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, вчинених за попередньою змовою групою осіб.
06 березня 2019 року детектив Національного бюро третього відділу детективів Першого підрозділу детективів національного антикорупційного бюро України ОСОБА_11 , за погодженням прокурора п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення а представництва в суді САП ГПУ ОСОБА_8 , звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, з визначенням застави у розмірі 28 869 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 55 57 349 грн. та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 березня 2019 року зазначене клопотання задоволено частково та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01 травня 2019 року, з одночасним визначенням застави в розмірі 3 644 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 7 000 000 грн., та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні детектива підстави для застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також інші дані про особу ОСОБА_7 , в їх сукупності.
Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати ймовірною підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідного заходу забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінальних правопорушень.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.
Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона малоймовірна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність детективом та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому не вбачає підстав для задоволення клопотання кожного з поручителів колективу Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державного госпрозрахункового зовнішньоторгівельного підприємства «Спецтехноекспорт», колективу Деравного підприємства «Завод 410 ЦА», громадянин України ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 про особисту поруку за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Дані, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах захисники, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_15 під вартою, матеріали судової справи не містять.
Крім того, посилання захисників на те, що слідчий суддя частково задовольняючи клопотання детектива не в повній мірі дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, а тому не мав достатніх підстав застосовувати відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання прокурора про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту з приводу відсутності ризиків вчинення його довірителем дій, передбачених ст. 177 КПК України, то вони є необґрунтованими, оскільки, наявність існування вказаних ризиків підтверджується матеріалами провадження, з огляду на обставини вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 , їх тяжкість та покарання що загрожує останньому.
Наявність даних, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 зокрема те, що він має хорошу репутацію, міцні соціальних зав`язки та місця роботи, міцну родину, двох малолітніх дітей, - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчий суддя також правильно, в межах норм кримінального процесуального закону, визначив розмір застави, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, оцінивши також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 та дані які характеризують його особу, визначив заставу у розмірі 3 644 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 7 000 000 грн., що належним чином забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави. З таким твердженням слідчого судді погоджується і колегія суддів, а тому доводи апеляційних скарг як захисника, так і прокурора в цій частині є безпідставними.

Інші доводи на які посилаються прокурор та захисники в своїх апеляційних скаргах також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони були відомі слідчому судді та їм надана правова оцінка.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі справи не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , даних про його особу, обрав запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою з визначенням обґрунтованого розміру застави, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 березня 2019 року, якою частково задоволено клопотання детектива Національного бюро Третього відділу детективів Першого підрозділу детективі Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_11 , погоджене прокурором п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в судді САП ГПУ ОСОБА_8 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01 травня 2019 року, з одночасним визначенням застави в розмірі 3 644 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 7 000 000 грн., та покладенням обов`язків , передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 , з доповненнями захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , та клопотання кожного з поручинетів про взяття підозрюваного ОСОБА_15 на поруки, - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2042/2019 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_16 Доповідач: ОСОБА_1