Справа № 204/2318/19
Провадження № 1-кп/204/441/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю захисника: ОСОБА_4 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань того ж суду матеріали кримінального провадження № 0000481 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-23 липня 1997 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 229-6, ч.2 ст.142, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ст.14 КК України лікування від наркоманії. Звільнений 15.08.2001 року з Криворізької ВК № 90 Дніпропетровської області на підставі постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.08.2001 року, відповідно ст.6 Закону України «Про амністію» від 05.07.2001 року умовно, з іспитовим строком 1 рік, 3 місяці 13 днів;
-29 березня 2002 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст.395 КК України до покарання у вигляді 3 місяців арешту, на підставі ст.71 КК України, частково приєднано 1 рік 1 місяць за вироком від 23.07.1997 року, до відбуття 1 рік 4 місяці позбавлення волі. Звільнений 06.03.2003 року з Синельниківської ВК № 94 Дніпропетровської області на підставі ухвали Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 04.03.2003 року, відповідно ст.81 КК України, умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 25 днів;
- 08 квітня 2004 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ст.ст.69,70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 29.03.2002 року, до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 26.10.2007 року з Синельниківської ВК № 94 Дніпропетровської області на підставі постанови Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 19.10.2007 року, відповідно ст.81 КК України, умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 23 дні;
- 16 липня 2009 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.307, ст.69 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 24.02.2012 року з Синельниківської ВК №94 Дніпропетровської області, на підставі ухвали Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 17.02.2012 року, відповідно до ст.81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 24 дні;
- 13 грудня 2012 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України, частково приєднано невідбутий строк 6 місяців за попереднім вироком, до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 24.07.2017 року з Ігренського ВЦ № 133 Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;
- 25 вересня 2018 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 04 березня 2019 року, близько 01.00 години, знаходився у приміщенні квартири АДРЕСА_2 разом з раніше незнайомою йому потерпілою ОСОБА_7 , де помітив у останньої мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi ЗХ 2/32GB», що знаходився в руках потерпілої ОСОБА_7 . В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, визначивши предметом свого злочинного посягання мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi ЗХ 2/32GB», що знаходився в руках потерпілої ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, 04 березня 2019, близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, наблизився до потерпілої ОСОБА_7 , та наніс останній не менше двох ударів долонею своєї руки в область обличчя та правого плеча, причинивши останній фізичну біль та відповідно висновку судово-медичної експертизи № 814е від 18.03.2019 року, тілесне ушкодження у вигляді: синця по задньо-внутрішній поверхні правого плеча у верхній третині, яке за своїм характером відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки, тобто застосував відносно потерпілої ОСОБА_7 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я останньої. Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, скориставшись тим, що воля потерпілої ОСОБА_7 до вчинення можливого опору подавлена, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань та з метою наживи, шляхом ривка, вихопив з рук потерпілої ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi ЗХ» 2/32GB («Xiaomi Redmi ЗХ 2/32GB») imei 1 НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 , ринкова вартість якого відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/12.1/234 від 20.03.2019 року, станом на 04.03.2019 року, складає 931,67 грн. та, утримуючи при собі вказаний мобільний телефон, виштовхав потерпілу ОСОБА_7 з приміщення квартири АДРЕСА_2 , розпорядившись в подальшому мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi ЗХ /32GB» на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальні збитки на суму 931 грн. 67 коп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини зазначені в обвинувальному акті, просив суворо не карати. У вчиненому розкаюється.

В судове засідання ОСОБА_7 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого вона не має, цивільний позов заявляти не буде. Просила призначити покарання на розсуд суду. Не заперечувала щодо проведення розгляду справи відповідно до ст.349 КПК України.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого (а.п.98-111), протокол огляду місця події від 04.03.2019 року, з фототаблицею (а.п.10-11), висновок експерта №814е від 18.03.2019 року (а.п.69-72); протокол пред`явлення особи для впізнання від 04.03.2019 року, з фототаблицею (а.п.19-21); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.03.2019 року (а.п.55-57); висновок експерта №19/12.1/234 від 20.03.2019 року (а.п.80-85); довідку про витрати на проведення експертизи (а.п.79); постанову про визнання речовими доказами (а.п.96), та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання судом враховуються вимоги, передбачені ч.1 ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.2 ст.186 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, має не зняту і непогашену у встановленому Законом порядку судимість, під час іспитового строку, повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності за обставинами, викладеними у вироку, під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює.
Як пом`якшуючу покарання обставину, відповідно до ст.66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого. Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.186 КК України, що відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, цілям його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєного кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено.
Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення нових злочинів.
Згідно ч. 1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Як видно з положень п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст.71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Оскільки новий злочин за зазначеним кримінальним провадженням обвинуваченим було вчинено після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, суд на підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_5 частково приєднує невідбутий строк покарання, призначений за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2018 року.
04 березня 2019 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст.208 КПК України. Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 березня 2019 року відносно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід тримання під вартою.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого фактичну вартість проведення судової товарознавчої експертизи, згідно наданої довідки.
Цивільний позов не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання: 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 вересня 2018 року та остаточно ОСОБА_9 призначити покарання у вигляді чотирьох років трьох місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 відраховувати з дня фактичного затримання - з 04 березня 2019 року.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою.
Речові докази: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi ЗХ 2/32GB», який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 залишити законному власнику ОСОБА_7 , мобільний телефон марки Samsung GT-i8262, який знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 2243)- повернути власнику ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави фактичну вартість проведення судової експертизи № 19/12.1/234 від 20.03.2019 року, у розмірі 572,00 грн., одержувач платежу УДКСУ у Шевченківському районі м. Дніпро, номер рахунку - 4004, МФО 899998, код ЄДРПОУ - 37989274, найменування установи банку Казначейство України (ЕАП).
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1