Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/3672/19
У Х В А Л А
15.11.2019 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду, Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів клопотання міжгалузевої виробничо-торговельної фірми «Руно» (МВТФ «Руно») в особі директора ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

МВТФ «Руно» в особі директора ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 , звернувся до суду із клопотанням про визнання речовими доказами та накладення арешту на будівлі контори з допоміжними спорудами за адресом: АДРЕСА_1 з метою заборони на виконання будь яких будівельних робіт.

Скаргу мотивовано тим, що слідчим відділом Виноградівського відділення поліції Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області розслідується кримінальне провадження № 0000452 від 14.05.2019 року за ознаками ст. 382 ККУ щодо невиконання рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 27 березня 2009 року, що набрало законної сили, за позовом МВТФ «Руно» до гр. ОСОБА_5 , яку суд зобов`язав повернути законному власнику МВТФ «Руно» будівлі контори з допоміжними споруди за адресом: м. Виноградів, вул. Івана Франка,127, які вона неправомірно на підставі недійсного (нікчемного) договору купівлі - продажу зареєструвала на себе. За даним кримінальним провадженням виступає МВТФ «Руно». 20.10.2019 року, директор МБТФ «Руно» ОСОБА_6 звернувся до ст. слідчого Виноградівського відділення поліції Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 з клопотанням про визнання МВТФ «Руно» потерпілими.

08 жовтня 2019 року директору МВТФ «Руно» ОСОБА_8 стало відомо, що гр. ОСОБА_9 проводить будівельні роботи на будівлі контори з допоміжними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . З даного приводу заявник звернувся до ст. слідчого Виноградівського відділення поліції Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 з клопотанням щодо накладення арешту на будівлі контори з допоміжними спорудами за адресом: АДРЕСА_1 з метою заборони на виконання будь яких будівельних робіт направлених на перетворення вищезазначених будівель, але слідчий так і не звернувся з клопотанням до суду накладення арешту на вищезазначене майно. Також заявник зазначає, що клопотання не розглянуто, а будівництво продовжується і будівля, яка підлягає поверненню за рішенням суду перетворюється та знищується, в результаті чого в подальшому її не можна буде використовувати за призначенням.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Представник Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатської області в судове засідання також не з`явився, однак його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою долучення як речових доказів та забезпечення можливої конфіскації цього майна.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обгрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.94 КПК України, ст.132 КПК України, ст.173 КПК України, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно із ч.1 ст. 171 КПКП України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.3 ст.171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

У поданому клопотанні не зазначено і не додано документи, які підтверджують розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог, що передбачено ч. 3 ст.171 КПК України.

Згідно прохальної частини клопотання заявник просить визнати дії слідчого щодо не врученню пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого МВТФ «Руно» та не накладенням арешту на будівлі контори з допоміжними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , незаконними. Пунктом другим просить зобов`язати слідчого визнати речовим доказом згадані будівлі та подати клопотання про їх арешт до суду. Даючи цьому оцінку слід зазначити таке, визначення поняття потерпілого, його прав та обов`язків передбачено параграфом 4 Глави 3 КПК України, статті 55-59. Крім того, ст. 61 КПК України дано визначення цивільного позивача.

Таким чином, в клопотанні є загальні посилання на законодавство, яке передбачає підстави для накладення арешту на майно, однак без конкретного обгрунтування підстав, мети та інших обставин, наявність яких прямо передбачена законом для арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Із змісту даної норми випливає, що звертатися до суду із клопотанням про арешт має не є обов`язком слідчого чи іншої особи, а є саме правом.

Крім цього суд роз`яснює заявнику, що цивільний позивач також має право звернутися з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.

Ставлячи вимоги щодо зобов`язання слідчого визнати будівлю речовим доказом та зобов`язання звернутися з клопотанням про арешт майна, скаржник не вказав, за яким саме критерієм вказана будівля підпадає під ознаки речового доказу.

Також поза увагою скаржником залишено норми ст. 171 КПК України, згідно якої звернення слідчого з відповідним клопотанням є правом слідчого.

Відтак вимога скарги щодо зобов`язання слідчого вчинити певні дії, які він вчиняти вправі, про те не зобов`язаний, задоволення не підлягає.

За змістом ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

За таких обставин, перевіривши матеріали клопотання та дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 369-376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання міжгалузевої виробничо-торговельної фірми «Руно» (МВТФ «Руно») в особі директора ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 , про зобов`язання слідчого визнати речовим доказом та подати до суду клопотання про арешт будівлі контори з допоміжними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

На ухвалу слідчого судді відповідно до п.2 ч.1, п.3 ч.2 ст.395 КПК України може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, в порядку передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

.

Слідчий суддя ОСОБА_1