Провадження № 1-кп/643/1281/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2019 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого Підприємства об`єднання громадян «Біатрон-3» громадської організації «Всеукраїнська організація союз осіб з інвалідністю України» () ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000074 від 14.05.2019 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, не одружений, дітей не має, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , остання адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до інформації Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру земельна ділянка, що відноситься до земель транспорту з кадастровим номером :03:045:0005 загальною площею 1.751 га з цільовим призначенням 12.08 (для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій), яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Євгенівська, належить на праві власності Харківській міській раді. Вказану земельну ділянку відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ№306154 від 04.08.2005 на підставі рішення ХХХ сесії IV скликання Харківської міської ради від 20.12.2004 було виділено у постійне користування Учбово-виробничому підприємству «Центр соціальної-трудової і професійної реабілітації інвалідів «Біатрон-3» Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» () для експлуатації та обслуговування автостоянки.

ОСОБА_5 , всупереч встановленому законом порядку, а саме в порушення вимог ст. 14 Конституції України, згідно з якою земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, за відсутності будь-яких підстав набуття права на землю, передбачених ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону, нехтуючи вимогами ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України, згідно з якою громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю), ст. 125 Земельного кодексу, згідно з якою право власності на земельну ділянку, або її оренди, право державної реєстрації цих прав виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, право постійного користування, або оренди земельною ділянкою, та його державної реєстрації, вчинив злочин у сфері земельних відносин за наступних обставин.

Так, в період часу з травня 2019 року по 27.07.2019 року, більш точної дати під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав, достовірно знаючи, що він не має права на зайняття та використання земельної ділянки комунальної власності, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Євгенівська з кадастровим номером :03:045:0005, що відноситься до земель транспорту з призначенням з цільовим призначенням 12.08 (для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій), з корисливих мотивів, здійснив самовільне зайняття частини вказаної земельної ділянки, чим спричинив значну шкоду її законному володільцю - Підприємству об`єднання громадян «Біатрон-3» громадської організації «Всеукраїнська організація союз осіб з інвалідністю України» () на загальну суму 162627,25 гривень, яка була розрахована Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області відповідно до «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу», затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 р. N 963.

Самовільне зайняття земельної ділянки виявилося в тому, що ОСОБА_5 в ході злочинної діяльності, користуючись тим, що земельна ділянка огороджена та має один в`їзд, самовільно, не маючи на те законних підстав, на частині її території площею 1,5191 га, встановленої відповідно до проведеної 27.07.2019 геодезичної зйомки, облаштував пропускний пункт та став використовувати вищезазначену частину земельної ділянки, площею 1,5191 га, з метою особистого збагачення, надаючи послуги фізичним особам з розміщення (паркування) транспортних засобів на вказаній земельній ділянці за грошову винагороду в сумі 10,00 гривень з одного транспортного засобу, тим самим самовільно, протиправно зайняв та в подальшому незаконно використовував з корисливою метою частину земельної ділянки вказаної площі, яка на праві власності належить територіальній громаді міста Харкова та перебуває у постійному користуванні Підприємства об`єднання громадян «Біатрон-3» громадської організації «Всеукраїнська організація союз осіб з інвалідністю України» ().

В ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні вказаного вище злочину, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, та підтвердив вчинення ним вищезазначеного злочину за вказаних вище обставин, надавши відповідні пояснення. Зазначив, що по закінченні досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження та не заперечує розмір завданої потерпілому шкоди та інші докази, зібрані в ході досудового розслідування. Також пояснив, що показання надає добровільно, в ході досудового розслідування будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось. Зазначив, що в період часу з травня 2019 року по 27.07.2019 року дійсно облаштував пропускний пункт та став використовувати вищезазначену частину земельної ділянки, надаючи послуги з розміщення (паркування) транспортних засобів на вказаній земельній ділянці за грошову винагороду.

Суд вважає вину ОСОБА_5 доведеною повністю та, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 197-1 КК України як самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю.
Судом вивчалась особистість ОСОБА_5 та встановлено, що він не працює, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не одружений, дітей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, зі слів мешканців сусідніх квартир спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, з сусідами не конфліктує.

Між представником потерпілого Підприємства об`єднання громадян «Біатрон-3» громадської організації «Всеукраїнська організація союз осіб з інвалідністю України» ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 13.09.2019 року укладено угоду про примирення.

Відповідно до умов вказаної угоди ОСОБА_5 зобов`язується повно та беззастережно визнати свою вину у обсязі та за обставин, викладених у повідомленні про підозру та обвинувальному акті в ході судового провадження. Представник потерпілого ОСОБА_4 стверджує, що проти цього не заперечує, ОСОБА_5 матеріальні збитки, спричинені кримінальним правопорушенням, повністю відшкодовані, матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 представник потерпілого ОСОБА_4 не має. Зважаючи, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 , не є тяжким та чинне законодавство України передбачає можливість укладення угоди про примирення у такій категорії справ, сторони вважають за необхідне узгодити розмір покарання, що необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_5 в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 197-1 КК України, у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на момент укладення цієї угоди становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

В судовому засіданні представник потерпілого та обвинувачений зазначили, що підтримують угоду про примирення, укладену між ними 13.09.2019 року, та просять її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_5 надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди. Просив затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене покарання. На уточнююче запитання суду пояснив, що має фінансову можливість сплатити штраф.

Представник потерпілого просила затвердити угоду про примирення від 13.09.2019 року та призначити узгоджене сторонами покарання. Пояснила, що збитки відшкодовані шляхом повернення земельної ділянки, претензій до обвинуваченого вони не мають.

Прокурор зазначив, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги норм КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні також з`ясовано, що представник потерпілого - Підприємства об`єднання громадян «Біатрон-3» громадської організації «Всеукраїнська організація союз осіб з інвалідністю України» ОСОБА_4 розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Укладення угоди сторонами є добровільним, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного та засад диспозитивності кримінального провадження, суд приходить до висновку щодо можливості затвердження угоди про примирення між представником потерпілого Підприємства об`єднання громадян «Біатрон-3» громадської організації «Всеукраїнська організація союз осіб з інвалідністю України» ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався. Оскільки клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу в ходу судового розгляду кримінального провадження не надходило, а також враховуючи добросовісне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу згідно даного вироку суду.
Керуючись ст. 128-129, 369-371, 373-377, 471, 473, 474-476 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 13.09.2019 року, укладену між представником потерпілого - Підприємства об`єднання громадян «Біатрон-3» громадської організації «Всеукраїнська організація союз осіб з інвалідністю України» ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 від 14.05.2019 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 3400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень).

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1