Провадження №1-кс/200/6830/19
УХВАЛА
07 серпня 2019 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровськ ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків,
В С Т А Н О В И В:
Заявник ОСОБА_4 звернулась до суду зі скаргою на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків, в якій просила поновити процесуальний строк на подачу скарги на рішення в. о. прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 на недотримання процесуальних строків у кримінальному провадженні № 0000091; визнати рішення в. о. прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 на недотримання процесуальних строків у кримінальному провадженні № 0000091 незаконним; скасувати рішення в. о. прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 на недотримання процесуальних строків у кримінальному провадженні № 0000091; та зобов`язати вищестоящого прокурора надати відповідному прокурору - процесуальному керівнику у кримінальному провадженні № 0000091 обов`язкову для виконання вказівку щодо прийняття у розумний термін одного з процесуальних рішень, передбачених ст. 283 КПК України у кримінальному провадженні № 0000091. У судовому засіданні заявник ОСОБА_4 подала письмове клопотання про уточнення вимог скарги, в якій остаточно просила: «Поновити процесуальний строк на подачу скарги на рішення в. о. прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 на недотримання процесуальних строків у кримінальному провадженні № 0000091; визнати рішення в. о. прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 на недотримання процесуальних строків у кримінальному провадженні № 0000091 незаконним; скасувати рішення в. о. прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 на недотримання процесуальних строків у кримінальному провадженні № 0000091; зобов`язати процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000091 прийняти одне з процесуальних рішень, передбачених ст. 283 КПК України у кримінальному провадженні № 0000091 протягом 1 (одного) місяця з дня постановлення ухвали».
В обґрунтування скарги зазначено, що слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні від 15 грудня 2017 року № 0000091 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні привласнення (розтрати) майна ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (ВАТ «ЗАлК»), зруйнуванні та пошкодженні об`єктів ВАТ «ЗАлК», що має важливе народногосподарське та стратегічне державне призначення, заволодіння корпоративними правами ВАТ «ЗАлК» та ДП «Глухівський кар`єр кварцитів» на користь афілійованої до ОК «РУСАЛ» юридичної особи, а також створенні службовими особами ОК «РУСАЛ» злочинної організації, яка у період 2009-2015 років незаконно шляхом виведення з експлуатації, демонтажу, руйнації та продажу за суттєво зниженою ціною обладнання ВАТ «ЗАлК» сприяла цієї діяльності, що підпадає під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 113, ч. 1 ст. 258-5, ч. 1 ст. 255 КК України. 11 червня 2019 року заявником на ім`я прокурора Дніпропетровської області було направлено скаргу в порядку ст. 308 КПК України у зв`язку із недотриманням прокурором, процесуальним керівником, розумних строків досудового розслідування кримінального провадження, у резолютивній частині якого було висловлено прохання надати прокурору - процесуальному керівнику у кримінальному провадженні № 0000091 обов`язкову для виконання вказівку щодо прийняття у найкоротший розумний термін процесуального рішення про закриття кримінального провадження № 0000091 відносно ОСОБА_6 , у зв`язку із відсутністю в його діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ст. 113, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 258-5 КК України. Підставою для звернення до суду із даною скаргою стали результати ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження від 15 грудня 2017 року № 0000091, під час якого був встановлений факт, відсутності у ОСОБА_6 статусу підозрюваного через недотримання порядку повідомлення особі про підозру, не здійснення слідчих (розшукових) дій задля встановлення наявності в діях ОСОБА_6 ознак складу злочину, його розшуку, встановлення обов`язкових обставин справи, які підлягають доказуванню органом досудового розслідування, - що вказує на не здійснення у кримінальному провадженні № 0000091 ефективного та об`єктивного досудового розслідування упродовж розумних строків та грубе порушення прав особи у кримінальному процесі. У відповідь на подану 05 липня 2019 року скаргу було отримано листа за підписом в. о. прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_5 , в якому було зазначено про відсутність підстав «вважати недотримання слідчим, прокурором розумних строків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000091», що є грубим порушенням ч. 3 ст. 110 КПК України у якій зазначено, що рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови. Також, заявник посилається на той факт, що 08 червня 2018 року процесуальним керівником вже приймалося рішення про закриття кримінального провадження № 0000091 у відношенні ОСОБА_6 за відсутністю в його діяннях ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ст. 113, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України. Але 19 липня 2018 року в порушення процесуальних строків та за відсутності належного правового обґрунтування зазначене рішення було скасовано постановою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 з мотивів необхідності проведення слідчих дій.
Зазначені матеріали були подані захисником під час судового розгляду і заявлено клопотання про їх приєднання до матеріалів судової справи, яке після з`ясування думки прокурора було задоволено слідчим суддею.
Під час судового розгляду захисник зазначив, що результати дослідження матеріалів кримінального провадження свідчать про той факт, що з моменту скасування постанови про закриття кримінального провадження, жодних доказів причетності ОСОБА_6 до інкримінованих злочинів органом досудового розслідування зібрано не було, але незважаючи на цей факт, законне рішення, передбачене ст. 283 КПК України, не приймається через наявність політичної заангажованості органу досудового розслідування, чим порушуються конституційні права ОСОБА_6 на справедливий суд. Вказала, що результати аналізу матеріалів кримінального провадження свідчать про відсутність в діях ОСОБА_6 ознак складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ст. 113, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 258-5 КК України, недотримання органом досудового розслідування порядку повідомлення особі про підозру, що виключає наявність у ОСОБА_6 статусу підозрюваного, що свідчить, в свою чергу, про незаконність рішення прокурора про відмову у задоволенні скарги адвоката на недотримання розумних строків. Також в обґрунтування своєї позиції, заявник акцентував увагу на відсутності у ОСОБА_6 статусу підозрюваного, оскільки дана особа є громадянином Російської Федерації, не має офіційного місця реєстрації на території України, через що повідомлення про підозру даної особи має відбуватися із дотриманням вимог положень ч. 7 ст. 135, ст. 566 КПК України, тобто шляхом направлення запиту до компетентних органів Російської Федерації із отриманням документів, підтверджуючих факт вручення даного процесуального документу особі в порядку, передбаченому ст. ст. 135, 276-278 КПК України. Таким чином вважала, що результати дослідження матеріалів кримінального провадження свідчать про недотримання органом досудового розслідування встановленого КПК України порядку вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру, що свідчить про відсутність у нього даного статусу та незаконність кримінального переслідування взагалі.
Прокурор під час судового розгляду проти задоволення скарги заперечував, зазначивши, що органом досудового розслідування було направлено запит до компетентних органів Російської Федерації в рамках міжнародної правової допомоги при проведенні процесуальних дій та на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено у зв`язку із розшуком підозрюваного. Підтверджуючі документи були надані прокурором під час судового засідання та приєднанні до матеріалів судової справи, після з`ясування думки сторони захисту.
Вислухавши позицію учасників судового розгляду та дослідивши матеріали долучені до скарги зазначаю наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Тобто, особа набуває статусу підозрюваного, зокрема, з моменту вручення їй повідомлення про підозру (вжиття заходів для вручення, якщо місцезнаходження такої особи не встановлене).
Згідно з ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, слідчий суддя погоджується з доводами сторони захисту, що у ОСОБА_6 відсутній процесуальний статус підозрюваного у даному кримінальному провадженні, через відсутність процесуальних документів, які підтверджують виконання вимог КПК України щодо вручення повідомленні про підозру особі, яка перебуває за межами України. Оскільки ОСОБА_6 не був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення та щодо нього не було обрано запобіжний захід, повідомлення про підозру могло бути складене за умови наявності у органу досудового розслідування достатніх доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення.
Інформація щодо перебування ОСОБА_6 в Російській Федерації є загальновідомою, а тому єдиним належним способом повідомлення про підозру є його вручення згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого за допомогою дипломатичного (консульського представництва) (ч. 7 ст. 135 КПК України).
Таким чином, будь-які повістки про виклик для проведення процесуальних дій за його участі, в тому числі і повідомлення про підозру мають бути здійснені виключно в порядку, передбаченому ч. 7 ст. 135 КПК України, а саме шляхом вручення такого повідомлення в порядку, передбаченому міжнародними договорами про правову допомогу, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва в порядку, передбаченому Главою 43 «Міжнародна правова допомога при проведенні процесуальних дій» КПК України.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 566 КПК України, особу, яка перебуває за межами України, для провадження слідчих чи інших процесуальних дій на території України викликають повісткою на підставі запиту (доручення) про міжнародну правову допомогу. Викликаній особі, крім підозрюваного та обвинуваченого, повідомляється про розмір і порядок відшкодування витрат, пов`язаних з викликом. Запит (доручення) у рамках міжнародної правової допомоги про виклик особи, яка перебуває за межами України, направляється компетентному органу іноземної держави не пізніше шістдесяти діб до дати явки особи або в інший строк, передбачений міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Враховуючи викладене, вважаю надану прокурором копію відповіді Генеральної прокуратури РФ від 07 лютого 2019 року № 82/1-444-2018 14/1/1-31552-15, в якій зазначено про відмову компетентних органі РФ у виконанні процесуальних дій, зазначених у запиті органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000023 через наявність ознак політичного переслідування у даному кримінальному провадженні, не належним доказом виконання органом досудового розслідування передбачених КПК України дій для твердження, що у цьому провадженні ОСОБА_6 має статус підозрюваного.
Таким чином, слідчий суддя погоджується з твердженням заявника про недоведеність, на момент судового розгляду скарги наявності у ОСОБА_6 статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.
Щодо заперечень прокурора про неможливість задоволення скарги у зв`язку з тим, що постановою від 05 червня 2019 року досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні було зупинено, вважаю їх такими, що не ґрунтуються на кримінальному процесуальному законі, оскільки право слідчого, прокурора відновити зупинене досудове розслідування, у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій, передбачено ст. 282 КПК України.
Що стосується, обґрунтованої підозри вважаю за доцільне звернути увагу на позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладену в узагальненнях судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07 лютого 2014 року де вказано, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людину, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
У той же час, стороною обвинувачення слідчому судді не надано достатніх та належних доказів, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_6 ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 5 ч. 191, ст. 113 КК України та не надано жодних відомостей щодо наявності в діях останнього ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-5 КК України, про що було письмово зазначено заявником в огрунтування вимог поданої скарги.
Вирішуючи вимоги скарги по суті виходжу з наступного.
Відповідно до положень ч. 1, ч. 5 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій, або прийняття окремих процесуальних рішень. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
Згідно з положеннями ст. 283 КПК України, особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження. Прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Відповідно до п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені: рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.
Оскарження недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування, може бути оскаржено підозрюваним, обвинуваченим, потерпілим, відповідно до ст. 308 КПК України, прокурору вищого рівня, який зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання та в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень.
Враховуючи, що встановлені під час судового розгляду обставини свідчать про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законодавством України підстав для висновку про проведення у передбаченому КПК України порядку ефективного досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000091 відносно ОСОБА_6 , вважаю за доцільне, в межах повноважень наданих слідчому судді КПК України встановити строк достатній для прийняття одного з процесуальних рішень, передбачених ст. 283 КПК України відносно ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні.
При прийняті рішення, слідчим суддею також враховано, що відповідь прокурора на скаргу про недотримання розумних строків від 25 червня 2019 року було направлено стороні захисту простим поштовим відправленням та отримано лише 05 липня 2019 року, у зв`язку з чим, приходжу до висновку про дотримання стороною захисту встановленого КПК України строку звернення до суду.
На підставі викладеного, з урахуванням визначених ч. 2 ст. 307 КПК України способів захисту, керуючись ст. ст. 1, 2, 3, 7, 24, 110, 283, 303-308 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_4 , - задовольнити частково.
Зобов`язати процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000091 прийняти одне з процесуальних рішень, передбачених ст. 283 КПК України у кримінальному провадженні № 0000091 протягом 1(одного) місяця з дня постановлення ухвали.
У задоволенні решти вимог скарги, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Повний текст ухвали складено, підписано та оголошено 13 серпня 2019 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1