КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №11-сс/824/3489/2019 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Суддя - доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на наявність перешкод для відкриття апеляційного провадження апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2019 року,-

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2019 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР та зобов`язання вчинити дії.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2019 року та постановити нову ухвалу, якою скаргу адвоката ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Генеральної прокуратури України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до СРДР задовольнити, зобов`язати прокурора Генеральної прокуратури України чи іншу уповноважену особу внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до СРДР за заявою (повідомленням) адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_4 від 06.02.2019 року про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 375, 368 КК України суддями Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ст. 376, 369 КК України адвокатом ОСОБА_8 .

Обґрунтовуючи можливість оскарження ухвали слідчого судді від 22 квітня2019 року в апеляційному порядку, апелянт посилається на ст.ст. 8, 55, 129 Конституції України та ст. 24 КПК України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи за скаргою, приходжу до висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду.
Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує правового регулювання з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.
Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження за апеляційною скаргою суддя-доповідач враховує, що з матеріалів даного судового провадження вбачається, що адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність прокурора Генеральної прокуратури України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, в якій просив зобов`язати прокурора Генеральної прокуратури України чи іншу уповноважену особу внести відомості до ЄРДР за заявою (повідомленням) адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 від 06.02.2019 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 375, 368 КК України суддями Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за ст.ст. 376, 369 КК України адвокатом ОСОБА_8 .

Зазначена скарга адвоката ОСОБА_5 була розглянута слідчим суддею по суті відповідно до вимог ст. 306 КПК України, з прийняттям рішення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 24, ч. 3 ст. 392 КПК України забезпечення гарантованого права на оскарження процесуальних рішень слідчого судді здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так, у частині 1 статті 309 КПК України наведено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Крім того, відповідно до вимог частини другої цієї статті, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді, за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого або прокурора, не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Таким чином, ухвала слідчого судді, якою залишено без задоволення скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР та зобов`язання вчинити дії, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, оскільки слідчий суддя не відмовив у відкритті провадження за скаргою, не повернув її, а розглянув скаргу по суті з прийняттям рішення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України
Що стосується викладених в апеляційній скарзі тверджень адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 щодо можливості оскарження в апеляційному суді ухвали слідчого судді районного суду, котра оскаржена фактично в аспекті положень ст. 55 Конституції України щодо гарантованого кожному права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та на ефективний засіб юридичного захисту його порушеного права в національному органі, то слід зазначити наступне.
Права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст. 55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Разом з цим, специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків подання (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.
Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
В рішенні від 11.03.2011 року у справі №2-рп/2011 Конституційний Суд України (пп. 3.3 п. 3 мотивувальної частини) зазначив, що «Верховна Рада України в законах України визначає судочинство та судоустрій і підсудність справ як їх елемент, а також може встановлювати випадки, в яких не допускається апеляційне, касаційне оскарження рішення суду (п. 14 ч. 1 ст. 92, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України)».
Відповідно до вищезазначеного, Конституційний суд України зробив висновок про те, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.
Суддя-доповідач враховує, що саме за допомогою чіткого визначення в Кримінальному процесуальному законі України порядку і переліку тих ухвал суду першої інстанції, які підлягають апеляційному оскарженню, знаходить свою реалізацію конституційний припис закріплений в п. 8 ч. 1 ст.129 Конституції України - забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2019 року слід відмовити.
Керуючись ст. 309, ч. 4 ст. 399 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2019 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР та зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя

Київського апеляційного суду ОСОБА_2