Справа № 157/812/19 Провадження №11-сс/802/388/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника власника майна - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 03 липня 2019 року про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000258 від 20.05.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській обалсті ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_8 затримано в порядку ч.1 ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.289 КК України.
Санкція ч.3 ст.187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, що, згідно ст.59 КК України, полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, підозрюваний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється власником домогосподарства та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Наявні в матеріалах кримінального провадження дані дають достатні підстави вважати, що за для забезпечення збереження, перешкоджанню приховування, пошкодження, знищення, втрати, перетворення, передачі майна, належного підозрюваному ОСОБА_8 , а саме: житлового будинку по АДРЕСА_1 ; двох земельних ділянок та транспортного засобу, з метою подальшої конфіскації майна як виду покарання, дане майно підлягає арешту.
У зв`язку з цим, слідчий просить накласти арешт на належні підозрюваному ОСОБА_8 : житловий будинок; 2) земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :01:001:0521; 3) земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :01:001:0522; 4) автомобіль марки «Renault Grand Scenic», номерний знак НОМЕР_1 .
Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського суду Волинської області від 03 липня 2019 року клопотання слідчого задоволено повністю.
Накладено арешт на належні ОСОБА_8 :
1) житловий будинок загальною площею 114 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
2) земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :01:001:0521, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
3) земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :01:001:0522, що розташована за адресою: с. Бузаки, Камінь-Каширський район, Волинська область;
4) автомобіль марки «Renault Grand Scenic», номерний знак НОМЕР_1 .
Задовольняючи клопотання слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що з метою запобігання можливості приховування вищевказаного майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, та при цьому враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що воно може бути використане з метою забезпечення можливої конфіскації в разі засудження ОСОБА_8 за ч.3 ст.187 КК України, та з метою збереження його, на нього слід накласти арешт, і це буде розумним та співрозмірним обмеженням права власності та не тягне негативних наслідків для його фактичного володільця.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та постановити нову, - про відмову в задоволенні клопотання слідчого. Вважає, що висновки слідчого судді щодо можливості накладення арешту на майно є передчасними та помилковими, оскільки це майно набуте у власність ОСОБА_8 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_10 , а тому воно являється спільною сумісною власністю подружжя. В даному випадку накладення арешту на майно порушує майнові права співвласника майна - дружини підозрюваного. У зв`язку з цим оскаржувана ухвала слідчого судді порушує права співвласника майна - дружини підозрюваного.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, доводи представника ОСОБА_7 , який скаргу підтримав і просив задовольнити, прокурора, який апеляцію вважає безпідставною, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Так, арештом майна згідно із ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У п.3 ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання. В цьому випадку згідно із ч.3 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та/або прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, може бути використане з метою конфіскації, як виду покарання. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо можливості його приховування, знищення, пошкодження, псування та відчуження.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно слідчим суддею дотримані.
З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000258 від 20.05.2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.289 КК України.
У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень ОСОБА_8 21 травня 2019 року повідомлено про підозру.
Санкція ч.3 ст.187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна. Конфіскація майна згідно із ст.59 КК України, полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.05.2019 року, інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, інформації АМТ (МВС), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником такого майна: 1) житлового будинку загальною площею 114 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером :01:001:0521 (адреса: АДРЕСА_1 ); 3) земельної ділянки площею 0,15 га з кадастровим номером :01:001:0522, в с. Бузаки Камінь-Каширського району Волинської області; 4) автомобіля марки «Renault Grand Scenic», номерний знак НОМЕР_1 .
Доводячи підставність поданого клопотання, слідчий вказує про те, що є достатні підстави вважати, що за для забезпечення збереження, перешкоджанню приховування, пошкодження, знищення, втрати, перетворення, передачі вищевказаного майна, з метою можливої подальшої конфіскації майна як виду покарання, воно підлягає арешту.
Проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що арешт на вищезгадане майно дійсно забезпечить можливу конфіскацію майна як виду покарання.
Таким чином, колегія суддів повністю погоджується з висновком слідчого судді місцевого суду про необхідність накладення арешту на майно, яке зареєстроване за підозрюваним ОСОБА_8 .
При цьому, доводи сторони захисту про перебування вищевказаного майна у спільній сумісній власності подружжя, не спростовують висновків суду, оскільки спори про право цивільне, пов`язані із належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства. Після підтвердження такого права така особа, у тому числі і особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право звернутись з клопотанням про скасування арешту майна та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів до суду, що наклав арешт. Такий висновок узгоджується з позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеній у п.1 постанови №5 від 03.06.2019 року "Про судову практику у справах про зняття арешту з майна".

А тому, такі твердження апелянта про незаконність оскаржуваного судового рішення не заслуговують на увагу суду, оскільки фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, як того просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 170, 376, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 03 липня 2019 року про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження №0000258 від 20.05.2019 року - без змін.
Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді