Єдиний унікальний номер 205/4024/19
№ 205/4024/19
№ 1-кс/205/1487/19
УХВАЛА

28 травня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001062 від 30.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2019 року до суду надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий просив накласти арешт на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Забезпечити цивільний позов у кримінальному провадженні №0001062, відомості про яке 30.03.2019 року внесені в ЄРДР за ч. 1 ст. 190 України, заборонивши будь-яким представникам цивільного відповідача ТОВ «Діалог-плюс», теперішнім незаконним власникам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та можливим іншим власникам, вчиняти будь-які дії з квартирами АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , по відчуженню права власності до закінчення досудового розслідування кримінальному провадженні № 0001062. Накласти арешт на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 до закінчення досудового розслідування кримінальному провадженні №0001062.

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001062 від 30.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що 30.03.2019 року до Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_7 про те, що 04.12.2018 року о 21-39 год. від її імені державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_8 здійснено скасування права власності на квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , які їй належать на праві власності та на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , які належать на праві власності ОСОБА_9 . ОСОБА_9 заподіяна матеріальна шкода у розмірі 792000,00 грн. (сплата за квартиру АДРЕСА_2 ), 615600,00 грн. (сплата за квартиру АДРЕСА_1 ); 793200,00 грн. (сплата за квартиру 290). У кримінальному провадженні ОСОБА_9 визнано цивільним позивачем. З метою збереження матеріального об`єкта кримінального правопорушення, слідів, права власності ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_6 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_7 слід забезпечити поданий позов у кримінальному провадженні №0001062, відомості за якім 30.03.2019 року внесено в ЄРДР за ч. 1 ст. 190 України до його вирішення, а також з метою збереження речових доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, однак їх неявка згідно вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, вважає, що клопотання слід задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Тобто за змістом вказаної норми арешт з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), може накладатися на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за завдану ними шкоду.
В своєму клопотанні слідчий ставить питання про арешт майна, належного ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , зокрема, з метою забезпечення цивільного позову в кримінальному провадженні № 0001062 від 30.03.2019 року.
Між тим, як вбачається з матеріалів клопотання про арешт майна, зокрема витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, на час звернення слідчого до суду в даному кримінальному провадженні жодній особі, в тому числі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , не повідомлено про підозру.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не мають статусу підозрюваного в кримінальному провадженні № 0001062 від 30.03.2019 року, на них не покладено обов`язку щодо відшкодування шкоди, завданої іншими особами, відсутні законні підстави для арешту належного їм майна на підставі п. 4 ч. 2 статті 170 КПК України.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
В той же час, як вбачається з матеріалів клопотання, постановою слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_2 від 12.05.2019 року квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001062 від 30.03.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Частиною 1 статті 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у клопотанні про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Другий абзац частини першої статті 170 КПК України зазначає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що вищевказані квартири відповідають критеріям речового доказу у даному кримінальному провадженні, зазначеним в ст. 98 КПК України, зокрема, можуть бути предметом кримінального правопорушення, оскільки можуть бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту на такі квартири.
Враховуючи, що вказані вище квартири є важливими речовими доказами та з урахуванням наявності ризику втрати цього майна (переходу права власності), слідчий суддя вважає за необхідне накласти на них арешт.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170-172 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_2 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001062 від 30.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

В задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1