У Х В А Л А
про відмову у відкритті касаційного провадження

17 вересня 2019 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 23 липня 2019 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК України) та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 липня 2019 року апеляційні скарги прокурора, засудженого та потерпілого залишено без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_4 без змін.
Як установлено судами, ОСОБА_4 у період з 18 по 22 лютого 2018 року, у невстановлений досудовим слідством час, перебував за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
18 лютого 2018 року у ОСОБА_4 , на ґрунті неприязних відносин, виник злочинний умисел нанести своїй матері, ОСОБА_5 тілесні ушкодження. Реалізуючи свій злочинний умисел, засуджений, знаходячись у будинку за вказаною адресою, систематично в період з 18 по 22 лютого 2018 року, на ґрунті неприязних відносин, умисно наносив ОСОБА_5 численні удари руками та ногами по обличчю, тулубу, спині, грудній клітці, верхніх та нижніх кінцівках. Внаслідок заподіяних ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 22 лютого 2018 року о 16:20 була госпіталізована до Бориспільської ЦРЛ, де о 22:25 цього ж дня настала її смерть.
У касаційній скарзі засудженим ОСОБА_4 викладено вимогу про зміну судового рішення стосовно нього, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення. Вважає, що його дії слід кваліфікувати за ст.136 КК України, призначити йому покарання в межах санкції даної статті, а також вказує на те, що судами не взято до уваги докази, а саме показання свідків, які могли істотно вплинути на їх висновки.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Доводи засудженого ОСОБА_4 про те, що судами постановлені несправедливі рішення стосовно нього, оскільки не взято до уваги докази, а саме показання свідків, які могли істотно вплинути на їх висновки щодо кваліфікації його дій, які слід перекваліфікувати з ч.2 ст.121 КК України на ст.136 КК України, а також доводи про пом`якшення покарання, є неспроможними.
Посилання засудженого у касаційній скарзі про те, що судами не взято до уваги докази, а саме показання свідків, які могли істотно вплинути на їх висновки є безпідставними, оскільки, як правильно зазначив апеляційний суд, всі обставини кримінального провадження судом першої інстанції були досліджені повно та неупереджено, оцінено кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, тому суд дійшов правильного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Доводи засудженого щодо призначення йому надто суворого покарання не знайшли свого підтвердження, оскільки, як зазначив суд першої інстанції, з чим погодився і апеляційний суд, померла була матір`ю засудженого, якій на момент вчинення злочину виповнилось 70 років, засуджений не одноразово, а систематично застосовував до матері фізичне насильство протягом тривалого часу. Крім того, засуджений у вчиненому не розкаявся.
Суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_4 , керуючись ст.65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином. Обставини, що пом`якшують покарання судом не встановлено. Обставинами, що обтяжують покарання засудженого, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та стосовно особи похилого віку.
Крім цього, судом також повною мірою враховано відомості про особу винного, який раніше не судимий, має місце реєстрації та місце постійного проживання, за місцем свого проживання характеризується з посередньої сторони, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, розлучений, має трьох неповнолітніх дітей, не працевлаштований, не має постійного джерела доходу.
Таким чином, доводи касаційної скарги про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення є безпідставними.
Інших доводів, які б свідчили про порушення норм матеріального чи процесуального права, що були б підставами для зміни судових рішень, засудженим у касаційній скарзі не наведено.
Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 374 КПК України.
Апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст. 420 КПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 23 липня 2019 року стосовно нього.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3