УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/19344/18

Провадження № 1-кп/638/1232/19

24.10.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт №0005868 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.28, ст.348, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.2 ст.347 КК України,-
в с т а н о в и в:
В провадження Дзержинського районного суду м. Харкова переданий обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005868 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ст.348, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.2 ст.347 КК України.
На стадії досудового розслідування обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Після надходження кримінального провадження до суду строк тримання під вартою продовжувався у встановленому законом порядку
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 60 діб, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема можливість здійснення тиску на свідків та відсутність міцних соціальних зв`язків.
Захисник заперечував проти заявленого клопотання та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, посилаючись на те, що обвинувачений у розшуку не перебував, 06.10.2018р. був викрадений невідомими особами з м. Києва та доставлений до м. Харкова, ніякого незаконного впливу на потерпілого або свідків не здійснював, раніше не судимий, має позитивну характеристику з місця навчання.
Обвинувачений підтримав думку захисника.
Представник потерпілого підтримав клопотання прокурора.
Прокурор заперечував проти зміни запобіжного заходу.
Суд, вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши представлені докази, які стосуються питання запобіжного заходу, надані суду, приходить до висновку про те, що клопотання прокурора задоволенню не підлягає, а клопотання захисника обвинуваченого підлягає задоволенню, а запобіжний захід зміні з тримання під вартою на домашній арешт.
При вирішенні питання про продовження строків тримання обвинувачених під вартою, суд враховує Рішення Конституційного Суду України від 23.11.17 року по справі № 1-28/2017 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 КПК України, в якому зазначено, що згідно з практикою Європейського суд з прав людини тримання під вартою без відповідного судового рішення, особливо протягом періоду після закінчення слідства та до початку судового розгляду, а також на підставі судових рішень, які не містять визначених строків подальшого тримання під вартою, суперечить вимогам статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні свавільному чи невиправданому позбавленню свободи (пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини від 3 жовтня 2006 року у справі «МакКей проти Сполученого Королівства»).
Конституційний Суд України виходячи з положень частин першої, другої статті 29 Основного Закону України та сформульованих ним юридичних позицій, а також беручи до уваги наведені положення міжнародних правових актів щодо захисту права людини на свободу та особисту недоторканість, вважає що право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та у порядку, визначених законами України. Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканість має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина та виключно на підставі вмотивованого рішення суду.
Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов*язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого, шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.
Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшились, або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України»).
Конституційний Суд України зазначає, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувались суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправдуванням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.
З оглядом на вищезазначене Рішення Конституційного Суду України, суд приходить до висновку, що встановлена слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень вже не може бути єдиною підставою для тримання обвинуваченого під вартою під час судового розгляду кримінального провадження.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
При цьому, в контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Згідно з установленою практикою Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24.07.2003 у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).
Більш того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 15 листопада 1996 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», «будь-яке позбавлення волі має здійснюватись не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».
Змінюючи міру запобіжного заходу ОСОБА_7 , суд виходить з того, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, має постійне місце проживання, матір, яка потребує стороннього догляду, страждає наслідками черепно-мозкової трави. На час розгляду справи в суді за станом здоров*я обвинуваченому викликали медичну допомогу. крмі цього, потерпілий заявив суду, що будь-якого впливу на нього зі сторони обвинуваченого або інших осіб не здійснювалось і не здійснюється.
Вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.
Під час підготовчого судового засідання захисником заявлене клопотання про відкладення підготовчого судового засідання для узгодження позиції обвинуваченого. Сторони кримінального провадження проти заявленого клопотання не заперечували.
Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, приходить до висновку про відкладення підготовчого судового засідання.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.314-316,369 КПК України,
постановив:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 , задовольнити.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 змінити з тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчій ізолятор» на цілодобовий домашній арешт.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки:
-заборонити залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
-прибувати до суду із встановленою періодичністю;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду.
Обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з-під варти в залі суду негайно.
Ухвалу направити для виконання за місцем зареєстрованого місця проживання обвинуваченого - до Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ( 03039, м.Київ, вул.. Голосіївська, б. 15).

Роз`яснити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 положення ч.5ст.181 КПК України та ч.6ст.195 КПК України .
Покласти зобов`язання на працівника органу поліції перед застосуванням електронного засобу контролю під розпис роз`яснити ОСОБА_7 правила користування пристроєм,техніку безпеки поводження з ним та наслідки його зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю.
У задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Відкласти проведення підготовчого судового засідання за обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ст.348, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.2 ст.347 КК України.
Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого та його представника.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Строк дії ухвали - 2 місяці.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя:

Судді: