печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника особи, в інтересах якої подано скаргу адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000521 від 18.06.2014 р.,-

ВСТАНОВИВ:

12.08.2019 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на бездіяльність уповноваженої особи Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні №0000521 та зобов`язання вчинити дії.

В судовому засіданні адвокат підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував щодо задоволення скарги, зазначивши, що досудове розслідування вже завершено, тому розглянути зазначене клопотання сторони є не можливим.

Вивчивши скаргу, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті в 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Таким чином, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, зокрема такий строк визначений ст.220 КПК України.

За матеріалами скарги слідчим суддею встановлено, що Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні провадження №0000521 від 18.06.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 28, ч.3 ст. 209 КК України.

В раках вказаного провадження 30.07.2019 ОСОБА_8 було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а саме: речовими доказами у кримінальному провадження 1000 залізничних вагонів, які належать ТОВ «ЮНІСОН ГРУП», з можливістю відобразити відповідним чином.

Доказів відповіді на вказане клопотання слідчому судді не надано. Однак відповідно до протоколів ознайомлення з матеріалами кримінального провадження від 24.05.2019, що містяться в матеріалах провадження вбачається, що заявник вжемає можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, про те ознайомився з ними не в повній мірі, тому твердження заявника про те, що певні матеріали йому не надаються не знаходять свого підтвердження в судовому засіданні.

Також, з наданих матеріалів, вбачається, що 03.12.2018 листом від Генеральної прокуратури України було повідомлено, про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000521 та зазначено про можливість ознайомлення з ними.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволені клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

У відповідності до ст. 221 КПК України зазначено, що слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Разом з цим, слідчий суддя звертає увагу, що досудовим розслідуванням в силу ст. 3 КПК України є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Можливість ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до його завершення врегульована статтею 221 КПК України.

З найменування і змісту вказаної норми кримінального процесуального законодавства випливає, що обов`язок органу досудового розслідування надати стороні захисту матеріали досудового розслідування простирається лише до завершення такого розслідування.

Форми закінчення досудового розслідування внормовані главою 24 КПК України і до них за змістом ст. 283 КПК України відносяться: закриття кримінального провадження; звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Таким чином, однією з форм закінчення досудового розслідування є звернення до суду з обвинувальним актом.

Визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, що передбачено ч. 1 ст. 290 КПК України.

Як випливає з наведеної норми, зверненню до суду з обвинувальним актом передує прийняття слідчим (прокурором) рішення про завершення досудового розслідування, яке є прерогативою сторони обвинувачення, оскільки саме вона розпочинає і здійснює досудове розслідування.

За змістом ст. ст. 36, 38 КПК України саме прокурор і слідчий уповноважені починати досудове розслідування, здійснювати і закінчувати його і є самостійними у своїй процесуальній діяльності, безпідставне втручання в яку забороняється.

На підставі викладеного слідчий суддя прийшов до висновку, що надання матеріалів досудового розслідування для ознайомлення після прийняття рішення про завершення досудового розслідування було б таким, що не грунтується на законі, оскільки обов`язок слідчого надати матеріали досудового розслідування для ознайомлення в порядку ст. 221 КПК України поширюється лише до його завершення.

Разом з тим, право на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування за вказаних обставин жодним чином не звужується, оскільки з наведених слідчим суддею положень кримінального процесуального законодавства витікає, що одночасно з прийняттям рішенням про завершення досудового розслідування слідчий (прокурор) приймають рішення і про надання доступу до матеріалів досудового розслідування (ч. 1 ст. 290 КПК України), час якого відповідно до ч. 10 ст. 290 КПК України є достатнім для ознайомлення з матеріалами, до яких наданий доступ.

Таким чином, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 24, 42, 36, 40, 46, 303, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000521 від 18.06.2014 р - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1