Справа № 473/1087/18
Провадження №1-кп/472/9/19
УХВАЛА
про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
03 жовтня 2019 року смт. Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря
судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
перекладача - ОСОБА_8 ,
судового розпорядника - ОСОБА_9 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Овідіополь Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, не працює, не одруженого, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України,
25 вересня 2019 року прокурор ОСОБА_3 надав до суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
Клопотання прокурора обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п.1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Прокурор зазначає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, раніше судимий за вчинення розбійного нападу, а тому ризик, встановлений судом під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшився та продовжує існувати. Також, вказує на те, що існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду. З врахуванням цього вважає, що застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (більш м`якого), не забезпечить належної поведінки обвинуваченого у ході судового розгляду у кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити, зокрема вказав, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки останній неодноразово судимий, в тому числі за вчинення розбійного нападу та перебував у розшуку за ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25.01.2018 року, підставою для якого були неодноразові неявки в судові засідання, коли обвинувачений ще знаходився на волі.
Захисник ОСОБА_6 заперечувала щодо клопотання прокурора, оскільки воно є формальним та необґрунтованим, та не підтверджено доказами, в зв`язку з чим просила відмовити в його задоволенні.
Обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від висловлювання власної думки по даному клопотанню, оскільки вважає, що було порушено його право на ефективний захист.
Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з думкою захисника ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_7 підтримав клопотання прокурора.
Заслухавши думки сторін кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 199 КПК України суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні запобіжного заходу, не зменшилися.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні клопотання про обрання чи продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях підкреслював (зокрема рішення "Летельє (Letellier) проти Франції" від 26.06.1991 року), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення хоча і зменшився, проте зовсім не зник. Крім того, існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду.
На даний факт вказують досліджені в судовому засіданні документи: вимога про судимість обвинуваченого ОСОБА_5 , ухвала Харківського апеляційного суду від 25.01.2018 року, які містяться в матеріалах справи. ОСОБА_5 раніше був неодноразово судимий, офіційно не був працевлаштований, чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності, постійного місця роботи та доведеного джерела доходу не мав. Продовження строку тримання під вартою виправдовується наявністю реальної можливості порушення громадського порядку та порушення інтересів суспільства зі сторони обвинуваченого, які незважаючи на презумцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, оскільки ОСОБА_5 має непогашені судимості, в тому числі і за вчинення розбійного нападу ( ч.4 ст.187 КК України), у зв`язку з чим є підстави вважати, що знаходячись на свободі, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення та може переховуватись від суду, і це зашкодить інтересам суспільства.
Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях підкреслює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (більш м`яких) запобіжних заходів.
Однак, застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, не виключить ризики вчинення обвинуваченим нових правопорушень та переховування від суду.
Зокрема, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, оскільки ОСОБА_5 може переховуватись від суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий.
Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави є неможливим, оскільки такий запобіжний захід може бути застосовано лише при обранні запобіжного заходу, але не може бути застосований при продовженні запобіжного заходу.
Застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не виявляється можливим у зв`язку з відсутністю у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків з особами, що заслуговують довіру та можуть поручитись за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду.
Застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає обвинуваченому вчиняти інші кримінальні правопорушення та переховуватись від суду.
Таким чином, вирішуючи питання про можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини та дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
За таких умов, суд дійшов висновку про відсутність на момент розгляду клопотання обставин, які б давали суду підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
За обставин, зазначених вище, враховуючи, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 05 жовтня 2019 року, і судове провадження ще не завершено, та враховуючи, наявність ризиків, вказаних прокурором, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 199, 369-372 КПК України, суд -
Клопотання прокурора Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт.Овідіополь Овідіопольського району Одеської області, громадянину України, не працюючому, не одруженому, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому, обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, ч.1 ст.309 КК України строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 01 грудня 2019 року включно до 24:00 години.
Строк дії ухвали закінчується 01 грудня 2019 року о 24:00 годині.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1