ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2545/19 Справа № 202/4156/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000860 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магадан, Магаданської області, Російської Федерації, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 12 липня 2018 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2018 року та призначеного за цим вироком покарання, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ Укртелеком 727,02 грн. за рахунок спричиненої майнової шкоди.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_6 05 червня 2018 року близько 03 години 00 хвилин маючи умисел та таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, а саме кабельно-провідникової продукції, пересувався пішим ходом по вул. Г. Корольової у м. Дніпро. Так, проходячи біля будинку № 4 по вул. Г. Корольової в м. Дніпро, обвинувачений ОСОБА_6 помітив колодязь кабельної каналізації, зачинений металевою кришкою люка, у якій перебували телефонні кабелі, які він визначив предметом своєї злочинної діяльності.
05 червня 2018 року близько 03 години 05 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 знаходячись біля буд. № 4 по вул. Г. Корольової у м. Дніпро, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, та вони є таємними для оточуючих, руками зняв металеву кришку колодязя кабельної каналізації та проник до нього.
Знаходячись в той же час та в тому ж місці, доводячи свій злочинний умисел до кінця, таємно, повторно, із корисливих мотивів обвинувачений ОСОБА_6 вирізав заздалегідь заготовленим кухонним ножем телефонний кабель типу ТПП 10x2x0,4 загальною довжиною 44 метра 25 сантиметрів, вартість якого, складає 16,43 гривень, загальною вартістю 727,02 гривні, що належить ПАТ «Укртелеком». Після чого обвинувачений ОСОБА_6 із викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

В апеляційних скаргах на вирок:
- обвинувачений ОСОБА_6 , з урахуванням доповнень до апеляційної скарги вважає вирок суду першої інстанції незаконним, просить закрити кримінальне провадження або направити на додаткове розслідування та зарахувати йому у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 05 червня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що судом першої інстанції не доведено його вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Вказує, що він йшов з рибалки і під час затримання у нього знайшли ніж та ліхтарик, якими він начебто перерізав кабель.
Зазначив, що під сховищем слід розуміти частину території, відведену для постійного зберігання матеріальних цінностей, яка обладнана огорожею або технічними засобами чи забезпечена іншою охороною. Судова практика не визнає сховищем необгороджену і таку, що не охороняється площу території. Водночас не кожна територія, що охороняється може бути сховищем, ним визнається лише територія, спеціально відведена для постійного зберігання матеріальних цінностей.
Крім того вказує, що судом першої інстанції не застосовано щодо нього положення ч. 5 ст. 72 КК України, та не зараховано строк його попереднього ув`язнення у строк покарання з 05.06.2018 року.
Обвинувачений також вказує, що судом першої інстанції не враховано жодної пом`якшуючої покарання обставини, а саме те, що він хворий туберкульозом, має двох дітей та його мати перебуває у обласній лікарні.

- захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник зазначає, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та таким, що підлягає скасуванню.
Захисник посилається на те, що представник потерпілого ОСОБА_10 , серед іншого пояснив суду, що кришка колодязя була заварена та відкрити її руками неможливо і для того, щоб викрасти кабель довжиною 44 метри необхідно проникнути до двох колодязів та відрізати його з двох кінців. Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 повідомили, що зустріли під час патрулювання біля будинку №4 по вул. Г. Корольової, ОСОБА_6 , який ніс із собою кабель. На думку захисника, ці показання прямо протирічать формулюванню обвинувачення, та підтверджують, що ОСОБА_6 не міг відкрити кришку колодязя руками, мав проникнути у два колодязя і в обох колодязях відрізати кабель, і не розпорядився викраденим майном, оскільки був затриманий патрульними поліцейськими.
Крім того захисник зазначає, що докази, які покладені в основу вироку, а саме протокол огляду від 05.06.2018 року, протокол огляду предмету та протокол проведення слідчого експерименту від 06.06.2018 року, знаходяться у протиріччі зі встановленими судом обставинами, оскільки у вироку зазначено, що режим доступу до вказаного колодязя був обмежений, оскільки кришка колодязя була зачинена шляхом зварювання, а потрапити до люку можливо тільки за допомогою пристрою для зварювання.
Вказує, що стороною обвинувачення доведено лише факт затримання ОСОБА_6 з кабелем і не доведено того, що саме ОСОБА_6 , за допомогою приладів зламу зварних швів, проник до двох колодязів, де відрізав кабель довжиною 44,25 м та зник із ним.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції ОСОБА_13 просить апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Вказує, що в ході допиту у судовому засіданні представника потерпілого ОСОБА_10 останній пояснив, що у зв`язку із частими крадіжками телекомунікаційних кабелів ПАТ Укртелеком вжито заходів щодо унеможливлення доступу сторонніх осіб до колодязів кабельної каналізації шляхом заварювання запірної арматури на металевих люках. У зв`язку з чим, стороною обвинувачення представнику потерпілого ОСОБА_10 було поставлено питання з приводу того, чи може він підтвердити, що люк колодязя із якого обвинуваченим здійснено крадіжку телекомунікаційного кабелю було заварено, на яке ОСОБА_10 повідомив, що йому невідомо чи було заварено запірною арматурою люк каналізації із якої обвинуваченим викрадено кабелі. Таким чином, представник потерпілого ОСОБА_10 мав на увазі загальний порядок захисту комунікаційних колодязів від несанкціонованого проникнення, який діє на підприємстві, та не говорив про конкретно даний випадок крадіжки телекомунікаційного кабелю.
Зазначає, що працівниками патрульної поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 05.06.2018 року близько 03 год. 00 хв. за адресою: м. Дніпро, вул. Г. Корольової, 4, зупинено ОСОБА_6 , який був у брудному одязі, при собі мав відрізки телекомунікаційного кабелю, ніж і ліхтарик.
Вказує, що оглядом місцевості від 05.06.2018 року протокол якого, вивчено у судовому засіданні разом з іншими матеріалами кримінального провадження, встановлено комунікаційний колодязь, розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Г. Корольової, 4, у якому перебуває велика кількість телекомунікаційних кабелів на яких маються порізи, однак стороні захисту ймовірно не відомо, що у зв`язку із значним зростанням числа крадіжок телекомунікаційних кабелів по м. Дніпро та загалом по державі, їх порізи мають масовий характер.
Прокурор посилається на те, що на запитання працівників патрульної поліції, де ОСОБА_6 взяв кабелі він пояснив, що у комунікаційному колодязі, що знаходиться біля буд. АДРЕСА_3 . На пропозицію працівників патрульної поліції показати комунікаційний колодязь, він погодився та провів їх до нього. Відстань від місця, де працівниками патрульної поліції було зупинено ОСОБА_6 та комунікаційним колодязем, на який вказав ОСОБА_6 була близько 15 метрів. Таким чином, обвинувачений мав реальну можливість розпоряджатися чи користуватися викраденим майном.
Крім того вказує, що 06.06.2018 року ОСОБА_6 слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, таким чином, правила абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) у даному випадку не застосовуються.
Представник потерпілого ОСОБА_10 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомив, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за можливе розглянути подані апеляційні скарги за відсутності представника потерпілого, відповідно до вимог ст. 405 КПК України.
При апеляційному розгляді захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали вимоги своїх апеляційних скарг та просили їх задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши учасників кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі, встановивши правильно фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, проаналізував, дослідив усі докази по справі та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Так, вина ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення, за яке його засуджено, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими судом доказами, вказаними у вироку, а показання останнього, які він надавав на свій захист, ретельно перевірені та спростовані в ході судового розгляду в суді першої інстанції.
Як пояснив представник потерпілого ОСОБА_10 в суді першої інстанції в ході судового розгляду, що колодязь кабельної каналізації є місцем зберігання матеріальних цінностей (сховищем), оскільки колодязь кабельної каналізації, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Г. Корольової, 4 є засобом захисту кабельно-провідникової продукції, що належить ПАТ «Укртелеком» та кришка вказаного колодязя кабельної каналізації приварюється або зачиняється, що не дає можливості проникнути до колодязю стороннім особам та забезпечує обмежений доступ.
Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у суді першої інстанції повідомили, що вони є співробітниками поліції та 05 червня 2018 року при патрулюванні на території біля будинку 4 по вул. Г. Корольової у м. Дніпро, близько 03 години побачили обвинуваченого ОСОБА_6 , який ніс з собою кабельно-провідникову продукцію, якого зупинили та у подальшому, помітили неподалік колодязь кабельної каналізації з відчиненою кришкою, звідки виглядали перерізані кабелі, після вони викликали слідчооперативну групу.
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що представник потерпілого ОСОБА_10 чи свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого ОСОБА_6 у зазначеному кримінальному провадженні, а також не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Всі вищевикладені показання узгоджуються з іншими належними і допустимими доказами по справі, детально проаналізованими і вказаними у вироку, які містяться в матеріалах провадження, зокрема: протоколом огляду місця події від 05 червня 2018 року з фототаблицею до нього, згідно якого було оглянуто ділянку місцевості біля буд. 4 по вул. Г. Корольової у м. Дніпро та в ході вказаного огляду вилучено фрагмент телефонного кабелю, ніж та контрольний зріз (т. 2, а.кп. 25-26); протоколом огляду предмету від 05 червня 2019 року, згідно якого було оглянуто ліхтарик, добровільно наданий ОСОБА_6 , який був при ньому коли його затримали (т. 2, а.кп. 23-24); протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно яких свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 впізнали ОСОБА_6 як особу, яку бачили з мотком кабелю біля буд.4 по вул. Г. Корольової 05 червня 2018 року (т. 2, а.кп. 18-22); протоколом проведення слідчого експерименту від 06 червня 2018 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого ОСОБА_6 у присутності понятих вказав на обставини, за яких 05 червня 2018 року біля буд. АДРЕСА_4 проник всередину колодязя кабельної каналізації, звідки викрав провідникову продукцію (т. 2, а.кп. 27-33); висновком судово-товарознавчої експертизи №1746/18 від 11 червня 2018 року, згідно якого ринкова вартість 1 метру телефонного кабелю типу ТПП 10х2х0,4, введеного в експлуатацію в березні 2018 року станом на 05 червня 2018 року становила 16,43 гривні (т. 1, а.кп. 68-70).
Згідно висновку судової трасологічної експертизи № 24/4.2/660 від 19 червня 2018 року, на торцевих поверхнях кабелю, вилученого 05 червня 2018 року в ході огляду місця події за адресою: м. Дніпро, вул. Г. Корольової, біля будинку № 4, встановлена наявність двох слідів розрізу, утворених інструментом (інструментами) типу ніж з серейторною заточкою. Сліди розрізу на торцевих поверхнях кабелю, що надійшов на дослідження у бухті, утворені інструментом (інструментами), що має загальні ознаки (конструкцію, розмірні характеристики, ступінь заточування леза) такі ж, як і ніж, вилучений у ході того ж огляду місця події. Кабель у бухті, вилучений 05 червня 2018 року у ході огляду місця події за адресою: м. Дніпро, вул. Г. Корольової, біля будинку № 4 та два фрагменти кабелю (контрольні зрізи кабелю), вилучені з комунікаційного колодязя, відносяться до одного типу та виду (т. 1, а.кп. 76-84).
Підстав для того, щоб вважати докази недопустимими у кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов висновку про винність ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, колегія суддів не знаходить.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано віднісся критично до показів обвинуваченого ОСОБА_6 в частині невизнання ним вини у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки вони повністю спростовуються показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які у суді першої інстанції показали, що саме обвинувачений ОСОБА_6 05 червня 2018 року, у нічній час, біля будинку № 4 по вул. Г. Корольової у м. Дніпро, був помічений ними із кабельно-провідниковою продукцією, недалеко від якого, ними було виявлено відкритий колодязь кабельної каналізації.
При цьому, колегія суддів вважає неспроможними доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 про те, що режим доступу до вказаного колодязя кабельної каналізації був обмежений, оскільки кришка колодязя була зачинена шляхом зварювання, а потрапити до люку можливо тільки за допомогою пристрою для зварювання, оскільки вони спростовуються показами представника потерпілого ОСОБА_10 , який в ході допиту у суді першої інстанції пояснив, що у зв`язку із частими крадіжками телекомунікаційних кабелів ПАТ Укртелеком вжито заходів щодо унеможливлення доступу сторонніх осіб до колодязів кабельної каналізації шляхом заварювання запірної арматури на металевих люках. Але на питання з приводу того, чи може він підтвердити, що люк колодязя кабельної каналізації, з якого обвинуваченим ОСОБА_6 здійснено крадіжку телекомунікаційного кабелю було заварено, повідомив, що йому невідомо чи було заварено запірною арматурою люк каналізації із якої обвинуваченим викрадено кабелі. Таким чином, представник потерпілого ОСОБА_10 мав на увазі загальний порядок захисту комунікаційних колодязів від несанкціонованого проникнення, який діє на підприємстві, та не повідомляв про те, що конкретно даний люк колодязя кабельної каналізації, який розташований біля будинку № 4 по вул. Г. Корольової у м. Дніпро, було зачинено шляхом зварювання запірної арматури.
Щодо стосується доводів захисника ОСОБА_9 про те, що для того, що б здійснити крадіжку кабельної продукції ОСОБА_6 мав проникнути у два комунікаційні колодязі, в одному з яких здійснити поріз кабелю, а в іншому також здійснити поріз того ж кабелю та витягнути його із каналізації на поверхню, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки як вбачається з протоколу огляду місця події від 05 червня 2018 року, у комунікаційному колодязі, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Г. Корольової, 4, перебуває велика кількість телекомунікаційних кабелів, на яких маються порізи (т. 2, а.кп. 25-26).
Посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 на те, що обвинувачений ОСОБА_6 не розпорядився викраденим майном, оскільки був затриманий патрульними поліцейськими, колегія суддів не знаходить слушними, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 КК України закінченим злочином визнається діяння, яке містить усі ознаки складу злочину, передбаченого відповідною статтею особливої частини цього Кодексу.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про злочини проти власності № 10 від 06.11.2009 року, крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.
Допитані у судовому засіданні суду першої інстанції працівники патрульної поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , показали, що 05 червня 2018 року при патрулюванні на території біля будинку № 4 по вул. Г. Корольової у м. Дніпро, близько 03 години побачили обвинуваченого ОСОБА_6 , який ніс з собою кабельно-провідникову продукцію, якого зупинили та у подальшому, помітили неподалік колодязь кабельної каналізації з відчиненою кришкою, звідки виглядали перерізані кабелі, тому колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 мав реальну можливість розпоряджатися чи користуватися викраденим майном.
Посилання захисника на те, що докази, які покладені в основу вироку, а саме протокол огляду місця події від 05.06.2018 року, протокол огляду предмету та протокол проведення слідчого експерименту від 06.06.2018 року, знаходяться у протиріччі зі встановленими судом першої інстанції обставинами, оскільки у вироку зазначено, що режим доступу до вказаного колодязя був обмежений, так як кришка колодязя була зачинена шляхом зварювання, а потрапити до люку можливо тільки за допомогою пристрою для зварювання, колегія суддів вважає неспроможними та такими, що не знайшли свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження і об`єктивно спростовуються показаннями представника потерпілого ОСОБА_10 , який повідомляв, що йому невідомо чи було заварено запірною арматурою люк каналізації із якої обвинуваченим ОСОБА_6 викрадено кабелі.
Неспроможними також колегія суддів вважає доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що колодязь кабельної каналізації не є сховищем, оскільки вказані доводи сторони захисту були предметом розгляду у суді першої інстанції, і цілком обґрунтовано визнані такими, що не заслуговують на увагу, з чим, зокрема, погоджується і колегія суддів.
Щодо посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано жодної пом`якшуючої покарання обставини, а саме те, що він хворий на туберкульоз, має двох дітей та його мати перебуває у обласній лікарні, колегія суддів вважає їх неспроможними, та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження. Будь-яких доказів на підтвердження вказаних обвинуваченим обставин, ні в суді першої інстанції, ні під час розгляду в суді апеляційної інстанції, стороною захисту надано не було.
Вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо зарахування йому у строк покарання терміну перебування його під вартою з 05 червня 2018 року, колегія суддів вважає його таким, що не ґрунтується на вимогах закону та не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону зі змінами, внесеними згідно із Законом від 26.11.2015 №838-VIIІ), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому, у строк попереднього ув`язнення за КПК України включається, зокрема, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження. При цьому, строк попереднього ув`язнення за правилами, визначеними у ч. 5 ст. 72 КК України, зараховується при призначенні покарання за наслідками судового розгляду, якщо особа була попередньо ув`язнена.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону зі змінами внесеними згідно із Законом від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, якийнабрав чинності 21 червня 2017 року) попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , в межах даного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000860 від 05 червня 2018 року, до обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 05 червня 2018 року.
З огляду на викладене та системно оцінюючи зазначені норми, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні було застосовано 05 червня 2018 року, тобто після 20 червня 2017 року, вимоги ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону № 838-VIII, до обвинуваченого не підлягають застосуванню.
Враховуючи викладене, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції згідно вимог ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом відповідно до норм матеріального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені наведеними в ньому доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом згідно визначених ст. 94 цього Кодексу правил, що ґрунтуються на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх дійсних обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний зібраний доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного вироку, який за змістом відповідає вимогам ст. 374 КПК України щодо вступної, мотивувальної та резолютивної його частини. При цьому, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, так само як і неповноти судового розгляду, переглядом кримінального провадження в апеляційному порядку, не виявлено.
В апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_6 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, у зв`язку з тим, що він хворіє на туберкульоз, проте, колегія суддів вважає, що дане клопотання обвинуваченого не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_6 засуджений за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України до реального відбування покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
По цьому кримінальному провадженню обвинувачений ОСОБА_6 тримається під вартою до набрання вироком законної сили, тому враховуючи, що вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який залишити без задоволення.
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, що тримається під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді: