Дата документу 22.07.2019 Справа № 333/1159/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/1159/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/960/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у закритому судовому засіданні матеріали провадження за заявою головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про продовження примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

представника психіатричного закладу-юрисконсульта ОСОБА_8 ,

лікаря-психіатра ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

особи, відносно якої ставиться питання про продовження примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

особа, щодо якої вирішувалося питання про продовження примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 березня 2019 року, якою задоволено заяву головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР та продовжено примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 .

Своє рішення суд мотивував тим, що відповідно до висновку лікарів-психіатрів від 19 лютого 2019 року, ОСОБА_6 встановлено діагноз у формі недиференційованої шизофренії з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу і, оскільки стан здоров`я ОСОБА_6 стабілізувався лише частково, що за відсутності критики до хвороби і скоєних злочинів, обумовлює високу вірогідність повторного скоєння суспільно небезпечних діянь, щодо ОСОБА_6 необхідно продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним типом нагляду.

В апеляційній скарзі особа, щодо якої вирішувалося питання про продовження примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою перевести його зі стаціонарного лікування на амбулаторне лікування за місцем проживання.

Свої вимоги мотивує тим, що він вже 19 років перебуває на примусовому лікуванні і за весь час лікування порушень не допускав та зауважень не мав, його стан є стабільним, проявів агресії не спостерігається. Крім того, зазначив, що його чекає мати, яка потребує допомоги, та дівчина, з якою він планує створити сім`ю. Зазначає, що він жалкує з приводу того, що сталося.

Згідно з ухвалою, до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла заява головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про продовження примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 .

В судовому засіданні представник психіатричного закладу повністю підтримала обставини, зазначені в заяві, та просила суд задовольнити її.

Лікар-психіатр КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» пояснив, що психічний стан ОСОБА_6 залишається нестабільним, а тому останній потребує подальшого лікування у примусовому порядку.

Особа, щодо якої вирішувалося питання про продовження примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_6 проти задоволення заяви заперечував, зазначаючи, що в застосуванні лікування не має ніякої потреби.

Захисник - адвокат ОСОБА_10 проти задоволення заяви не заперечував.

Прокурор заяву підтримала та не заперечувала проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді;

особу, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

захисника - адвоката ОСОБА_10 та особу, відносно якої ставиться питання про продовження примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу;

прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін;

лікаря-психіатра ОСОБА_9 , який проти задоволення апеляційної скарги заперечував та зазначив, що на теперішній час ОСОБА_6 потребує подальшого лікування;

представника психіатричного закладу - юрисконсульта ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою;

перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо продовження примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом відносно ОСОБА_6 ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах провадження і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Згідно з вимогами ч.1 ст.95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 514 КПК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Як вбачається з матеріалів провадження та встановлено під час апеляційного розгляду, до ОСОБА_6 рішенням Свердловського обласного суду РФ від 31 березня 2003 року були застосовані примусові заходи медичного характеру. У період з 2003 року по 2007 рік ОСОБА_6 проходив примусове лікування на території Російської Федерації. У подальшому, продовжив примусове лікування на території України, а саме: в ДЗ «Українська психіатрична лікарня суворого нагляду» МОЗ України м. Дніпропетровськ, КЗ «Херсонська обласна клінічна психіатрична лікарня» ХОР, КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР. З листопада 2016 року знаходиться на примусовому стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна психіатрична лікарня» ЗОР.
Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 вересня 2018 року відносно ОСОБА_6 продовжено застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.
Згідно із висновком лікарівпсихіатрів від 19 лютого 2019 року, ОСОБА_6 встановлено діагноз у формі недиференційованої шизофренії з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. Вказано, що на проведеному лікуванні психічний стан хворого стабілізувався в рамках дефекту складного структури, який за відсутності критики до хвороби і скоєних злочинів обумовлює високу вірогідність повторного скоєння суспільно небезпечних діянь. У зв`язку з чим, потребує продовження примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним наглядом.
В судовому засіданні апеляційного суду був заслуханий лікар-психіатр ОСОБА_9 та представник психіатричного закладу юрисконсульт ОСОБА_8 , які зазначили, що ОСОБА_6 дійсно потребує продовження примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні. Такий висновок ґрунтується на тривалому спостереженні лікарів за станом здоров`я ОСОБА_6 , вивченням обставин вчинених ним суспільно-небезпечних діянь. Психічний стан здоров`я ОСОБА_6 залишається нестабільним, через що передбачити його реакцію на ту чи іншу побутову ситуацію неможливо.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що його можна перевести на амбулаторне лікування за місцем проживання, на переконання колегії суддів, є необґрунтованими та спростовуються висновком лікарівпсихіатрів від 19 лютого 2019 року, згідно з яким ОСОБА_6 потребує продовження примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним наглядом, вірогідність повторного скоєння суспільно небезпечних діянь ОСОБА_6 висока.
Висновки лікарів, викладені у Висновку, є переконливими і належним чином вмотивованими.

Підстав ставити під сумнів правильність цих висновків колегія суддів не вбачає.

Доводи ОСОБА_6 про те, що він не потребує застосування до нього вказаних примусових заходів медичного характеру, суперечать наявним в матеріалах провадження доказам.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом строком до 6 місяців.

Свої висновки суд першої інстанції також належним чином вмотивував в оскаржуваній ухвалі.

Приймаючи рішення про продовження застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом строком на 6 місяців, суд виходив з психічного стану ОСОБА_6 та характеру вчиненого ним суспільно - небезпечного діяння.

Доводи ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі, правильність вищезазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу особи, щодо якої вирішувалося питання про продовження примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 березня 2019 року, якою задоволено заяву головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР та продовжено примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення а особою, щодо як оїзастосовано примусові заходи медичного характеру - в той самий строк, але з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4