справа № 157/1473/19
провадження № 1-кс/166/700/19
УХВАЛА

03 грудня 2019 року смт.Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву про самовідвід судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_3 у розгляді заяви адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000042 від 01.02.19 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України,

встановив:

28 листопада 2019 року Ратнівським районним судом Волинської області отримано скеровану Волинським апеляційним судом для розгляду за підсудністю заяву про самовідвід судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_3 у розгляді заяви адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000042 від 01.02.19 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України.

Самовідвід суддею ОСОБА_3 мотивовано тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, тобто самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, що був встановлений ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 25 січня 2018 року. У провадженні судді ОСОБА_3 перебувала справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6 , якому у вину ставилося вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КУпАП, тобто порушення правил адміністративного нагляду, що був установлений тією ж ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 25 січня 2018 року. У вказаній справі ухвалою судді Камінь-Каширського районного суду Волинської від 17 жовтня 2019 року було задоволено заяву ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_3 . Підставою для задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_3 було те, що судом під її головуванням 08 жовтня 2012 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з взяттям під варту. При цьому, адміністративний нагляд, в порушенні правил якого звинувачують ОСОБА_6 на даний час, було встановлено з урахуванням вироку суду, ухваленого саме суддею ОСОБА_3 .

Крім цього, як на підставу для самовідводу вказує на той факт, що 08 листопада 2019 року захисником ОСОБА_4 подано клопотання, в якому, посилаючись на вищевказані обставини, останній висловлює недовіру судді ОСОБА_3 , тобто фактично заявляє відвід.

Учасники провадження, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явилися.

Суд, дослідивши заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 , додані до неї матеріали, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, у тому числі, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно із ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Судом установлено, що вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області у складі головуючого - судді ОСОБА_3 08 жовтня 2012 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, яке засуджений відбув 10 лютого 2018 року.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 25 січня 2018 року з урахуванням вироку Камінь-Каширського районного суду під головуванням судді ОСОБА_3 від 08 жовтня 2012 року щодо ОСОБА_6 встановлено адміністративний нагляд.

На підставі вищевказаних обставин постановою судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_5 від 17 жовтня 2019 року задоволено заяву про відвід судді ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.187 КУпАП.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Білуха проти України», «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «П`єрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Не вдаючись до оцінки постанови Камінь-Каширського районного суду від 17.10.19 про відвід судді ОСОБА_3 у справі про притягнення ОСОБА_7 до адмінвідповідальності за ч.2 ст.187 КУпАП, тобто за порушення правил адміністративного нагляду, установлених ухвалою Сарненського районного суду, з огляду на те, що обвинувачення ОСОБА_7 за ст.395 КК України ґрунтується на порушенні правил адміннагляду, передбачених цією ж ухвалою Сарненського районного суду, зважаючи, що обґрунтованість сумнівів ОСОБА_7 в неупередженості судді ОСОБА_3 підтверджена згаданою постановою суду, відтак суд вважає, що з метою виключення у ОСОБА_7 та будь-якого іншого стороннього спостерігача сумнівів у об`єктивній безсторонності судді ОСОБА_3 заявлений нею самовідвід у справі про відвід судді ОСОБА_5 слід задовольнити.

Враховуючи вищенаведене, матеріали заяви адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000042 від 01.02.19 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, слід передати для розгляду іншому судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області відповідно до вимог ч. 2 ст. 35 КПК України.

Керуючись ст. ст.31, 35, 76, 80, 81, 82, 369, 372 КПК України, суд

постановив:

Заяву про самовідвід судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_3 у розгляді захисника адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000042 від 01.02.19 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_1