Справа №949/1608/19
Провадження №1-кс/949/388/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000507 від 23.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , спеціалізований напівпричіп марки "KELBERG", реєстраційний номер НОМЕР_2 із наявним у ньому насінням соняшника, автомобіль марки "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_3 , спеціалізований напівпричіп марки "VOGELZANG", реєстраційний номер НОМЕР_4 із наявним у ньому насінням соняшника, комбайн марки "CLAAS", реєстраційний номер НОМЕР_5 з ідентифікаційним номером НОМЕР_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в провадженні слідчого відділення Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження за №0000507 від 23.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Вказує на те, що 23 жовтня 2019 року до Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області надійшла заява ОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_1 , в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності посадових осіб фермерського господарства "Весна", які незаконно збирають насіння соняшника поблизу с. Висоцьк Дубровицького району, яке арештоване приватним виконавцем.

23 жовтня 2019 року, в ході огляду місця події виявлено та вилучено автомобіль марки "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_1 із, спеціалізованим причепом реєстраційний номер НОМЕР_2 , який заповнений насінням соняшника;, автомобіль марки "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_3 із спеціальним причепом, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який на половину заповнений насінням соняшника; комбайн марки "CLAAS", реєстраційний номер НОМЕР_5 з ідентифікаційним номером НОМЕР_6 .

Вилучене майно постановою від 24 жовтня 2019 року визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000507 від 23.10.2019 року в якості речових доказів.
У клопотанні слідчий Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 ставить питання про накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.

У судове засідання слідчий не з`явився, хоча, в силу статті 135 КПК України, викликався на розгляд даного клопотання по телефону.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала та просила задоволити з підстав, вказаних у клопотанні.

Власник транспортних засобів автомобіля марки "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_3 , спеціалізованого напівпричепу марки "VOGELZANG", реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_6 , у судовому засіданні просив у накладені арешту на майно відмовити.

Власник транспортних засобів автомобіля марки "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , спеціалізованого напівпричепу марки "KELBERG", реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 інформація про яку зазначена у клопотанні, в судове засідання не з`явилася, хоча, в силу статті 135 КПК України, викликалася на розгляд даного клопотання по телефону.

Інформації про власників решти майно, на яке слідчий просить накласти арешт, клопотання не містить.

Слідчий суддя розглянувши вказане клопотання, дослідивши надані до нього матеріали, якими слідчий обґрунтовує його доводи, заслухавши думку прокурора та учасників кримінального провадження приходить до наступного висновку.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000507 вбачається, що 23 жовтня 2019 року внесено до ЄРДР відомості про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб Фермерського господарства "Весна", які незаконно збирають насіння соняшника поблизу с. Висоцьк Дубровицького району, яке арештоване приватним виконавцем.

З протоколу огляду місця події від 22 жовтня 2019 року вбачається, що місцем події являється ділянка місцевості, що поблизу с. Висоцьк Дубровицького району, а саме південно-західна сторона села. На вказаній місцевості на дорозі знаходиться вантажний автомобіль (тягач) "DAF" білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до якого прикріплено причіп. При огляді причепу автомобіля було виявлено насіння соняшника, яким даний причіп заповнений повністю. В західному напрямку вказаної дороги виявлено ще один вантажний автомобіль марки "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_3 , до якого прикріплено причіп реєстраційний номер НОМЕР_4 . При огляді зазначеного причепу виявлено насіння соняшника, яким даний причіп заповнений на половину. Також біля вказаного автомобіля (тягача) реєстраційний номер НОМЕР_7 комбайн марки "CLAAS", реєстраційний номер НОМЕР_5 з ідентифікаційним номером НОМЕР_6 , який на момент огляду замкнений. Навколо автомобіля марки "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_3 та вказаного комбайна знаходиться поле із стовбурами соняшника.

Як вбачається із вказаного протоколу огляду місця події, виявлені автомобіль марки "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_1 з його причепом реєстраційний номер НОМЕР_2 із наявним у ньому насінням соняшника, автомобіль марки "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_3 з його причепом реєстраційний номер НОМЕР_4 із наявним у ньому насінням соняшника, комбайн марки "CLAAS", реєстраційний номер НОМЕР_5 в ході огляду місця події були вилучені.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати. знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди,завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Отже, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою слідчого СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області від 24 жовтня 2019 року автомобіль марки"DAF", реєстраційний номер НОМЕР_1 із спеціалізованим причепом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який заповнений насінням соняшника, автомобіль марки "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_3 із спеціалізованим причепом, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який на половину заповнений насінням соняшника та комбайн марки "CLAAS", реєстраційний номер НОМЕР_5 з ідентифікаційним номером НОМЕР_6 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000507 від 23.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України в якості речових доказів.

Статтею 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У клопотанні зазначено про необхідність накладення арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів. Однак проаналізувавши вищевказану постанову слідчого від 24 жовтня 2019 року про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження слід зазначити, що вказівка слідчого на ту обставину, що перераховане в ній майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтовано та невмотивовано, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Статтями 8, 9 КПК України до основних засад кримінального правопорушення віднесені законність та верховенство права, зміст яких полягає у тому, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Щодо накладення арешту на майно, перераховане у клопотанні, то крім самої лише констатації у клопотанні, що вилучене майно підлягає арешту з метою досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування, а також збереження речових доказів, клопотання більше не містить переконливих доводів, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що воно може бути певним чином знищено або ж воно зникне, що воно може бути пошкоджено, передано, перетворено чи відчужено, що зашкодить кримінальному провадженню та що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий послався лише на загальні твердження про те, що транспортні засоби та незаконно зібране насіння соняшника являються тимчасово вилученим майном, яке було засобом та знаряддям протиправних дій у кримінальному провадженні розпочатого за ознаками злочину передбаченого ст. 356 КК України, у встановленому порядку визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, тому згідно ст. 170 КПК України на них повинен бути накладений арешт.

Разом з тим, із наявних доказів, на даний час, не можна зробити остаточного висновку про самовільне зібрання урожаю насіння соняшника та не встановлено розмір шкоди.

Відповідні дані мають міститися в клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

На підтвердження самовільного збирання урожаю соняшника, слідчим додано до клопотання ряд документів.

Отже, рішенням Господарського суду Одеської області від 04 лютого 2019 року стягнуто з Фермерського господарства «Весна» на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 170000 грн. основного боргу, 122500 грн. штрафу, 114750 грн. 120 відсотків річних та 6108,75 грн. судового збору.

Підставою стягнення вищевказаних сум послугувало неповне невиконання ФГ «Весна» умов договору по оплаті за виконану роботу по сівбі соняшника.

Постановою приватного виконавця від 04 липня 2019 року накладено арешт на все майно боржника.

У ході проведення примусового виконання вказаного вище наказу, виконавцем встановлено, що боржнику, відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до укладених договорів оренди землі, на праві оренди (відповідно до кадастрових номерів) належать земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на території Висоцької сільської ради Дубровицького району та на яких виявлено врожай соняшника

26 вересня 2019 року приватний виконавець своєю постановою описав та наклав арешт на вказане майно. При цьому, у вказаній постанові виконавцем зазначено площу та кадастрові номери таких земельних ділянок.

Однак, документального підтвердження того, що збір урожаю соняшника здійснювався конкретно на будь-якій із вказаних земельних ділянок кадастрові номери яких перераховані у постанові про опис та арешт майна від 26 вересня 2019 року, не містить ні клопотання про арешт майна, ні додані до нього матеріали та таких доказів не було отримано в ході розгляду клопотання.

Так, з отриманих в ході розгляду клопотання копій договору про надання послуг №03102019/1 від 03 жовтня 2019 року та договору про надання послуг №10/10 по нерегулярному перевезенню від 10 жовтня 2019 року укладених між Фермерським господарством «Староприлуцьке» та ТОВ «Агрофірма Чернятин» в особі директора ОСОБА_9 , які є виконавцями та ТОВ «ДОЛЯ ПОЛІССЯ», який є замовником, вбачається, що виконавці зобов`язуються надати комплексні послуги по обмолоту соняшника з наданням замовнику зернозбирального комбайна, яким дане господарство володіє на правах власника, що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_8 та, відповідно послуги для перевезення вантажів транспортом DAF ХF 95480, держ номер НОМЕР_1 причіп НОМЕР_9 ; DAF ХF 95480, держ номер НОМЕР_3 причіп НОМЕР_4 , якими вказане товариство тимчасово користується на правах орендаря та користувача на підставі договорів про оренду транспортного засобу від 04 березня 2019 року та позички транспортного засобу від 08 квітня 2019 року власниками яких є відповідно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Отже, вказані вище транспортні засоби є власністю третіх осіб, які не є учасниками відносин, пов`язаних з виконанням судового рішення, про яке зазначено вище, внаслідок чого слідчим не наведено об`єктивно встановлених обставин, які б свідчили про існування реальної загрози приховування, пошкодження, псування, зникнення, витрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, відчуження такого майна, а також не обґрунтовано яким чином накладення арешту зможе припинити злочинну діяльність осіб, які, як вбачається з клопотання, чинять перешкоди у виконанні судового рішення, а саме збирають насіння соняшника, яке арештоване приватним виконавцем.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, якими є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати. знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність слідчим, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, що арешт майна в даному кримінальному провадженні є необхідним та виправданим, оскільки доводи, наведені в клопотанні, не відповідають критерію розумності та співмірності застосування арешту майна, не враховані наслідки такого арешту для осіб, яким дане майно належить та які виконували роботи на підставі договірних зобов`язань, що свідчить про недотримання вимог встановлених КПК України щодо необхідності такого арешту та не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України,що, відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.

Слід також зауважити, що пропонуючи накласти арешт на насіння соняшника, слідчий не обґрунтував яким чином вказаний урожай можна зберегти і не допустити його псування, якщо не буде здійснено певних його обробок і які збитки будуть завдані в результаті такого арешту.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі Спорронг та Льонрот проти Швеції , пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства , п. 50, Series А N 98).

Водночас з`ясування правової підстави арешту майна, насамперед, пов`язано із кваліфікацією злочину, що внесено до ЄРДР і саме це питання передує з`ясуванню визначених ст. 170 КПК України підстав та меті забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до пп.2 п.2.6. Узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Із клопотання не вбачається, чи набули власники вилученого майна статусу підозрюваного, обвинуваченого.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 року) та Конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 року), учасником яких є Україна.

Згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів.

При цьому, як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, в той час як ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Також стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі Броньовський (Broniowski) проти Польщі від 22 червня 2004 року).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. При цьому, як у справі Бакланов проти Росії (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі Фрізен проти Росії (рішення від 24 березня 2005 р.) суд зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним .

Крім того, в порушення п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України слідчим в клопотанні не зазначено відповідні документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження таким майном певними особами.

Більше того, абз. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України вимагає від прокурора або слідчого за погодженням з прокурором додати до клопотання про арешт майна оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

До того ж, в порушення ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчого про арешт майна не в повному обсязі конкретизоване майно, на яке слід накласти арешт, а саме, що стосується насіння соняшника, то єдиною вказівкою на дане майно є те, що воно знаходиться в причепах. При цьому слідчий не вказує його вагу, що, у свою чергу є неприйнятним у відповідності до вимог КПК України, оскільки унеможливлює накладення арешту на це насіння через відсутність ваги, як ідентифікуючої ознаки предмету арешту.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000507 від 23.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна, у відповідності до ч. 3 ст. 173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького
районного суду ОСОБА_1