Провадження № 1-кп/161/1142/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 12 листопада 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001279, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури 04.11.2019 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з середньою освітою, неодруженого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, не працюючого, раніше судимого:

1) 07.11.2018 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.1 ст.186 КК України до штрафу - 1700 грн;
2) 27.03.2019 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.190 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України, надано іспитовий строк 1 рік.

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Обвинувачений ОСОБА_4 , повторно, 10 квітня 2019 року близько 04.00 год., знаходячись неподалік бару «Стара підкова», по вул.Данила Галицького, 1 а м.Луцька, умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, який виразився у повідомлення потерпілому ОСОБА_5 завідомо неправдивої інформації щодо необхідності передачі йому мобільного телефону для здійснення телефонного дзвінка з подальшим поверненням назад, наміру робити чого заздалегідь не мав, взяв мобільний телефон марки «HTC», ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , с/н НОМЕР_3 , вартістю якого станом на 10.04.2019 згідно висновку експерта №252 від 26.04.2019 могла складати 1170 грн, який знаходився в чохлі, вартість якого станом на 10.04.2019 згідно вищевказаного висновку експерта могла складати 127,47 грн, в якому на час викрадення знаходилися сім-карти мобільних операторів ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_4 та ПрАТ «ВФ-Україна» № НОМЕР_5 , які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, а назад не повернув, чим незаконно заволодів останнім, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 1 297,47 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.
Під час судового провадження між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , зокрема, 12.11.2019 року укладено угоду про примирення. Згідно з угодою сторони погоджуються про відсутність, на час її складання, матеріальних і моральних претензій з боку потерпілого, оскільки збитки йому повністю відшкодовані, та на об`єм визнання вини обвинуваченим, який повністю визнав винність у скоєнні інкримінованого злочину. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, з врахуванням ряду пом`якшуючих обставин (якими є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків, того, що на момент вчинення даного кримінального правопорушення, обвинувачений був судимий до покарання у виді штрафу, яке повністю виконане, оскільки вирок від 27.03.2019 на момент вчинення даного кримінального правопорушення не набрав законної сили), ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України, усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, а потерпілий ОСОБА_5 розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 53, 65, 72, 78, 89 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.
Суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, зважаючи, що узгоджене сторонами покарання (з врахування того, що вирок від 27.03.2019 на момент вчинення даного кримінального правопорушення не набрав законної сили), відповідає загальним правилам призначення покарань, дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Оскільки за цим вироком суд призначає ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, а тому згідно вимог ч.3 ст.72 КК України покарання призначене останньому 27.03.2019 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України слід виконувати самостійно.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, залишити за належністю законному володільцеві.
Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду про примирення від 12.11.2019 у кримінальному провадженні №0000466, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ст. 190 ч.2 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн.

На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання, призначене ОСОБА_4 за цим вироком, у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн., та покарання, призначене ОСОБА_4 27.03.2019 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України виконувати самостійно.

Речові докази: мобільний телефон марки «HTC», ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , який знаходиться у чохлі залишити за належністю законному володільцеві потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в доход держави 785 (сімсот вісімдесят п`ять) грн. 05 коп. судових витрат у справі за проведення товарознавчої експертизи.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим Кодексом, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1