Справа № 621/2783/19
Пр. № 1-кс/621/992/19
Ухвала
Іменем України
25 вересня 2019 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві клопотання слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасового вилученого майна,
в с т а н о в и в:
До Зміївського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна, в саме:
-Автомобіль марки Mazda МХ-3 1.6 І, червоного кольору, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , фактичним користувачем якого є ОСОБА_5 , а власником згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_6 заборонити розпоряджатися, продавати, обмінювати, передавати в оренду вище зазначений автомобіль;
-Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 .
Зазначене майно передати на зберігання до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області.
В обґрунтування клопотання зазначено, що 21 вересня 2019 року до чергової частини Зміївського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від поліцейського СРПП Зміївського ВП ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_7 про те, що під час відпрацювання території за адресою: Харківська область, Змїївський район, смт. Слобожанське, вул. Дружби, ним було зупинено автомобіль Mazda МХ-3 1.6 І, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1992 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , при перевірці якого було виявлено підробку Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на вказаний автомобіль, а саме виявлено неспівпадіння номеру кузова та дати видачі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на вищезазначений автомобіль згідно довідки з АРМОР інформаційного порталу Національної поліції України.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився біля вище зазначеного автомобіля, підтвердив, що він є фактичним користувачем автомобілю Mazda МХ-3 1.6 І, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , надавати будь-які письмові пояснення відмовився та погодився доставити вищезазначений автомобіль до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області для огляду.
21 вересня 2019 року оглядом місця події, а саме ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено автомобіль марки Mazda МХ-3 1.6 І, червоного кольору, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 та Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , яке надав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході огляду 21 вересня 2019 року слідчим СВ Зміївського ВП вказані автомобіль та Свідоцтво були вилучені та направлені до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області.
Приймаючи до уваги, що тимчасово вилучене майно - автомобіль марки Mazda МХ-3, червоного кольору, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 може зберегти сліди злочину та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, слідчий просила задовольнити дане клопотання та накласти арешт.
Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.
ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився.
ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого не заперечував, зазначив, що придбав вказаний автомобіль у особи в м. Дніпропетровськ, про відмінність номеру кузова автомобіля йому не було відомо.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Статтями 8, 9 КПК України до основних засад кримінального провадження віднесені законність та верховенство права, зміст яких полягає у тому, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим 23 вересня 2019 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000846 за фактом виявлення автомобіля Mazda МХ-3 1.6 І, при перевірці якого було виявлено підробку Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на вказаний автомобіль, з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 358 КК України.
В той же час, протокол огляду місця події, в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки Mazda МХ-3 1.6 І, червоного кольору, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , та Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , складено 21 вересня 2019 року, тобто до внесення відомостей до ЄРДР.
Пунктом 5 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені КПК, а також відповідальність, встановлена законом. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.
В матеріалах клопотання відсутні будь-які дані, які б свідчили про наявність підстав проведення огляду 21 вересня 2019 року, тобто до моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відомості про вчинення кримінального правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань лише через 2 дні і на підставі даних, отриманих під час вказаного огляду.
Практика Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладена в постанові від 07 червня 2018 року по справі № 740/5066/15-к, вказує на неправомірність вказаних дій.
Однією з підстав арешту, визначену органом досудового розслідування, є необхідність накладення арешту на вилучене майно, оскільки дане майно може зберегти сліди злочину та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.
З даного приводу слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що окрім самої лише констатації, що вилучене майно підлягає арешту з метою збереження речових доказів та недопущення їх втрати, відчуження, пошкодження, зміни або знищення, клопотання не містить переконливих доводів, що це майно може бути певним чином знищено або ж воно зникне, що воно може бути пошкоджено, передано, перетворено чи відчужено, що зашкодить кримінальному провадженню, та що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, якими є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
На підставі викладеного слідчий суддя не вбачає підстав вважати, що арешт майна в даному кримінальному провадженні є необхідним, оскільки доводи, наведені в клопотанні, не відповідають критеріям розумності та співмірності застосування арешту майна, що свідчить про недотримання вимог, встановлених КПК України щодо необхідності такого арешту та не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, є підставою для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.
З огляду на викладене слідчий суддя приходить висновку про відмову в задоволенні клопотання.
Керуючись ст. ст. 167-171, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
У задоволенні слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасового вилученого майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: