Провадження № 1-кс/201/5535/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2

за участі:

скаржника ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 31 липня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000394 від 28 травня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_6 , 05 вересня 2019 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із скаргою, у якій просить скасувати постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 31 липня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000394 від 28 травня 2014 року.

В обґрунтування скарги вказує на те, що слідчий не виконав належним чином слідчі дії, які його зобов`язано виконати попередньою ухвалою суду про скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Прокурор прокуратури Дніпропетровській області ОСОБА_4 і слідчий ОСОБА_5 просили відмовити у задоволенні скарги у зв`язку із тим, що постанова про закриття є законною і обґрунтованою, а підстави для скасування відсутні.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників провадженні, вивчивши та проаналізувавши скаргу, додані до неї матеріали, перевіривши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Згідно принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, відповідно до вимог ст. 9 ч. 2 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Згідно із ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, тощо.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчими, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що рішення про закриття кримінального провадження слідчим прийнято передчасно, без оцінки обставин, які є в матеріалах кримінального провадження, та без проведення будь-яких слідчих дій, та незрозуміло, на підставі яких доказів слідчим прийняте процесуальне рішення про закриття кримінального провадження, оскільки, ним не проведені слідчі процесуальні дії для здійснення розслідування даної справи, а саме слідчим не вирішені в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, клопотання в порядку ст. 220 КПК України, заявлені ОСОБА_6 , як в частині проведення ряду слідчих дій, навіть після скасування постанови прокуратури Дніпропетровської області від 26 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000394. Так, з усіх слідчих дій, слідчим була допитана особа, щодо якої ОСОБА_6 подано повідомлення про кримінальне правопорушення, проте з наведених у клопотанні п`ятнадцяти питань, які заявник просив поставити цій особі. Слідчим було задано лише три загальних питання.

Крім того, слідчим в порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, не зазначено мотиви прийняття постанови та їх обґрунтування.

Таким чином, суд вважає, що досудове розслідування було проведено неповно, з порушенням вимог кримінального процесуального закону щодо доказування. Слідство зобов`язане провести у даному кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, висновки не повинні ґрунтувались на припущеннях, а мають випливати з достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів, які були зібрані під час досудового розслідування
Отже, слідчий суддя вважає, що вимоги скарги адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_6 підлягають задоволенню, постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження направленню на досудове розслідування.

При цьому слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, оскільки останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

На підстав викладеного, керуючись ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 31 липня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000394 від 28 травня 2014 року задовольнити.

Постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 31 липня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000394 від 28 травня 2014 року, скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000394 від 28 травня 2014 року направити до слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області для відновлення досудового розслідування у цьому провадженні.

Повний текст ухвали складений 12 вересня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1