У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 липня 2019 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 10.09.2019 р., стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хабаровськ Російської Федерації, без певного місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
підозрюваний ОСОБА_6 (в режимі відео конференції з ДУ «Снігурівська ВК №5)
захисник ОСОБА_5
перекладач ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді підозрюваному ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" в межах строку досудового розслідування терміном до 10 вересня 2019.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в застосуванні запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Вказує, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінуємого злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стверджує, що у даному кримінальному провадженні підозра є необґрунтованою, оскільки немає жодного доказу який би вказував на те що, ОСОБА_6 вчинив вказаний злочин. Так, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_9 повідомляв, що злочину він не вчиняв. В час скоєння злочину він спав, а в квартирі знаходився ОСОБА_10 від якого йому стало відомо про смерть ОСОБА_11 , крім того до квартири мали доступ інші особи.
Зазначає, що саме ОСОБА_10 скоїв злочин та вбив ОСОБА_11 .
Звертає увагу, що ОСОБА_9 після встановлення факту знаходження ОСОБА_11 без ознак життя, надавав останньому невідкладну допомогу, здійснював штучне дихання та масаж серця, що підтверджується показами свідка та саме за вказівкою ОСОБА_9 . ОСОБА_10 викликав швидку допомогу та працівників поліції. До приїзду поліції ОСОБА_9 місце злочину не залишав.
Вказує, що слідчим суддею при продовженні строку тримання під вартою підозрюваному не враховано жодної обставини передбаченої ст.178 КПК України. Так, підозрюваний ОСОБА_6 хворіє на туберкульоз, а перебування під вартою лише поглибить та загострить його хворобу. Також не було враховано сімейний стан підозрюваного, а саме те що, ОСОБА_6 проживає з матір`ю ОСОБА_12 1944 року народження, якій потрібен постійний догляд та стороння допомога. За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується позитивно.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Центральним ВП ГУНП в Миколаївської області розслідується кримінальне провадження №0001392. У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 14.04.2019 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Згідно вказаного повідомлення ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він 14.04.2019 р., приблизно о 04.00 год, за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом здавлення руками шиї заподіяв смерть ОСОБА_11 .
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.04.2019р. підозрюваному ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалою слідчого суддіЦентрального районного суду м. Миколаєва від 10.05.2019 р. та 06.06.2019р. строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою був продовжений до 12.07.2019р.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 . В обґрунтування клопотання вказав, що ризики передбачені ст. 177 КПК України - не зникли та не зменшилися, строк тримання під вартою підозрюваного закінчується 12.07.2019 року, але досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не закінчено, оскільки необхідно отримати висновки молекулярно-генетичних та психіатричної експертизи, здійснити тимчасовий доступ до медичних документів підозрюваного, надати йому для ознайомлення матеріали кримінального провадження та скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, тобто наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, що виправдовує тримання підозрюваного під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою та вважав за не обхідне продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 10.09.2019 року.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , яка просила залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України.
Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
З наданих суду матеріалів судового та кримінального проваджень вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке згідно ч.4 ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.
Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та слідства, незаконно впливати на свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Апеляційним судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме, те що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, не має міцних соціальних зв`язків на території України, є громадянином іншої держави, не має постійного місця проживання, роботи та офіційного джерела доходу, зазначені обставини свідчать про можливість підозрюваного ухилятись від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Перебуваючи на волі ОСОБА_6 може впливати на свідка у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_6 знайомий з ОСОБА_10 , йому відоме місце проживання останнього.
Вищезазначені обставини вказують на те що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.1, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
У вказаному кримінальному провадженні 12.07.2019 року слідчим суддею Центрального районного суду міста Миколаєва продовжено строк досудового розслідування до 6-ти місяців. Слідчим і прокурором у суді першої інстанції вмотивовано доведено що, на теперішній час не можливо закінчити досудове розслідування вказаного кримінального провадження, оскільки необхідно провести наступні слідчі дії: необхідно отримати висновки молекулярно-генетичних експертиз, провести підозрюваному ОСОБА_6 амбулаторну судово-психіатричну експертизу, отримати тимчасовий доступ до медичних документів підозрюваного, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження, виконати вимоги ст.290 КПК України, що перешкоджає завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .
Вказані обставини, виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Істотних порушень положень КПК України, Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які б вплинули на законність прийнятого слідчим суддею рішення про продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційним судом не виявлено.
З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.
Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 376, 405 ,407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 липня 2019 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 10.09.2019 року - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді