Справа № 333/2526/19
Пр. №1-кп/333/472/19
ВИРОК
Іменем України
22 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця м. Запоріжжя, не працюючого, освіта середня, неодруженого, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
1) 22.01.1991 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141 КК України (ред. 1960 року) до 4 років позбавлення волі;
2) 22.04.1998 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140, України (ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі;
3) 21.06.2002 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 1 року 6 місців позбавлення волі;
4) 16.07.2005 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ч.2 ст. 186, ст. 395 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
5) 08.11.2012 Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі вимог ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;
6) 19.02.2016 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі вимог ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;
7) 09.11.2017 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі вимог ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2019 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись біля будинку № 31 по вулиця Рясна у місті Запоріжжя, маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрито викрав з правої кишені курточки потерпілої ОСОБА_7 , мобільний телефон марки «Хіаоті Redmi Note 5» в корпусі золотистого кольору, вартістю 5500 гривень, в якому була встановлена сім карта оператора мобільного зв`язку - «Водафон» з № НОМЕР_1 вартістю 50 гривень та сім карта оператора мобільного зв`язку - «Київстар» з № НОМЕР_2 вартістю 50 гривень.
Після чого, ОСОБА_5 , реалізуючи свій умисел на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ігноруючи вимоги потерпілої ОСОБА_7 , покинув місце скоєння злочину разом з викраденим майном.
Протиправними діями ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 було спричинено майнову шкоду на загальну суму 5600 гривень.
За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_5 та кваліфікує дії останнього: за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинена повторно.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинувачені визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладених вище та при цьому зазначив наступне, що у зв`язку з тяжким матеріальним становищем вирішив викрасти у потерпілої майно.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 дійсно відкрито викрав неї мобільний телефон. Просила суд строго не наказувати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 , в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені судом, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів, а також, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
З урахуванням наведеного при призначенні міри покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за ч. 2 ст. 186 КК України віднесені згідно ст. 12 КК України до тяжкого злочину, інші обставини справи, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому наступне покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.

Відповідного до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:

- CD-R диск «Махmus» об`ємом 700МВ з відеозаписом залишити в матеріалах справи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1