УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

представника власника майна ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про повернення автомобіля «Citroen Jumpy» д.н.з. НОМЕР_1 , вилученого 26.03.2019 в рамках кримінального провадження №10000672 від 26.03.2019, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_3 про повернення автомобіля «Citroen Jumpy» д.н.з. НОМЕР_1 , вилученого 26.03.2019 в рамках кримінального провадження №0000672 від 26.03.2019.

Клопотання мотивовано тим, що 26.03.2019 було вилучено автомобіль «Citroen Jumpy» д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки він був причетний до скоєння ДТП. ОСОБА_3 просить повернути йому автомобіль «Citroen Jumpy» д.н.з. НОМЕР_1 на відповідальне зберігання.
ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити.
Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що на даний момент у кримінальному провадженні проводиться судово-автотехнічна експертиза та необхідно провести ряд інших слідчих дій, а тому вимога ОСОБА_3 про передачу вказаного автомобіля на відповідальне зберігання є передчасною.
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Слідчим СВ Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000672 від 26.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2019 у справі №127/8860/19, було накладено арешт на автомобіль «Citroen Jumpy» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було вилучено вході огляду місця події ДТП 26.03.2019,з подальшим його зберіганням на майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ЦМФ ДП МВС України «Інформ-ресурси», за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 28.
Усудовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що ухвала про арешт майна суперечить вимогам КПК України та безпосередньо п.п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких з інших причин неможливо, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Однак, у даному випадку слідчим суддею не встановлено обставин, які б свідчили про те, що арешт накладено з порушенням вимог діючого законодавства, загальних принципів міжнародного права, тобто при арешті майна було дотримано принципу «законності» і він не був свавільним, саме втручання є пропорційним, адже відповідає тяжкості правопорушення.

Обставин передбачених ст. 174 КПК України, які б слугували підставою для скасування арешту майна повністю чи частково не встановлено, оскільки досудове розслідування не завершене та проводяться слідчі та процесуальні дії спрямовані на встановлення суттєвих обставин кримінального правопорушення.

Даний автомобіль являється предметом вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди правопорушення, а тому, з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, слідчий суддя вважає, що до проведення необхідних слідчих дій, арешт автомобіля скасуванню не підлягає, в тому числі передачі на відповідальне зберігання, оскільки такі дії можуть завдати шкоди кримінаьному провадженню.
З огляду на вищенаведене, слідчий суддя вважає, що заява ОСОБА_3 є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_3 про повернення автомобіля «Citroen Jumpy» д.н.з. НОМЕР_1 , вилученого 26.03.2019 в рамках кримінального провадження №10000672 від 26.03.2019 відмовити.
Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя