Номер провадження: 11-кп/813/1003/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

обвинуваченої ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_12 , представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19.04.2019 року, -

встановив:
оскаржуваною ухвалою районного суду, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002382 від 04 травня 2017 року відносно ОСОБА_11 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України повернутий прокурору Одеської місцевої прокуратури №3, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.291 КПК України.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_11 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме не містить належного формулювання обвинувачення, оскільки в ньому не зазначено мотивів злочинів, передбачених ст.ст. 368 ч. 2, 15 ч. 2, 368 ч. 2 КК України; формулювання обвинувачення в обвинувальному акті повністю відтворює зміст фактичних обставин вчинення злочинів, а тому слідчий не виконав вимог щодо формулювання обвинувачення, що матиме наслідком порушення права обвинуваченої на захист;відсутність в даному обвинувальному акті конкретності обвинувачення унеможливлює якісний та повний захист обвинуваченого і, як наслідок, є беззаперечною підставою для повернення обвинувального акту. Крім того, як на підставу для повернення обвинувального акту прокурору, районний суд послався на не встановлення прокурором ні пом`якшуючих, ні обтяжуючих обставин дій обвинуваченої.
Не погодившись з ухвалою районного суду, прокурор Одеської місцевої прокуратури ОСОБА_12 та представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, в яких прокурор та представник потерпілої зазначають, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а зазначені в ухвалі доводи щодо існування недоліків обвинувального акту не є підставою для повернення обвинувального акту. Апелянти просили скасувати ухвалу районного суду та призначити новий розгляд обвинувального акта в районному суді.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також не заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілої; потерпілу та її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а також не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; обвинувачену та її захисників, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг сторони обвинувачення, просили залишити ухвалу районного суду без змін; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

За змістом частин 1, 3 статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Вимоги до змісту обвинувального акта та додатків до нього викладені в ст. 291 КПК України. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення. При цьому, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Як убачається зі змісту обвинувального акта в кримінальному провадженні №0002382 від 04 травня 2017 року відносно ОСОБА_11 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, він фактично відповідає вимогам ст. 291 КПК України, та містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою закону.

За таких обставин твердження районного суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, із посиланням на відсутність належного формулювання обвинувачення, є безпідставними. Відповідно до змісту обвинувального акта в ньому з достатньою повнотою зазначені час, місце, спосіб вчинення обвинуваченою ОСОБА_11 злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

При цьому, формулювання обвинувачення за ч.3 ст.190 КК України, яке викладене в обвинувальному акті, з посиланням на фактичні обставини заволодіння ОСОБА_11 грошовими коштами ОСОБА_10 шляхом зловживання довірою за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, є цілком логічним, закономірним та таким, що відповідає диспозиції ч.3 ст.190 КК України, оскільки без викладення обставин щодо вчинення протиправних дії іншою особою, спільно з якою діяла обвинувачена, сформулювати обвинувачення за ч.3 ст.190 КК України, є неможливим.

За таких підстав, посилання районного суду в оскаржуваній ухвалі на відсутність в обвинувальному акті конкретності обвинувачення і детально виписаних обставин, є необґрунтованими.
Крім того, апеляційним судом визнається необґрунтованим висновок районного суду на не встановлення прокурором ні пом`якшуючих, ні обтяжуючих обставин дій обвинуваченої, оскільки не зазначення в обвинувальному акті цих обставин не є таким істотним порушенням кримінального процесуального закону, які є підставами для повернення обвинувального акту прокурору. Більш того, такий недолік обвинувального акту міг бути усуненим під час судового розгляду обвинувального акту, під час якого суд, у відповідності до положень п.5 ч.1 ст.368 КПК України, при вирішенні справи по суті, мав встановити обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченої в разі визнання її винуватою.
Більш того, апеляційний суд звертає увагу на те, що при тому що згідно обвинувального акту ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції зазначив, що судом встановлено, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_11 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме не містить належного формулювання обвинувачення, оскільки в ньому не зазначено мотивів злочинів, передбачених ст.ст. 368 ч. 2, 15 ч. 2, 368 ч. 2 КК України. Зазначене, за переконанням апеляційного суду, свідчить про формальний підхід суду першої інстанції до виконання дії, пов`язаних з підготовкою справи до судового розгляду.
За таких обставин, зурахуванням наведеного, апеляційний суд вважає апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої обґрунтованими, а доводи, викладені у них такими, що заслуговують на увагу, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала суду про повернення обвинувального акту прокурору підлягає скасуванню, а обвинувальний акт підлягає поверненню до суду першої інстанції для виконання вимог ст.314 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційні скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_12 , представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19.04.2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002382 від 04 травня 2017 року відносно ОСОБА_11 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України повернутий прокурору Одеської місцевої прокуратури №3 скасувати, та призначити новий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4