У Х В А Л А
26 червня 2019 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - ОСОБА_1
прокурора - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Зміївського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28.12.2018 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області, громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28.12.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням на 3 роки,
Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28.12.2018 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.
19.04.2019 начальник Зміївського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_3 звернулася до суду із поданням про скасування звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28.12.2018.
В обґрунтування клопотання зазначено, що копія вироку стосовно ОСОБА_4 надійшла на виконання 31.01.2019. Засуджений неодноразово викликався для постановки на облік, однак не з`являвся. 15.02.2019 органом пробації були проведені першочергові розшукові заходи щодо встановлення місця перебування засудженого, які виявилися марними, у зв`язку з чим до Зміївського ВП ГУ НП в Харківській області було направлено матеріали першочергового розшуку ОСОБА_4 для проведення подальших розшукових заходів та оголошення його в розшук. 22.03.2019 ОСОБА_4 був доставлений до органу пробації, якому було роз`яснено порядок і умови відбування покарання з випробуванням, а також наслідки щодо їх невиконання, про що ОСОБА_4 склав підписку. Засудженому був встановлений день явки на реєстрацію до органу пробації перший та четвертий понеділок кожного місяця. Проте, протягом терміну випробування ОСОБА_4 свідомо порушував порядок та умови відбування покарання, у зв`язку з чим ОСОБА_4 був попереджений, що в разі невиконання обов`язків, покладених на нього судом, матеріали стосовно нього будуть направлені до суду для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання за вироком суду.
Начальник Зміївського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_3 подала заяву, в якій просить розглянути подання за її відсутності, наполягає на його задоволенні.
Прокурор ОСОБА_2 при вирішенні клопотання поклалась на розсуд суду.
Засуджений ОСОБА_4 у судові засідання, призначені на 09 год 15 хв 07.05.2019, 11 год 30 хв 22.05.2019, 15 год 30 хв 10.06.2019 не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10.06.2019 стосовно засудженого ОСОБА_4 було застосовано привід у судове засідання, призначене на 14 год 30 хв 26.06.2019.
Однак, засудженого ОСОБА_4 у судове засідання, призначене на 14 год 30 хв, не доставлено, будь - яких відомостей про причини невиконання ухвали суду не надходило.
Відповідно до ст. 134 КПК України, слідчий суддя під час досудового розслідування чи суд під час судового провадження має право за власною ініціативою або за клопотанням слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, потерпілого, його представника здійснити судовий виклик певної особи, якщо слідчий суддя чи суд встановить наявність достатніх підстав вважати, що така особа може дати показання, які мають значення для кримінального провадження, або її участь у процесуальній дії є обов`язковою. Суд здійснює судовий виклик учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою.
Відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
У відповідності до ч. ч. 3, 5 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу. У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
ЄСПЛ у справі «Лазаренко та інші проти України» постановив, що національними судами було порушено п. 1 ст. 6 конвенції, де визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Крім того, у цьому рішенні, ЄСПЛ виходив з того, що національне законодавство України містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін процесу про ключові процесуальні дії і дотримання таким чином принципу рівності сторін та зберігання відповідної інформації, оскільки загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу.
Практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року зазначено, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження".
Враховуючи те, що ОСОБА_4 обізнаний про те, що в Зміївському районному відділі філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області перебуває на виконанні вирок Зміївського районного суду Харківської області від 28.12.2018, письмово попереджений про те, що у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків, уповноважений орган з питань пробації може надіслати до суду матеріали про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його до для відбування призначеного судом покарання, суд дійшов висновку про можливість розгляду подання за відсутності засудженого.
Вислухавши думку прокурора, дослідивши особову справу відносно ОСОБА_4 №17/2019, суд дійшов наступного:
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.ї
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно вимог ч. 2 ст. 78 КК України та роз`яснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Відповідно до підпунктів 5.3, 5.4 пункту 5 розділу IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України від 19.12.2003 за № 270/1560 (далі - Інструкція), якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами), то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.
Невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.
З подання та матеріалів особової справи вбачається, що 31.01.2019 на виконання органу пробації надійшла копія вироку стосовно ОСОБА_4 (а.с. 1-2 особової справи)
31.01.2019, 08.02.2019 на ім`я ОСОБА_4 направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації (а.с. 3, 8 особової справи)
18.03.2019 до Зміївського ВП ГУ НП в Харківській області направлено подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів стосовно ОСОБА_4 (а.с. 20, 21 особової справи)
22.03.2019 ОСОБА_4 складено підписку (а.с. 24 особової справи)
Відповідно до постанови про встановлення днів явки на реєстрацію від 22.03.2019, засудженому ОСОБА_4 був встановлений день явки на реєстрацію до органу пробації перший та четвертий понеділок кожного місяця (а.с. 26 особової справи)
З листа реєстрації вбачається, що ОСОБА_4 01.04.2019 та 15.04.2019 не з`явився до органу пробації на реєстрацію (а. с. 27 особової справи).
Таким чином, судом встановлено, що неявка ОСОБА_4 носить систематичний характер, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення.
Згідно з положеннями ст. 166 КВК України, у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.
За таких обставин, подання начальника Зміївського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_3 про скасування звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28.12.2018 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ч. 2 ст. 78 КК України, п. 8 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Подання начальника Зміївського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28.12.2018 ОСОБА_4 - задовольнити.
ОСОБА_4 направити для відбування покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28.12.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Початком відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання.
Після затримання ОСОБА_4 направити до Державної установи "Харківський слідчий ізолятор".
Ухвалу направити для виконання до Зміївського ВП ГУ НП в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Зміївський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Головуючий: