Справа № 539/1929/19
Провадження №1-кп/548/132/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол кримінальне провадження № 0000392 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Засулля Лубенського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ФОП ОСОБА_4 , одруженого, такий що на утриманні має 2-х малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого ,-

відносно якого обвинувальний акт за ч. 1 ст. 185 КК України, а також угода про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , що надійшли до суду,

ВСТАНОВИВ:
18.03.2019 року приблизно о 21 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , їхавши на автомобілі «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 , поблизу домогосподарства, яке знаходиться по вул. Донченка, 50, в м. Лубни Полтавської області, побачили ОСОБА_6 , який перед цим шилом проколов шини автомобіля «Фольцваген Т4», що належить батьку ОСОБА_9 та з мотивів помсти останній разом із ОСОБА_4 вирішили заподіяти потерпілому тілесні ушкодження. ОСОБА_9 на автомобілі «Ауді А6» наздогнали ОСОБА_6 , після чого зупинивши автомобіль, разом із ОСОБА_4 вийшли з нього, та одразу ОСОБА_4 умисно наніс один удар ліктьовою частиною правої руки в область лівого ока ОСОБА_6 , а ОСОБА_9 умисно наніс один удар правою рукою зігнутою в кулак у ділянку верхньої губи ОСОБА_6 . Від сукупності нанесених тілесних ушкоджень потерпілий впав на землю і втратив свідомість. Матеріали щодо нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 виділені в окреме кримінальне провадження.

Після цього, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_4 залишили ОСОБА_6 та сівши до автомобіля «Ауді А6» попрямували до місця, де знаходився автомобіль «Фольцваген Т4», що належить батьку ОСОБА_9 . Тоді ОСОБА_9 разом із своїм батьком ОСОБА_10 сіли до автомобіля «Ауді А6», що належить ОСОБА_9 та покинули місце події. В свою чергу, ОСОБА_4 сів за кермо автомобіля «Фольцваген Т4», який мав відігнати додому до ОСОБА_10 . Завівши автомобіль, ОСОБА_4 проїхав кілька метрів, після чого зупинився та вирішив повернутися на місце, де знаходився ОСОБА_6 . Підійшовши до вказаного місця, ОСОБА_4 побачив, що ОСОБА_6 лежить на землі без свідомості, а поряд з ним знаходиться гаманець та срібний браслет. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння срібним браслетом та грошовими коштами, котрі знаходяться у гаманцю.

Керуючись корисливими мотивами, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись у відсутності сторонніх осіб та що за його діями ніхто не спостерігає, а ОСОБА_6 перебуває без свідомості, ОСОБА_4 дістав із гаманця потерпілого грошові кошти в сумі 4080 грн. та підійняв срібний браслет вагою 85, 53 г., вартістю, згідно товарознавчої експертизи № 760 від 22.04.2019, 10589 грн. 08 коп., після чого повернувся до автомобіля «Фольцваген Т4» та покинув місце вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_4 таємно викрав грошові кошти в сумі 4080 грн. та срібний браслет вагою 85, 53 г., що належить ОСОБА_6 , спричинивши останньому майнової шкоди на загальну суму 14 669 грн. 08 коп., а в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що своїми умисними діями, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Під час підготовчого провадження 10.06.2019 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України. Угода містить повне формулюванння обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 185 КК України, де вказано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні ним вказаного вище кримінального правопорушення, щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував матеріальну шкоду. В цій угоді про примирення також вказано узгоджене потерпілим та обвинуваченим покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громаданя в сумі 850 грн.

Прокурор не заперечує проти затвердження угоди про примирення, потерпілий, обвинувачений просять затвердити угоду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, потерпілий та обвинувачений добровільно уклали угоду про примирення.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та потерпілий розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та Кримінального кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а покарання яке пропонується в угоді, є покаранням у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України і відповідає вимогам чинного законодавства та особі обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників судового розгляду та враховуючи вище викладене, суд вважає за можливим затвердити угоду про примирення від 10.06.2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , призначивши останньому міру покарання, узгоджену сторонами в угоді.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст.124 КПК України.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 373, 374, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 10.06.2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та за вчинення цього кримінального правопорушення призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувати.

Відповідно до ст.100 КПК речові докази по даному кримінальному провадженню

- пластикову пляшку «Coca-cola» об`ємом 1 л., порожню скляну пляшку із написом «Горілка Nemiriff» об`ємом 0,5 л., змив нашарування чорного кольору, лако-фарбове покриття червоного кольору, які залишені на зберіганні в камері речових доказів Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - знищити;

-гаманець та монета номіналом 10 коп., кепку чорного кольору з орнаментом зі слідами РБК, які залишено на зберіганні в камері речових доказів Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області, - після набрання вироком суду законної сили повернути законному володільцю ОСОБА_6 ;

- срібний браслет, який повернуто потерпілому ОСОБА_6 під зберігальну розписку, після набрання вироком суду законної сили вважати повернутим законному володільцю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Засулля Лубенського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ФОП ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 на користь держави судові витрати по справі в сумі 628,04 грн. за проведення експертизи.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно зі ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Хорольський районний суд обвинуваченим з підстав, передбачених п.1, ч.4, ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 469 КПК України.

ГоловуючийОСОБА_1