Справа № 333/2558/19
Номер провадження 1-кп/333/636/19
В И Р О К
Іменем України

м. Запоріжжя 26 листопада 2019 р.
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: суддя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , судимий:

-21 червня 2006 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 3 роки; постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 8 вересня 2009 р. направлено для відбування призначеного покарання;

-26 жовтня 2009 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.190, 71 КК України до 5 років позбавлення волі,

-10 лютого 2010 р. Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ч.1 ст.70, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років 1 міс. позбавлення волі; звільнений з місця позбавлення волі 18 лютого 2013 р. умовно-достроково на 1 рік 7 міс. 29 днів;

-4 червня 2015 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 міс. позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

-19 квітня 2019 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-19 квітня 2019 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи судимим за викрадення чужого майна, повторно вчинив злочин при наступних обставинах.

14 січня 2019 р. у період з 09 год. 00 хв. до 09 год. 45 хв. ОСОБА_7 , знаходячись у загальному коридорі блоку №8, розташованому на п`ятому поверсі будинку №22-а по вул. Північнокільцевій у м. Запоріжжі, діючи з корисливих мотивів, умисно, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу з вищевказаного спільного коридору таємно викрав велосипед «Formula», червоного кольору, вартістю 1 600 грн., що належить потерпілій ОСОБА_4 .

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчинені вказаного злочину визнав повністю, суду пояснив, що мешкав у гуртожитку по АДРЕСА_3 . По сусідству з ним мешкала ОСОБА_4 з сином і батьками. 14 січня 2019 р. він вийшов у загальний коридор гуртожитку, де побачив велосипед, який належить ОСОБА_4 . В зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, він викрав цей велосипед, здав у ломбард, отримавши 800 грн. Під час досудового розслідування матеріальну шкоду, завдану потерпілій в сумі 1 600 грн., відшкодувала його матір. Матеріальну шкоду у розмірі 1 104 грн. 15 коп. за лікування сина він визнає, іншу матеріальну шкоду не визнає. Моральну шкоду на суму 5 000 грн. визнає частково, у розмірі 2 000 грн.

Потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що мешкає у зазначеному гуртожитку поруч з ОСОБА_7 . У загальному коридору на п`ятому поверсі вона зберігала велосипед «Formula», червоного кольору, яким користувався її син. 14 січня 2019 р. приблизно о 7 год. вона разом з сином вийшла з квартири, бачила, що велосипед стояв на місці. Приблизно о 09 год. 20 хв. їй зателефонувала мати та повідомила, що велосипед зник. Потерпіла попрохала матір викликати поліцію. Додому вона повернулася приблизно о 15 год. Вона відразу подумала, що крадіжку велосипеда міг вчинити ОСОБА_7 , про що повідомила слідчому. Під час досудового розслідування матір обвинуваченого частково відшкодувала завдану матеріальну шкоду у розмірі 1 000 грн., перед початком судового засідання ще 600 грн., усього 1 600 грн.

Оскільки обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, викладені судом обставини його вчинення ніким не оспорюються, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, проти чого не заперечують учасники судового провадження, за виключенням доказів щодо розміру цивільного позову, заявленого потерпілою ОСОБА_4 .

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, не знаходячи обставин, що обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, не працює, вчинив злочин середньої тяжкості.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляду арешту, передбаченого санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2019 р., яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, та вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2019 р. яким ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, підлягають самостійному виконанню.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позивач ОСОБА_4 заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди у сумі 3 904 грн. 15 коп., з яких 3 800 грн. вартість придбаного нею для сина нового велосипеда; 1 104 грн. 15 коп. вартість лікування сина внаслідок захворювання, отриманого в результаті крадіжки велосипеда; моральної шкоди у сумі 5 000 грн., завданої викраденням її майна.

Оскільки в судовому засіданні встановлена вина обвинуваченого у викрадені майна потерпілої ОСОБА_4 на суму 1 600 грн., відповідальність з відшкодування матеріальної і моральної шкоди суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_7 .

При визначені розміру відшкодування шкоди суд приймає до уваги таке.

Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 10 липня 2014 р. вартість викраденого у потерпілої велосипеда «Formula» становить 1 600 грн.

В судовому засіданні встановлено та не оспорюються сторонами, що на цей час потерпілій відшкодовано матеріальну шкоду на суму 1 600 грн.

Отже, розмір шкоди, завданий безпосередньо крадіжкою, потерпілій повністю відшкодовано.

Вимоги позивача про стягнення з обвинуваченого вартості нового велосипеда, придбаного потерпілою для сина, не можуть бути задоволені з таких підстав.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Наданими позивачем документами встановлено, що реальна вартість втраченого майна на момент розгляду справи становить 1 600 грн., які їй повністю відшкодовані.

Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 1 104 грн. 15 коп., витрачених на лікування сина внаслідок захворювання, отриманого в результаті крадіжки велосипеда, також не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 1199 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо.

Таким чином, для підтвердження витрат на лікування малолітнього сина потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягає встановленню причинний зв`язок між вчиненням обвинуваченим крадіжки та ушкодження здоров`я дитини.

На підтвердження цього висновку позивач надала консультаційний висновок спеціаліста від 16 січня 2019 р., в якому зазначено встановлений дитині діагноз та рекомендації. Висновок про наявність причинного зв`язку між вчиненням обвинуваченим крадіжки та ушкодженням здоров`я дитини суду не надано.

Оскільки вина обвинуваченого у пошкоджені здоров`я дитини внаслідок викрадення майна потерпілої не доведена, суд також відмовляє в частині відшкодування матеріальної шкоди у сумі 1 104 грн. 15 коп.

З наведених підстав цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягає.

При визначені розміру моральної шкоди суд приймає до уваги таке.

В судовому засіданні доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у викрадені майна потерпілої, чим їй спричинено моральну шкоду, яка полягає у моральних і психічних стражданнях, переживань з приводу втрати майна. Враховуючи обставини та характер вчинення обвинуваченим злочину, суть позовних вимог потерпілої, глибину її моральних та психічних страждань внаслідок втрати майна, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої 2 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, частково задовольнивши позов.

Задовольнити в повному обсязі позов потерпілої про стягнення з обвинуваченого 5 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, суд не має можливості, оскільки така сума не відповідає ступеню моральних та психічних страждань потерпілої внаслідок втрати майна.

Керуючись ст. 349, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд

У х в а л и в :

Обвинуваченого ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді 6 (шести) місяців арешту.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.

Після набрання вироком законної сили обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку виконання цього вироку затримати і помістити в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2019 р., яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, виконувати самостійно.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2019 р., яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, виконувати самостійно.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_4 2 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

У задоволені позову в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_4 матеріальної шкоди відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1