Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

18 липня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне у режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів та про продовження строку домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів з покладенням на нього обов`язків згідно вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 22 травня 2019 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000213 від 13 лютого 2016 року, стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 121 КК України та ОСОБА_7 за ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 121 КК України за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_10 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 22 травня 2019 року, ?
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 22 травня 2019 року, що оскаржується в апеляційному порядку прокурором, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.121 та ч. 2 ст.146 КК України та призначено покарання:
- за ч.2 ст. 121 КК України - у виді позбавлення волі строком на сім років;
- за ч. 2 ст. 146 КК України - у виді позбавлення волі строком на два роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_6 призначено шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі строком на сім років шість місяців.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту затримання з 02 квітня 2016 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції, яка діяла на момент затримання обвинуваченого) зараховано у строк відбутого покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 02 квітня 2016 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, але на строк не більше двох місяців, залишено попередній у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121 та ч.2 ст.146 КК України та призначено покарання:
- за ч.2 ст. 121 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України - у виді позбавлення волі строком на шість років;
- за ч. 2 ст. 146 КК України - у виді позбавлення волі строком на два роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_7 призначено шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі строком на шість років і три місяці.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту затримання з 02 квітня 2016 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції, яка діяла на момент затримання обвинуваченого) зараховано у строк відбутого покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 02 квітня 2016 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, але на строк не більше двох місяців, змінено з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати місце реєстрації: АДРЕСА_1 , з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби. Покладено на ОСОБА_7 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Звільнено ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.
До апеляційної скарги прокурором долучено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів та про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під домашнім арештом строком на 60 днів з покладенням на нього обов`язків згідно вироку суду першої інстанції від 22 травня 2019 року.

Зазначає, що під час досудового розслідування встановлено фактичні дані та здобуто достатні докази, які дають підстави обвинувачувати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вказує, що згідно вимог ч.4 ст. 12 КПК України злочин, який інкримінується обвинуваченим відноситься до категорії тяжких та в якості максимальної міри покарання передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що є вагомим психологічним фактором, який може сприяти їх переховуванню від суду. Крім того, згідно оригіналів квитків на залізничний транспорт за період лютий-березень 2016 року, а також згідно інформації, що міститься в інформаційно-пошуковій системі «Гарт» обвинувачені після вчинення інкримінованих злочинів виїхали за межі України на територію Російської Федерації. Така поведінка обвинувачених свідчить про їх спроби переховуватись від правоохоронних органів з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Зазначає, що під час обшуку автомобіля обвинуваченого ОСОБА_7 в м. Рівне 01 квітня 2016 року працівниками поліції було вилучено два пістолети з патронами та документи на ім`я обвинуваченого ОСОБА_6 . Дані обставини, на думку прокурора, вказують на те, що протиправна діяльність обвинувачених має умисний та системний характер, насильницьку спрямованість, а тому становить підвищену суспільну небезпеку.

Вказані обставини, на думку прокурора, виправдовують продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою тапродовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під домашнім арештом, а застосування жодного з більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою (стосовно ОСОБА_6 ) та домашнім арештом (стосовно ОСОБА_7 ), відповідно, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів та продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, згідно вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 22 травня 2019 року на 60 днів.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав клопотання, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення клопотання прокурора стосовно ОСОБА_7 та просили змінити застосований запобіжний захід до ОСОБА_7 на особисте зобов`язання, а проти задоволення клопотання прокурора стосовно ОСОБА_6 не заперечували, ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , які погодились із клопотанням прокурора стосовно продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , а вирішення клопотання прокурора стосовно ОСОБА_7 залишили на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів клопотань прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягають до задоволення, з наступних підстав.
Як вбачається з резолютивної частини вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 22 травня 2019 року запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, але на строк не більше двох місяців, залишено попередній у вигляді тримання під вартою та змінено відносно ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати місце реєстрації: АДРЕСА_1 , з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, з покладенням відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Таким чином, вироком суду першої інстанції прийнято рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження ? запобіжних заходів, які є складовою частиною вироку суду першої інстанції.
Від прокурора у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області ОСОБА_10 надійшла апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції, за якою ухвалою судді судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду від 09 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження.
На даний час у кримінальному провадженні судом апеляційної інстанції не прийнято рішення, визначене ч. 1 ст. 407 КПК України.
Колегія суддів вважає обґрунтованим клопотання прокурора, та встановила, що зазначені у клопотаннях фактичні дані мають місце і підтверджуються на цьому етапі провадження достатньою сукупністю доказів, які дають підстави обвинувачувати обвинувачених, детальний перелік яких міститься в клопотаннях.
Перевіряючи доводи клопотань прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що такі доводи є обґрунтованими.
Дослідивши клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження в межах доводів клопотань, колегія суддів встановила наявність передбачених законом обставин, які пов`язують необхідність продовження строку дії запобіжних заходів обвинуваченим, зважаючи на те, ризики не зменшилися та продовжують існувати. Зокрема, вбачається, що обвинуваченим призначено покарання у виді позбавлення волі, на виконання вироку ОСОБА_6 утримується під вартою, а ОСОБА_7 перебуває під домашнім арештом, а тому з метою недопущення переховування від суду та вчинення нових злочинів, враховуючи поведінку обвинувачених, на час розгляду апеляційних скарг та в разі набуття вироком законної сили, недопущення можливості ухилятися від відбування покарання, на думку колегії суддів, клопотання прокурора є такими, що підлягають до задоволення.
Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину насильницької спрямованості, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а обвинувачений ОСОБА_7 ? за вчинення умисних злочинів, передбачених ст.309, ст. 263 КК України.
Разом з тим, колегія суддів вважає доведеними та обґрунтованими доводи прокурора, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та домашнім арештом стосовно ОСОБА_7 , буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні: переховуватися від суду, вчинити новий злочин.
В свою чергу, застосування більш м`яких запобіжних заходів, відповідно, ніж ті, про які просить прокурор, згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, можливе при тих обставинах, коли є доведеною обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, однак відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не здатні запобігти цим ризикам.
Таких обставин колегія суддів при розгляді клопотань не встановила.
Обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником, на думку колегії суддів, не надано нових та додаткових даних, які б свідчили, що відпали підстави, які були враховані судом першої інстанції при зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби та наявні підстави для зміни запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 на особисте зобов`язання лише при відсутності даних про порушення покладених на нього судом першої інстанції обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
З огляду на викладене колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів та продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під домашнім арештом із покладенням на нього обов`язків, згідно вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 22 травня 2019 року на 60 днів.
Належних підстав для застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою та домашнім арештом, відповідно, судом апеляційної інстанції на даний час не встановлено, оскільки вони не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, виконання ними процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181,183, 194, 199, 331, 401 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області ОСОБА_10 ? задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів та продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк домашнього арешту на 60 днів із забороною залишати місце реєстрації: АДРЕСА_1 , з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, із покладенням на нього процесуальних обов`язків, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, згідно вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 22 травня 2019 року: не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3