ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/387/19 Номер провадження 11-кп/814/895/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м.Полтава від 14.05.2019,-

ВСТАНОВИЛА:
14.05.2019 Ленінським районним судом м.Полтава відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лукищина Полтавського р-ну Полтавської обл., українця, громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , , судимого:

1.06.2016 Зіньківським районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з встановленням іспитового строку 1 рік;

20.03.2017 Зіньківським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання, призначене 01.06.2016 Зіньківським районним судом Полтавської області і за сукупністю вироків призначене остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

06.09.2017 Апеляційним судом Полтавської області вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 20.03.2017 щодо ОСОБА_8 залишено без змін. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_9 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20.03.2017 по 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

29.10.2018 Ленінським районним судом м.Полтави ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 по 6.09.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Приймаючи таке рішення суд зазначив, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою і ставленням до праці за весь період відбування покарання, не довів свого виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений, просить скасувати ухвалу суду та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що він за весь час відбування покарання був три рази притягнутий до дисциплінарної відповідальності, два стягнення погашені, зарахований до програми диференційованого виховного впливу «Професія», навчався та отримав робітничу спеціальність «електрогазозварник», відвідує заходи виховного характеру, зробив правильні висновки, виконує роботи із самообслуговування, вину у вчиненому визнав.

Крім того, апелянт зазначає, що має постійне місце проживання та сім`ю, а саме п`ять дітей, і землю сільськогосподарського призначення, яку обробляв і отримував прибутки від цього та утримував сім`ю і після звільнення має наміри продовжити працювати на цій землі.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, міркування прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі .

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Так, ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений 20.03.2017 Зіньківським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання, призначене 01.06.2016 Зіньківським районним судом Полтавської області і за сукупністю вироків призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі ( а.о.с. 1-2).

06.09.2017 Апеляційним судом Полтавської області вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 20.03.2017 щодо ОСОБА_8 залишено без змін. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_9 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20.03.2017 по 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 16-18).

09.11.2017 Ленінським районним судом м.Полтави в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування амністії відмовлено (а.о.с.26).

26.07.2018 Ленінським районним судом м.Полтави в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про передачу на поруки відмовлено (а.о.с.29).

02.08.2018 Ленінським районним судом м.Полтави в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення відмовлено (а.о.с.31).

29.10.2018 Ленінським районним судом м.Полтави ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 по 6.09.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 32).

Початок строку покарання ОСОБА_8 з 20.03.2017, кінець строку покарання 02.11.2019 (а.с.34).

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 20.03.2017.

З 20.03.2017 ОСОБА_8 перебував в УВП м. Полтава №23.

Під час перебування в УВП м. Полтава №23 вимоги режиму утримання не порушував, характеризувався посередньо, стягнень заохочень не мав.

Згідно характеристики засудженого, наданої начальником відділення соціально-психологічної служби ДУ «Полтавська виправна колонія №64» ОСОБА_10 затвердженої начальником Державної установи «Полтавська виправна колонія №64» ОСОБА_11 від 13.05.2019, засуджений ОСОБА_8 покарання відбуває в Полтавській виправній колонії (№ 64). За час відбування покарання характеризується негативно, за допущене порушення установленого порядку відбування покарання три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, два стягнення погашено в установленому законом порядку. Заохочень не має. По відношенню до персоналу установи намагається бути ввічливим, потребує контролю за виконанням їх законних вимог. Не працевлаштований на виробництві установи з власних міркувань, до праці ставиться неоднозначно. До виконання робіт по благоустрою території та приміщень установи виконання покарань відноситься безініціативно, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. За станом здоров`я працездатний. Дотримується санітарно-гігієнічних норм. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

Зарахований до програми диференційованого виховного впливу "Професія", навчається за спеціальністю "електрогазозварник" в Полтавському навчальному центрі №64 при установі. Заходи виховного характеру відвідує, намагається робити для себе правильні висновки. Соціально-корисні зв`язки підтримує з дружиною, синами та донькою шляхом листування та телефонних розмов. За характером спокійний, скритний. У відношенні до інших засуджених не конфліктний, намагається підтримувати рівні стосунки. Легко піддається впливу з боку засуджених із негативною спрямованістю. Вину у вчиненому злочині визнає. Виконавчі листи на засудженого до установи не надходили.

16.01.2018 рішенням комісії Державної установи «Полтавська виправна колонія № 64» засудженому було відмовлено в застосуванні пільги згідно ст. 101 КВК України, як особі яка не стає на шлях виправлення.

16.07.2018 рішенням комісії Державної установи «Полтавська виправна колонія № 64» засудженому було відмовлено в застосуванні пільги згідно ст. 82 КК України, як особі яка не стала на шлях виправлення.

16.11.2018 рішенням комісії Державної установи «Полтавська виправна колонія № 64» засудженому було відмовлено в застосуванні пільги згідно ст. 81 КК України, як такому, що не досяг необхідного ступеню виправленню.

Згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_8 та матеріалів його особової справи вбачається, що за відбування покарання він мав три стягнення, а саме: 5.03.2018 сувора догана за перешкоджання проведенню особистого обшуку та 10.09.2018 догана за невиконання команди «Відбій», які погашені та стягнення яке застосовано щодо ОСОБА_8 3.12.2018, яке не погашене. Заохочень за час відбування покарання немає.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції правильно врахував дані про поведінку і ставлення до праці ОСОБА_8 за весь час відбування покарання останнього, а саме: з 20.03.2017 по травень 2019 року ОСОБА_8 відбуває покарання і за цей час працював лише один місяць у грудні 2017 року, на даний час не працевлаштований з власних міркувань, мав 3 стягнення, які застосовувались до нього 05.03.2018, 10.09.2018, 03.12.2018 та одне з яких (3.12.2018) не знято та не погашено в установленому законом порядку.

Окрім цього, колегія суддів враховує, те що засуджений ОСОБА_8 зарахований до програми диференційованого виховного впливу «Професія», отримав робітничу спеціальність «електрогазозварник», відвідує заходи виховного характеру, що є його правом, відповідно до ст. 107 КВК України та те, що він має постійне місце проживання, п`ять дітей, його наміри після звільнення продовжити працювати на своїй сільськогосподарській землі для утримання своєї сім`ї, але на правильність судового рішення це не впливає.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376,405, 407 КПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м.Полтава від 14.05.2019 щодо ОСОБА_8 - без змін.

СУДДІ
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4