Ухвала

Іменем України

03 грудня 2019 р.

м. Київ
Провадження № 51-5812 впс 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання прокурора про направлення кримінального провадження № 0000017 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні діяння, передбаченого ч. 2 ст. 368-2 КК України, з Голосіївського районного суду міста Києва до Вищого антикорупційного суду,
встановив:
До Верховного Суду надійшло клопотання прокурора, першого заступника керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_7 про направлення кримінального провадження № 0000017 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні діяння, передбаченого ч. 2 ст. 368-2 КК України, з Голосіївського районного суду міста Києва до Вищого антикорупційного суду.
Прокурор клопотання мотивує тим, що 05 вересня 2019 року розпочав роботу Вищий антикорупційний суд. Відповідно до п. 4 п. 20-2 Прикінцевих та перехідних положень КПК України в редакції, внесеній Законом України «Про Вищий антикорупційний суд», з дня початку роботи Вищого антикорупційного суду кримінальні провадження щодо злочинів, віднесених цим Кодексом до підсудності Вищого антикорупційного суду, судовий розгляд у судах першої та апеляційної інстанцій яких не закінчено до дня початку роботи Вищого антикорупційного суду, передаються до Вищого антикорупційного суду для розгляду в установленому цим Кодексом порядку.
Прокурор указує, що згідно зі ст. 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, перелік яких наведений у примітці ст. 45 КК України, ст. ст. 206-2, 209, 211, 366-1 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених п. п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України. Досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні проводилось детективами Національного антикорупційного бюро України, а обвинувальний акт затверджений прокурором САП.
Також прокурор у своєму клопотанні зазначає, що ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він, працюючи в Головній військовій прокуратурі Генеральної прокуратури України в період часу з 26 квітня по 31 грудня 2016 року набув у власність активи в загальному розмірі понад 2,8 млн. грн., законність набуття яких не підтверджується доказами.
Враховуючи викладене, прокурор вважає, що наявні підстави для передачі справи до Вищого антикорупційного суду.
Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про час та місце розгляду клопотання, однак в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Клопотань про відкладення розгляду на іншу дату не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши надані суду матеріали провадження та перевіривши доводи, наведені у клопотанні прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.
Частиною 1 ст. 33-1 КПК України визначено, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, перелік яких наведений у примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

Прокурор у своєму клопотанні, зазначаючи про наявність умов, передбачених ч. 5 ст. 216 КПК України посилається на пункт 1 вказаної частини статті, а саме вчинення злочину прокурорами органів прокуратури, зазначеними у п.п. 1-4, 5-11 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру».
При цьому обов`язковою ознакою наявності умов, визначених ст. 33-1, пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, є те, що вони стосуються діянь, які передбачені чинним КК України як злочини.
Статтею 152 Конституції України визначено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2019 від 26 лютого 2019 року статтю 368-2 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України, і вона втратила чинність з дня ухвалення цього рішення.

Враховуючи це, з моменту ухвалення вказаного рішення Конституційного Суду України положення закону, яким була передбачена відповідальність за діяння, визначене ст. 368-2 КК України, втратило чинність, тобто зазначене діяння було фактично декриміналізовано відповідно до змісту Особливої частини КК України.
Крім цього, 28 листопада 2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів», відповідно до якого з положень ч. 5 ст. 216 КПК України щодо підслідності Національного антикорупційного бюро України було виключено посилання на ст. 368-2 КК України й натомість уведено посилання на ст. 368-5 КК України «Незаконне збагачення» в іншій редакції.
05 вересня 2019 року почав свою роботу Вищий антикорупційний суд (ВАКС).
При цьому даних про те, що з моменту початку роботи ВАКС це кримінальне провадження у порядку п. 20-2 Прикінцевих та перехідних положень КПК України в редакції, внесеній Законом України «Про Вищий антикорупційний суд», з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду», передавалося до Вищого антикорупційного суду судом першої інстанції, прокурор не надав, у зв`язку з чим неможливо встановити наявність спору щодо передачі цього провадження до іншого суду.
Таким чином, на даний час колегія суддів Верховного Суду вбачає, що прокурором не наведено достатніх підстав, для передачі цього кримінального провадження до Вищого антикорупційного суду, тому клопотання прокурора не може бути задоволене.
Керуючись статтями 5, 11, 33-1, ч. 3 ст. 34, 216 КПК України, статтею 152 Конституції України, Суд

постановив:
Клопотання прокурора про направлення кримінального провадження № 0000017 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368-2 КК України, з Голосіївського районного суду міста Києва до Вищого антикорупційного суду залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3