Справа № 496/3961/18
Провадження № 1-кп/496/150/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року Біляївський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Біляївський районний суд Одеської області розглядає вищезазначене кримінальне провадження.
ОСОБА_5 обвинувачується у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.
28 листопада 2019 року спливає двомісячний термін раніше обраного запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.
Прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, посилаючись на наявність достатньої кількості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись від суду, а також може вчинити нове кримінальне злочину, зазначені ризики на цей час не відпали, що виключає застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просила застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Від потерпілого ОСОБА_6 в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали справи, клопотання прокурора, суд дійшов до наступного.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості.
Приймаючи рішення про можливість обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд приймає до уваги, що у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /дело Stogmuller против Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /дело Stogmuller против Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /дело Matznetter против Austria/;
ризик, що особа порушить громадський порядок /дело Letellier против France/.
Доцільність обрання перебування під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують правило поваги особистої свободи /дело W. против Switzerland, судове рішення від 26 січня 1993 року § 30/.
Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, також суд приймає до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_5 його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, також той факт, шо обвинувачений вже був раніше судимий за подібний злочин, суд враховує тяжкість інкримінованого йому злочину, останній обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, а також враховуючи те, що обвинувачений знаходився у розшуку певний період часу, що свідчить про те, що обвинувачений намагався уникнути покарання, суд приходить до висновку про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, враховуючи те, що інші характеризуючи данні ніж зібрані досудовим слідством, що можуть мати значення, стороною захисту не надані, а також те, що особа обґрунтовано обвинувачується у скоєнні злочину середньої тяжкості, враховуючі інші зібрані досудовим слідством матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, а також вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, суд вважає за необхідне з метою уникнення ризиків того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах, оскільки зазначені фактори виправдовують тримання даної особи під вартою.
Суд звертає увагу, що обставини які можуть вважатись судом як істотні для зміни запобіжного заходу на більш м`який на час розгляду клопотання суду не надані, і судом не встановлені.
Інших доводів, які мають бути враховані судом, і які об`єктивно вказують на зміну тих обставин, що були підставою для обрання та подальшого продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту чи обвинуваченим не надано.
За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Приймаючи до уваги викладені обставини та встановлені в судовому засіданні ризики, суд приходить до висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому продовження раніше обраного під час досудового розслідування запобіжного заходу зазначеній особі, у вигляді тримання під вартою, є виправданим.
З огляду на вищевикладене клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а клопотання захисника не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 314-316, 395 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Усне клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без задоволення.
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме з 19 листопада 2019 року по 17 січня 2020 року, включно.
Утримання обвинуваченого проводити в ОСІ.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі - начальнику ОСІ.
Повний текст ухвали складено 26 листопада 2019 року о 09:00 годині.
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 7 днів з дня її проголошення відповідно до рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 справа № 3-208/2018(2402/18).

Суддя ОСОБА_1