Провадження № 11-кп/4820/313/19
Справа № 679/756/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000147 від 05.04.2016 р. за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Нетішинського міського суду від 28 лютого 2019 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Нетішинського міського суду від 28 лютого 2019 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нетішин Хмельницької області, громадянина України, українця, не працюючого, одруженого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.2 ст.342 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч.2 ст.345 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

За вироком суду, близько 23 год. 20 хв. 04 квітня 2016 року в м. Нетішин, ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на 9 поверсі коридору загального користування будинку АДРЕСА_2 , умисно, з метою перешкоджання виконанню працівниками поліції своїх службових обов`язків, вчинив опір слідчому Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_9 , призначеного на посаду Наказом по особовому складу ГУНП в Хмельницькій області №1о/с від 07.11.2015 року, старшому оперуповноваженому Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області капітану поліції ОСОБА_10 , призначеного на посаду Наказом по особовому складу ГУНП в Хмельницькій області №41о/с від 07.11.2015 року та інспектору Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_11 , призначеного на посаду Наказом по особовому складу ГУНП в Хмельницькій області №18о/с від 17.02.2016 року, які перебували в форменому одязі співробітників МВС України, та відповідно до ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ст.17 Закону України «Про Національну поліцію», є працівниками правоохоронного органу та відповідно до «Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події», затвердженої наказом МВС України №940 від 22.10.2012 року несли службу в складі слідчо-оперативної групи Нетішинського ВП.

Так, о 08 год. 00 хв. 04.04.2016 року згідно розстановки нарядів Нетішинського ВП, затвердженої начальником Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області майором поліції ОСОБА_12 , слідчий Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенант поліції ОСОБА_9 , старший оперуповноважений Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_10 , спільно з інспектором Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_13 та іншими працівниками Нетішинського ВП заступили на службу в складі слідчо-оперативної групи.

Цього ж дня о 23 год. 20 хв. до чергової частини Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області надійшло повідомлення від невстановленої особи, про те що в м.Нетішин по проспекту Курчатова,1, мешканці кімнат №914 та №912 вчинили сварку. Після отриманого повідомлення, відповідно до п.2.1 «Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення надзвичайні ситуації та інші події», затвердженої наказом МВС України №940 від 22.10.2012 року слідчий Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенант поліції ОСОБА_9 , старший оперуповноважений Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_10 , спільно із інспектором Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_13 направились на виклик за вищевказаною адресою.

Прибувши на місце, з кімнати №912 вийшов ОСОБА_7 , який, усвідомлюючи, що перед ним стоять працівники поліції, схопив правою рукою інспектора ОСОБА_14 за формену куртку, а лівою рукою схопив слідчого ОСОБА_15 за формену куртку та почав голосно ображати поліцейських словами брудної лайки. Слідчий ОСОБА_9 , старший оперуповноважений ОСОБА_10 та інспектор ОСОБА_16 відповідно до ст.43 Закону України «Про національну поліцію» попередили ОСОБА_7 , що якщо він не припинить вчиняти протиправні дії, то до нього буде застосовано фізичну силу, однак обвинувачений поводив себе агресивно, кричав, обзивав працівників поліції, у зв`язку з чим слідчий ОСОБА_9 та інспектор ОСОБА_16 відповідно до ч.1 ст.44 Закону України «Про Національну поліцію» для забезпечення особистої безпеки здійснили ОСОБА_7 залом рук за спину. Після цього вищевказані працівники поліції попередили обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він вчиняє протиправні дії та про необхідність їх припинити, однак останній на законну вимогу працівників поліції не реагував та продовжував свої протиправні дії відносно них. У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 не виконав законну вимогу працівників поліції припинити вчиняти протиправні дії, передбачені ст.178 КУпАП (поява у громадських місцях у п`яному вигляді) відповідно до ст.260 КУпАП з метою припинення адміністративного правопорушення, яке вчиняв останній, встановлення його особи, оскільки він у той час не назвав себе, а також з метою доставлення ОСОБА_7 до Нетішинського ВП для складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки на місці вчинення правопорушення даний протокол скласти не було можливості, працівниками поліції було прийнято рішення затримати ОСОБА_7 . Після цього працівники поліції попередили обвинуваченого про те, що він затриманий та було висунуто вимогу разом з ними направитись до Нетішинського ВП, на що ОСОБА_7 також відповів відмовою у грубій формі. В подальшому, переконавшись, що останній не буде виконувати законні вимоги працівників поліції відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_7 було попереджено про застосування відносно нього фізичної сили та надано час для припинення своїх дій, на що останній не реагував та продовжував протиправні дії. У зв`язку з цим відповідно до ч.1 ст.44 Закону України «Про Національну поліцію» слідчий ОСОБА_9 та інспектор ОСОБА_16 з метою припинення правопорушення, а також затримання обвинуваченого застосували до нього прийом залом рук за спину, чим обмежили його фізичний супротив. На це ОСОБА_7 почав чинити активний фізичний опір слідчому ОСОБА_9 та інспектору ОСОБА_11 , що виражався у розмахуванні ногами, намаганні завдати ними ударів, видиранні рук, чим перешкоджав виконанню працівниками поліції своїх службових обов`язків. Такі дії обвинуваченого супроводжувались обзиванням працівників поліції, штовханиною, розмахуванням руками. У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 почав чинити опір законній вимозі працівників поліції припинити вчиняти протиправні дії, відповідно до п.1 ч.3 ст.45 Закону України «Про Національну поліцію» для затримання та доставлення останнього до Нетішинського ВП старшим оперуповноваженим ОСОБА_10 була здійснена спроба застосувати до обвинуваченого кайданки, однак на це він також чинив опір, а саме пручався, тобто активно фізично протидіяв законному застосуванню сили та спеціальних засобів. Через деякий час старший оперуповноважений ОСОБА_10 все ж таки одягнув кайданки ОСОБА_7 , чим було обмежено його можливість протидіяти законним вимогам, однак останній не заспокоївся та перебуваючи в наручниках, падав на підлогу, підводився і кричав, ображав працівників поліції, намагався завдати ударів головою в область обличчя для слідчого ОСОБА_9 та інспектору ОСОБА_17 .

В подальшому, працівники поліції супроводжували ОСОБА_7 до виходу з будинку АДРЕСА_2 , та коли вони зайшли в шахту ліфта вказаного будинку, підсудний з метою перешкоджання виконання ОСОБА_10 службових обов`язків, вкусив останнього в область правого ліктьового суглоба, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми та внутрішньо шкірних крововиливів в ділянці зовнішньої поверхні правого ліктьового суглобу, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 намагався завдати удару головою в область обличчя для слідчого ОСОБА_9 , проте останній ухилився від удару. Вийшовши з вищевказаного будинку працівники поліції разом із ОСОБА_7 направились до службового автомобіля, де запропонували останньому самостійно без застосування сили пройти до службового автомобіля, на що останній відмовився у грубій формі. Тому працівники поліції попередили ОСОБА_7 , що якщо він не виконає законну вимогу, то відносно нього буде застосовано фізичну силу, на що ОСОБА_7 також відмовився у грубій формі. Після цього відповідно до ч.1 ст.44 Закону України «Про Національну поліцію» для припинення опору працівникам поліції, відносно ОСОБА_7 було застосовано фізичну силу та поміщено в службовий автомобіль.

В подальшому підсудного було доставлено на приймальне відділення ДЗ СМСЧ №4 МОЗ України для освідчення на стан сп`яніння. Перебуваючи в кімнаті огляду хворих ОСОБА_7 з метою перешкоджання виконання слідчим ОСОБА_9 службових обов`язків, наніс удар лівою ногою в праву частину голови останнього, в результаті чого він вдарився лівою частиною голови об стіну. Внаслідок таких протиправних дій обвинуваченого, ОСОБА_9 було заподіяно тілесне ушкодження у вигляді підшкірної гематоми лівої тім`яної ділянки голови, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

В подальшому ОСОБА_7 доставлено до Нетішинського ВП, де відносно нього складено протокол про адміністративне затримання, а також протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.178 КУпАП за появу ОСОБА_7 у громадському місці у п`яному вигляді.

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності вини у вчинених кримінальних правопорушеннях, просить змінити вирок Нетішинського міського суду від 28 лютого 2019 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання та призначити покарання за ч.2 ст.342 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., за ч.2 ст.345 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн. На підставі ст.70 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн.

При цьому вказує про невідповідність призначеного судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, оскільки призначене покарання є явно суворим.

Судом порушено вимоги кримінального процесуального закону та висновки суду не відповідають обставинам справи.

Судом було безпідставно відмовлено в затвердженні угоди про примирення укладеної між потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_18 та обвинуваченим, відповідно до п.10 якої сторони дійшли взаємної згоди щодо міри покарання, яку має нести обвинувачений за вчинення кримінальних правопорушень.

Суд першої інстанції мав усі підстави для застосування ст.69 КК України та призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу.

У вироку суду зазначено, що ОСОБА_7 був затриманий за не виконання законних вимог працівників поліції припинити вчиняти протиправні дії, передбачені ст.178 КУпАП, припинення адміністративного правопорушення, встановлення особи та для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Проте відповідно до вимог ч.2 ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліці.

Таким чином у працівників поліції не було підстав для адміністративного затримання ОСОБА_7 .

Суд безпідставно посилається у вироку на дослідженні у судовому засіданні: протокол серії ХМ №001206 про адміністративне затримання ОСОБА_7 за ст.178 КУпАП від 04.04.2016 р.; протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_7 від 05.04.2016 р. серії ХМ №017254, складений за ст. 178 КУпАП, оскільки вказані документи є сфальсифікованими та не можуть бути допустимими доказами.

У вироку зазначається про вчинення опору інспектору Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП лейтенанту поліції ОСОБА_19 , проте останній не був визнаний потерпілим у кримінальному провадженні.

Досудове розслідування проводилося слідчим СВ Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_20 , колегою слідчого ОСОБА_9 , який був визнаний потерпілим, що ставить під сумнів неупередженість дій слідчого в ході досудового розслідування.

Крім того під час досудового слідства не була проведена судово-медична експертиза щодо обвинуваченого для встановлення отриманих ним тілесних ушкоджень.

Під час розгляду справи захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 змінив апеляційну скаргу та просив суд змінити вирок суду відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання; звільнити ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст.74, п.2 ч.1 ст.49 КК України від призначеного покарання за ч.2 ст.342 КК України у зв`язку із закінченням строків давності; призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.345 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн; виключити із вироку посилання на призначене покарання ОСОБА_7 на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів.

Крім аналогічних обґрунтувань, викладених в першопочатковій апеляційній скарзі, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 вказує, що з дня вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, минуло більше трьох років, а тому наявні підстави для звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання відповідно до ч.5 ст.74, п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, думку прокурора, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому злочині при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами і не оскаржується будь-ким із учасників судового процесу, в тому числі і самими обвинуваченими.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.342 КК України, як вчинення опору працівникам правоохоронного органу, під час виконання ними своїх службових обов`язків, щодо охорони громадського порядку, та за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, є вірною.

Разом з тим колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Колегією суддів встановлено, що з дня вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 04 червня 2016 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, і до дня набрання вироком законної сили минуло більше трьох років.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_21 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України визнав. Апеляційну скаргу, подану його захисником, підтримав повністю
про застосування до нього ст.49 КК України за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.342 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.342 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 звільняється від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.342 КК України, кримінальне провадження у цій частині підлягає закриттю і з вироку суду слід виключити посилання на ч.1 ст.70 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.2 ст.345 КК України призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням характеру та ступеня тяжкості скоєного ним злочину, особи винного, обставин, які пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують його покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд визнав визнання обвинуваченим вини та каяття.
Обставинами, які обтяжують покарання суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину у зв`язку з виконанням потерпілими службових обов`язків.
Враховуючи викладене, думку потерпілих та вимоги ч.2 ст.50, ч.2 ст.65 КК України суд першої інстанції прийшов до правильно висновку про призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст.345 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
Разом з тим, враховуючи дані про особу ОСОБА_7 , обставини справи, суд прийшов до обгрунтованого висновку про можливість його виправлення без відбування покарання шляхом звільнення його від відбування покарання згідно ч.1 ст.75 КК України з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України і таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів та відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, обставинам справи.

Не можуть бути задоволеними доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про необхідність призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання ніж передбачене санкцією ч. 2 ст. 345 КК України, оскільки з урахуванням особи винного відсутні передбачені ст. 69 КК України обставини, які є підставою для пом`якшення покарання.

Не спростовують висновків суду твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що судом було безпідставно відмовлено в затвердженні угоди про примирення укладеної між потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_18 та обвинуваченим, відповідно до п.10 якої сторони дійшли взаємної згоди щодо міри покарання, яку має нести обвинувачений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.

В ухвалі Нетішинського міського суду від 06 лютого 2019 року про відмову в затвердженні угоди про примирення укладеної між потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 від 05.02.2019 р. судом обґрунтована відмова в затвердженні угоди, а саме не відповідність встановленим обставинам кримінального провадження а також інтересам суспільства узгодженої в угоді про примирення міри покарання.

Відповідно до ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Таким чином не може бути звільнена від кримінальної відповідальності особа винна у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України (умисний злочин середньої тяжкості) у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Необгрунтованими є посилання в апеляційній скарзі на те, що у працівників поліції не було підстав для адміністративного затримання ОСОБА_7 , оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.178 КУпАП, не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліці.

За п.1 ч.1 ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), зокрема за ст.178 КУпАП.

Отже у разі вчинення правопорушення, передбаченого ст.178 КУпАП складається протокол про адміністративне правопорушення уповноваженими на те посадовими особами органів внутрішніх справ.

Доводи захисника обвинуваченого про те, що суд безпідставно посилається у вироку на дослідженні у судовому засіданні протокол серії ХМ №001206 про адміністративне затримання ОСОБА_7 за ст.178 КУпАП від 04.04.2016 р. та протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_7 від 05.04.2016 р. серії ХМ №017254, складений за ст. 178 КУпАП, оскільки вказані документи є сфальсифікованими та не можуть бути допустимими доказами, безпідставні.

Зазначені протоколи судом першої інстанції оцінені відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності, у сукупності з іншими доказами по справі, і підстав вважати протоколи про адміністративне затримання та про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 сфальсифікованими, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Нетішинського міського суду від 28 лютого 2019 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.342 КК України на підставі, передбаченій ст.49 КК України.

На підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження в цій частині закрити.

Виключити з вироку посилання на ч.1 ст.70 КК України.

ОСОБА_7 вважати засудженим за ч.2 ст.345 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня оголошення судового рішення.

Судді: