УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від участі у розгляді скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженого слідчого СУ ФР ГУ ДФС України, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна справа №761/37174/19 (провадження 1-кс/761/25581/2019),
в с т а н о в и в:
11.10.2019 року до судді Шевченківського районного суду м Києва надійшла заява, у якій ОСОБА_3 , посилаючись на положення п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, заявив відвід слідчому судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від участі у розгляді скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженого слідчого СУ ФР ГУ ДФС України, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна справа №761/37174/19 (провадження 1-кс/761/25581/2019).

Свою заяву адвокат ОСОБА_3 мотивував тим, що слідчий суддя, при розгляді аналогічних скарг, дотримується позиції, відповідно до якої у випадку надання ухвалою слідчого судді дозволу на відшукання та вилучення під час обшуку речей та документів, такі речі та документи не можуть вважатись тимчасово вилученим майном, що на переконання скаржника є порушенням принципу верховенства права та законності та звужує права заявників, оскільки дозволяє стороні обвинувачення утримувати вилучене під час обшуку майно не накладаючи на нього арешт, що водночас являє собою безпідставне надання стороні обвинувачення процесуальних прав, які не передбачені законом та є переконливим доказом упередженості слідчого судді при здійсненні подальшого правосуддя.

Вищевикладене, на думку ОСОБА_3 , є підставою для задоволення заяви про відвід.

Учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, однак їх неявка не перешкоджає розгляду заяви по суті.

Дослідивши заяву про відвід та додані до неї матеріали, суд дійшов наступного висновку.
Так, статтями 75 та 76 КПК України встановлено вичерпний перелік обставин, які виключають можливість участі судді у кримінальному провадженні, зокрема:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами.
Так, поняття «обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує та з`ясовує його сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, при наданні оцінки безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у справах «Гаусшильдт проти Данії» та «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо нього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, його прихильностей чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду з прав людини підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року).

Однак, у заяві адвоката ОСОБА_3 про відвід відсутні об`єктивні докази фактичної наявності упередженості судді ОСОБА_5 при розгляді скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженого слідчого СУ ФР ГУ ДФС України, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

У свою чергу, наведені у заяві адвоката ОСОБА_3 підстави не можна визнати такими, що виключають можливість участі слідчого судді ОСОБА_5 у розгляді скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженого слідчого СУ ФР ГУ ДФС України, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, оскільки вони не містять ознак жодної з обставин, передбачених статтями 75 та 76 КПК України. При цьому, суть заявленого відводу, зводиться до незгоди заявника із правовою позицією слідчого судді, висловленою ним під час розгляду скарг, які жодним чином не стосуються скарги поданої ним.

Такого роду твердження у будь-якому випадку не можуть слугувати достатньою підставою для відводу слідчого судді, оскільки не вказують на наявність обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості судді ОСОБА_5 та його особистій зацікавленості в результатах розгляду скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженого слідчого СУ ФР ГУ ДФС України, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що заява адвоката ОСОБА_3 побудована на припущеннях та зводиться виключно до його власних міркувань, оскільки ним не доведено жодної належної підстави, яка б могла вказувати на певну зацікавленість чи упередженість судді ОСОБА_5 під час розгляду скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженого слідчого СУ ФР ГУ ДФС України, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна

Таким чином, враховуючи те, що у судовому засіданні не були встановлені обставини, які б виключали можливість участі ОСОБА_5 у розгляді вказаної вище скарги чи свідчили б про його особисту заінтересованість або викликали обґрунтовані сумніви у його неупередженості під час розгляду зазначеної скарги, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 про відвід судді.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75-76, 80-81, 376, 532 КПК України, суддя
у х в а л и в:
У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від участі у розгляді скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженого слідчого СУ ФР ГУ ДФС України, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна справа №761/37174/19 (провадження 1-кс/761/25581/2019) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1