13.09.2019 Справа № 756/9056/19
Унікальний №756/9056/19
Провадження № 1-кс/756/2161/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у кримінальному провадженні № 0000123 від 17.05.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.190 КК України, клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у провадженні - прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , про надання тимчасового доступу до документів,

в с т а н о в и в:

У провадженні слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 17.05.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000123, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України.

Приводом для реєстрації зазначеного кримінального провадження стала заява адвоката ОСОБА_5 про здійснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 замаху на заволодіння шахрайським шляхом майном, що належить ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Як вбачається із заяви, 04.04.2019, ОСОБА_8 , як генеральному директору ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та на даний час фактичному власнику ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » стали відомі обставини, які вказують на конкретні факти вчинення по відношенню до майна ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та його особисто, кримінальних правопорушень, спрямованих на шахрайське заволодіння майном Товариства.

Зокрема, саме 04.04.2019, до нього звернулася виконуюча обов`язки головного бухгалтера ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_9 із доповідною запискою, у якій повідомлялося про виявлений факт спроби відчуження від імені Товариства на користь ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) нафти сирої у кількості 210,823 тони на загальну суму 5 101 917,45 грн.

Відповідно до даних бухгалтерської програми 1С реалізацію було відображено за 18.03.2019 і ця операція, начебто, протікала у 7 етапів, згідно накладних: №24 у кількості 24,82 т. на суму 600844,10 грн.; №25 у кількості 25,5 т. на суму 617100,11 грн.; №26 у кількості 25,84 т. на суму 625328,10 грн.; №27 у кількості 26,145 т. на суму 632709,11 грн.; №28 у кількості 24,78 т. на суму 599676,10 грн.; №29 у кількості 57,798 т. на суму 1398711,83 грн.; №30 у кількості 25,94 т. на суму 627748,10 грн.

Водночас вказаної нафти у березні 2019 року на балансі ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не було, оскільки ще у жовтні 2018 року саме ця нафта була поставлена до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », власником якого він є. Незважаючи на це, невстановленими особами здійснено декілька спроб її привласнення, що й було виявлено.

Через очевидний сумнівний факт продажу нафти на користь ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ОСОБА_8 ініціював перевірку фінансово-господарської документації ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за результатами якої з`ясовано, що дії по відчуженню нафти ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснені генеральним директором ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_6 та фінансовим директором ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_7 .

В ході допиту, в якості свідка ОСОБА_8 , останній повідомив, що на його думку існують підстави вважати, що колишній генеральний директор ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_6 , переслідуючи мету протиправного заволодіння майном ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме: нафтою сирою у кількості 210,823 тон на загальну суму 5101917,45 грн., разом із колишнім фінансовим директором Товариства ОСОБА_7 , вступив у злочинну змову із керівництвом ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », внаслідок чого у лютому-березні 2019 року ними спільно складені підроблені документи, завдяки яким право власності на нафту мало б перейти до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а надалі - до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Також, з його слів ОСОБА_6 постійно користується наступними мобільними телефонами: НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 . Крім того, ОСОБА_6 постійно користується послугами особистого водія ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який, у свою чергу, використовує мобільний телефон: НОМЕР_4 .

Саме тому, в ході досудового розслідування і виникла необхідність звернутись з клопотанням про дозвіл на тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні операторів телекомунікацій, з метою встановлення та перевірки причетності ОСОБА_6 до можливого вчинення кримінального правопорушення, встановлення його місця знаходження у період часу з 01.02.2019 по 31.03.2019 року, тобто у дні підписання фіктивної документації, а також встановлення об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 05.07.2019 року було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про надання тимчасового доступу до документів, які перебувають у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , щодо мобільного номеру телефону НОМЕР_2 , у зв`язку із неналежною мотивацією необхідності встановлення місцезнаходження ОСОБА_11 .

Особа, у володінні якої знаходяться зазначені документи, ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » у судове засідання своїх представників не направила, хоча про день та час розгляду клопотання повідомлялись своєчасно та належним чином, про причини неявки своїх представників в судове засідання суд не повідомила. Слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання у їх відсутність відповідно до ч. 4 ст. 163 КПК України.

Слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, а також просив задовольнити його клопотання.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 17.05.2019 року внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.190 КК України (кримінальне провадження № 0000123).

Так, відповідно до ч.5, 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю. Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Проте, в ході судового розгляду органами досудового розслідування не доведено, що номер мобільного телефону, який вказаний в клопотанні, належить особі, яка може бути причетна до вчинення кримінального правопорушення, оскільки будь-яких доказів, здобутих під час судового розгляду, на підтвердження вказаних обставин, не встановлено.

Крім того, слідчим в порушення вимог п.6 ч.2 ст.160 КПК України у клопотанні не зазначено, чому неможливо іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою вказаних у клопотанні документів.

Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях вказував, що принциповим є питання, чи втручання у права, викладені у ч.1 статті 8 Конвенції, виправдане ч.2 цієї статті, а саме чи здійснене воно «згідно із законом» і чи було «необхідним у демократичному суспільстві» для однієї із цілей, передбачених у цій частині (Хан проти Сполученого Королівства, заява №35394/97, рішення від 12 травня 2000 року, п.25).

На думку слідчого судді в задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити, оскільки клопотання слідчого не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, так як слідчим не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин щодо наявного номеру мобільного терміналу, а також не доведено, що таке втручання у право на повагу до приватного життя людини, до мобільного терміналу якої планується отримати доступ, є необхідним у демократичному суспільстві, а також буде пропорційним втручанням у права людини відносно завдань кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 159, 160, 162, 163, 164, п. 10 ч. 1 ст. 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у провадженні - прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , про надання тимчасового доступу до документів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1