Ухвала
Іменем України
5 листопада 2019 року
м. Київ
справа № 636/956/18
провадження № 51- 5460 ск19
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Орла Російської Федерації від 01 листопада 2016 року та ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 12 квітня 2018 року про приведення вироку суду Російської Федерації щодо ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України,
встановив:
За вироком Заводського районного суду м. Орла Російської Федерації (далі - РФ) від 01 листопада 2016 року, з урахуванням змін, внесених ухвалою Орловського обласного суду від 27 грудня 2016 року, ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років за вчинення злочинів, передбачених пунктами «а», «б» ч.3 ст.228.1, ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації (далі - КК РФ).

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 12 квітня 2018 року розглянуто клопотання Міністерства юстиції України про приведення вказаного вироку суду РФ щодо ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.

Постановлено вважати ОСОБА_4 , засудженого вироком Заводського районного суду м. Орла РФ від 01 листопада 2016 року, за ч. 3 ст. 30, ч.5 ст.228.1, п.п.«а», «б» ч.3 ст.228.1 КК РФ таким, що відповідає засудженню його за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням статті 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років без конфіскації майна.

Постановлено строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 01 листопада 2016 року.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК зараховано у строк покарання час попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 30 жовтня 2015 року по 31 жовтня 2016 року.
В апеляційному порядку зазначена ухвала суду першої інстанції не переглядась.
У касаційній скарзі, поданій до Касаційного кримінального суду Верховного Суду засуджений ОСОБА_4 посилається на те, що вирок суду РФ та ухвала суду першої інстанції є несправедливими, а призначене покарання надмірно суворим. Вказує, що у матеріалах справи наявні обставини його добровільної відмови від вчинення злочину, що не було враховано судами РФ та України. Просить поновити строки оскарження судових рішень, пом`якшити покарання.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до п. 8 ч.2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення прав на апеляційне та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення. Отже, суду слід з`ясувати, чи можуть бути оспорювані судові рішення предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Як вбачається зі змісту скарги засуджений ОСОБА_4 не погоджується з вироком суду РФ, просить поновити строки оскарження судових рішень та пом`якшити покарання.
Проте, чинним Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК України) не передбачено перегляду в касаційному порядку судових рішень, постановлених судом іноземної держави, у зв`язку з чим вирок суду РФ не може бути предметом касаційного перегляду.
Крім цього, засуджений ОСОБА_4 оскаржує судове рішення за результатами розгляду клопотання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України на підставі ст. 610 КПК України.
У ч.7 ст. 610 КПК України встановлено, що за наслідками розгляду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку. При цьому, право на касаційне оскарження такого рішення цією статтею не передбачено.
Відповідно до положень ч.2 ст.424 КПК Україниухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Як вбачається з наданих матеріалів, зазначена ухвала Чугуївського міського суду Харківської області від 12 квітня 2018 року, не переглядалась в апеляційному порядку, у зв`язку з чим відповідно до ч.2 ст.424 КПК України, така ухвала також не може бути оскаржена у касаційному порядку.
Отже, засудженим ОСОБА_5 подана касаційна скарга на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Орла Російської Федерації від 01 листопада 2016 рокута ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 12 квітня 2018 року про приведення вироку суду Російської Федерації щодо ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_6 каровець ОСОБА_2 ОСОБА_3