Справа № 199/2608/19
ВИРОК
іменем України

24.06.2019 року місто Дніпро

Амур - Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпро кримінальне провадження №0000338 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковська, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого на своєму утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, без постійного місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 18.06.2018 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.4 ст.407, ст.ст.75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи раніше судимий та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, знову вчинив умисний злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , 25.02.2019 приблизно о 14 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 разом з своєю співмешканкою ОСОБА_5 .

В цей час, ОСОБА_6 перебуваючи у вказаному місці виявив відсутність свого гаманця та звинуватив свою співмешканку ОСОБА_5 у його крадіжці, у зв`язку з чим між вказаними особами виник конфлікт в результаті якого у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , в той же день та час, знаходячись за місцем спільного з ОСОБА_5 проживання а саме: у вітальній кімнаті квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, перебуваючи у безпосередній близькості та стоячи обличчям до ОСОБА_5 , наніс потерпілій долонею своєї правої руки один удар в область лівої груді, після чого схопивши потерпілу своїми руками за передпліччя обох рук з силою штовхнув на диван. Від вказаного поштовху потерпіла не втримала рівновагу та з висоти власного зросту спиною впала на диван.

Далі, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , в той час, коли остання скотилась з дивану на підлогу опинившись лицем вниз, своєю правою та лівою ногою наніс 4 удари область спини та нижніх кінцівок, а саме: правою ногою один удар в нижню область спини з ліва, правою ногою один удар в область проекції колінного суглобу та почергово наніс правою та лівою ногами два удари в область лівого стегна потерпілої. Після чого вважаючи доведеними свої злочинні дії до кінця, залишив приміщення кімнати.

В результаті своїх умисних злочинних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: синців на тулубі, верхніх та нижніх кінцівках, садна на лівому передпліччі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминущі наслідки.

ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_5 фактично проживають спільно однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 , але не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проживають разом близько 3 років (більш точний час встановити не вдалося), ведуть спільне господарство, мають спільний сімейний бюджет, проводять вільний від роботи час разом, вважаючи одне одного чоловіком та дружиною.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ,, відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, а ОСОБА_6 є особою, що вчинив злочин щодо особи, з якою він перебуває у фактичних сімейних відносинах без укладення офіційного шлюбу.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою провину визнав у повному обсязі. Суду показав, що він, разом з ОСОБА_5 близько 3 років фактично проживають спільно однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 , але не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, ведуть спільне господарство, мають спільний сімейний бюджет, проводять вільний від роботи час разом, вважаючи одне одного чоловіком та дружиною. Так, 25.02.2019 року близько 14-00 години, він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_1 не міг знайти свого гаманця та звинуватив у його відсутності ОСОБА_5 .. В результаті чого між ними виник конфлікт, в ході якого, він наніс ОСОБА_5 долонею своєї правої руки один удар в область лівої груді, після чого схопивши її своїми руками за передпліччя обох рук з силою штовхнув на диван. Від вказаного поштовху ОСОБА_5 не втримала рівновагу та з висоти власного зросту спиною впала на диван. Після чого, остання скотилась з дивану на підлогу опинившись лицем вниз, а він своєю правою ногою наніс ОСОБА_5 : один удар в нижню область спини з ліва та один удар в область проекції колінного суглобу, після чого почергово наніс правою та лівою ногами два удари в область лівого стегна потерпілої та з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Відповідно до ч.1 ст.337, п.1,2,3,4 ч.1 ст.368 КПК України суд вважає, що мало місце діяння, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_6 , це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та ОСОБА_6 винен у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, що підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими судом та дослідженими під час судового розгляду, а саме:

- показаннями суду потерпілої ОСОБА_5 , що вона, разом з ОСОБА_6 близько 3 років фактично проживають спільно однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 , але не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, ведуть спільне господарство, мають спільний сімейний бюджет, проводять вільний від роботи час разом, вважаючи одне одного чоловіком та дружиною. Так, 25.02.2019 року прийшовши з роботи до своєї квартири АДРЕСА_2 , вона побачила ОСОБА_6 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та шукав свій гаманець. Далі, звинувативши її у крадіжці гаманця почав наносити їй удари, а саме наніс їй долонею своєї правої руки один удар в область лівої груді, після чого схопивши її своїми руками за передпліччя обох рук з силою штовхнув на диван. Від вказаного поштовху вона не втримала рівновагу та з висоти власного зросту впала спиною на диван. Далі, вона скотилась з дивану на підлогу та опинившись лицем вниз ОСОБА_6 , своєю правою та лівою ногою наніс 4 удари область спини та нижніх кінцівок, а саме: правою ногою один удар в нижню область спини з ліва, правою ногою один удар в область проекції колінного суглобу та почергово наніс правою та лівою ногами два удари в область лівого стегна, після чого з місця вчиненні кримінального правопорушення зник;

-протоколом від 07.03.2019 прийняття заяви ОСОБА_5 до органу поліції про вчинене кримінальне правопорушення, в якій вона просить прийняти заходи до її співмешканця - ОСОБА_6 , який 25.02.2019 приблизно о 14 годині 00 хвилин, за адресою: м.Дніпро, пр.Слобожанський, 67/58, спричинив їй тілесні ушкодження;

-висновком експерта №960е від 28.03.2019, згідно якого у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців на тулубі, верхніх та нижніх кінцівках, садна на лівому передпліччі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминущі наслідки. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до звернення за медичною допомогою до 6 МКЛ, тобто і в термін на який вказує обстежена. За своїм характером виявлені у неї тілесні ушкодження не є небезпечними для життя, так як останні не спричинили загрозливих для життя явищ в момент заподіяння.

Оцінюючи докази, суд вважає, що дії ОСОБА_6 , які виразилися в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України.

Судом із достовірністю встановлено, та це підтверджує обвинувачений, що мотивом кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_6 , є особисті раптово виниклі неприязні відносини між ним та потерпілою.

Характер дій, які застосував ОСОБА_6 , відносно потерпілої, дають підстави суду вважати, що обвинувачений діяв з прямим умислом, тобто, усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії), передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Докази про те, що дії потерпілої несли загрози здоров`ю або життю обвинуваченого, судом не встановлені.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше засуджувався та має не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 згідно ст.67 КК України, суд відносить рецидив злочину та вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах, у стані алкогольного сп`яніння.

Суд відносить вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння до обставини, що обтяжує покарання останньому, оскільки згідно Постанови Верховного суду України від 15.03.2018 по справі № 372/2291/16-к, не виключена можливість встановлення судом факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження всієї сукупності доказів, а не виключно результатами відповідного огляду на стан сп`яніння.

Отже, виходячи з показів потерпілої ОСОБА_5 та самого обвинуваченого ОСОБА_6 , які вказали, що конфлікт стався після вживання напередодні останнім великої кількості алкогольних напоїв, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 в момент вчинення кримінального правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння.

До обставин, які пом`якшують покарання суд відносить те, що обвинувачений свою провину у скоєнні інкримінуємого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, у скоєному щиро каявся, що характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого ним злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дав правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання, відсутність до нього матеріальних та моральних претензій з боку потерпілої, яка його вибачила та продовжує проживати з ним разом.

Обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, характеризується задовільно.

Таким чином, з огляду на обставини, які пом`якшують покарання, думку потерпілої щодо призначення покарання для ОСОБА_6 , тому суд вважає можливим, призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

До матеріалів справи долучено копію вироку Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.06.2018 року за яким ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.4 ст.407, ст.ст.75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.

Остаточно призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд враховує правові позиції, які вказані у рішеннях Верховного Суду, зокрема, у Постанові від 03.04.2019 року Колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, справа № 756/2336/17-к, провадження № 51-8492км18; у Постанові від 25.09.2018 року Колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, справа № 755/2117/16, провадження № 51-2932км18, а саме.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті чи частини статті Особливої частини Кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього кодексу.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком (ч.4).
Згідно ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Отже положення ч.3 ст.72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень статей 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч.3 ст.72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу, а лише неможливість складання цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Керуючись ст.ст.369-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме, 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривень.

На підставі ч.1 ст.71, ч.3 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2019 року за ч.1 ст.125 КК України та за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.06.2018 року за ч.4 ст.407 КК України, ОСОБА_6 вважати засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме, 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривень, які виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання та затримання засудженого органом поліції.

Обвинувачений, прокурор та потерпіла мають право подати апеляційну скаргу на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до Дніпровського апеляційного суду.

На підставі ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, та потерпілий.

Суддя: ОСОБА_1