Провадження №1-кп/761/673/2019
В И Р О К
іменем України

04 вересня 2019 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , в приміщенні суду під час відкритого судового розгляду кримінального провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0012336 від 19.10.2017) по обвинуваченню

ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Керстенці Чернівецької області, громадянки України, незаміжньої, яка офіційно не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

У С Т А Н О В И В:

В 2017 році, у невстановлений день та час, у невстановленому місці, обвинувачена ОСОБА_4 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, розробили злочинний план, спрямований на шахрайське заволодіння коштами громадян, суть якого полягала у тому, що вони орендуватимуть квартири подобово, проте в подальшому здаватимуть їх на тривалий строк, отримуючи за це кошти у шахрайський спосіб.

У подальшому, а саме у вересні 2017 року, у невстановлений день та час, обвинувачена ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знайшли через мережу «Інтернет» оголошення про добову оренду квартири за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, зустрівшись з суборендарем 11 вересня 2017 року, о 10 годині 30 хвилин, обвинувачена ОСОБА_4 орендувала вказану квартиру на одну добу, отримавши ключі від неї.

Далі, розмістивши оголошення у всесвітній мережі «Інтернет» про довгострокову здачу зазначеної квартири в оренду, 11 вересня 2017 року, близько 12 години, обвинувачена ОСОБА_4 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись в приміщенні згаданої орендованої квартири, зустрілись з потерпілою ОСОБА_7 , яка бажала укласти договір оренди квартири на довгий строк, при цьому особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, ввівши в оману потерпілу ОСОБА_7 , надала останній свій паспорт, повідомивши, що саме вона є власницею квартири. Згодом підписавши договір оренди строком на один рік, потерпіла ОСОБА_7 , будучи впевненою в добросовісності дій особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, будучи введеною в оману та не здогадуючись про її дійсні наміри, передала особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, грошові кошти в сумі 12 000 грн., якими остання з обвинуваченою ОСОБА_4 розпорядились на власний розсуд після залишення місця вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, у вересні 2017 року, у невстановлений день та час, обвинувачена ОСОБА_4 , діючи повторно щодо вчинення шахрайських дій, за попередньою змовою групою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, знайшли через мережу «Інтернет» оголошення про добову оренду квартири за адресою: АДРЕСА_3 , після чого 10 вересня 2017 року, о 21 годині, зустрівшись з суборендарем, обвинувачена ОСОБА_4 орендувала вказану квартиру на декілька діб.

Далі, розмістивши оголошення у всесвітній мережі «Інтернет» про довгострокову здачу зазначеної квартири в оренду, обвинувачена ОСОБА_4 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 11 вересня 2017 року, близько 13 години 30 хвилин, знаходячись в приміщенні орендованої квартири, зустрілись з потерпілою ОСОБА_8 , яка бажала укласти договір оренди квартири на довгий строк. У подальшому, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, надала потерпілій ОСОБА_8 свій паспорт, при цьому ввела в оману останню, повідомивши її, що саме вона є власницею квартири. Підписавши з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, договір оренди строком на один рік, потерпіла ОСОБА_8 , будучи впевненою в добросовісності дій згаданої особи, будучи введеною в оману та не здогадуючись про її дійсні наміри, передала останній грошові кошти в сумі 10 000 грн. Отримавши зазначені кошти, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, у присутності обвинуваченої ОСОБА_4 передала потерпілій ОСОБА_8 ключі від квартири, після чого обвинувачена ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, залишили місце вчинення злочину, а грошовими коштами розпорядились на власний розсуд.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, щиро розкаялась, підтвердила обставини вчинення злочинів, викладені вище, та при цьому пояснила, що вона разом з іншою особою через мережу «Інтернет» орендувала на незначний період квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , після чого вони розміщували оголошення про здачу цих квартир в оренду на тривалий строк. Далі, як пояснила обвинувачена ОСОБА_4 , зустрівшись з потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мали намір орендувати квартири, вони повідомляли їм неправдиву інформацію щодо права власності на такі квартири, після чого підписували з ними договір оренди на тривалий проміжок часу. Потім, отримавши кошти від потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відповідно 12000 грн. і 10000 грн., вони розпорядились ними на власний розсуд.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, дії обвинуваченої ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому повторно, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд бере до уваги і визнає обставинами, які пом`якшують покарання - її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Також, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує те, що вона на наркологічному обліку не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом епілепсія, при цьому обставин, пов`язаних з неосудністю останньої в судовому засіданні не встановлено, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційного місця роботи немає, а відтак і стабільного заробітку, тому, на думку суду, в даному конкретному випадку є можливість обмежитись їй мінімальним розміром покарання у виді обмеження волі, передбаченим у санкції ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, беручи до уваги всі обставини даної справи, зокрема те, що обвинувачена ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягається вперше, а під час досудового розслідування і судового розгляду претензій матеріального характеру до обвинуваченої не заявлено (цивільний позов у справі не подавався), а також і те, що сама обвинувачена ОСОБА_4 щиро запевнила суд про недопустимість буд-яких протиправних вчинків у майбутньому, суд вважає, що в даному конкретному випадку є можливість виправлення останньої без відбування покарання, і тому по відношенню до неї застосовує ст. 75, 76 КК України, і викладене на думку суду, є справедливим а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за якою призначити їй покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі, якщо вона протягом іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1