АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/476/19 Справа № 695/330/16-к Категорія: п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу управління прокуратури області ОСОБА_6 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2019 року, якою кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , що обвинувачувались за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України закрите на підставі п.2 ч.2 ст.284 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2019 кримінальне провадження №0000376 від 02.09.2015 за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Не погодившись з ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.03.2019 року прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити пропущений з поважних причин процесуальний строк, передбачений на подачу апеляційної скарги на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.03.2019 у кримінальному провадженні №0000376 за обвинуваченням ОСОБА_10 і ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України. Ухвалу Золотоніського міськраионного суду Черкаської області від 21.03.2019 року скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

В обґрунтування своєї апеляції прокурор зазначає, що вказане рішення суду є незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду.

Вказує, що задовольняючи клопотання сторони захисту про закриття криміналі провадження з підстав неіснуючої відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення, суд вийшов за межі наданих йому повноважень вирішив питання яке не відноситься до його компетенції, тим само грубо порушив кримінальний процесуальний закон, та вказане слугувало ухваленню 21.03.2019 незаконного рішення.

Так, вказує апелянт, відповідно до ч. 1 ст. 324 КПК України якщо в судове засідання не прибув за повідомленням прокурор або захисник у кримінальному провадженні, де участь захисника є обов`язковою, суд відкладає судовий розгляд, визначає дату, час та місце проведення нового засідання і вживає заходів до прибуття їх до суду. Одночасно, якщо причина неприбуття є неповажною, суд порушує питання про відповідальність прокурора або адвоката, які не прибули, перед органами, що згідно із законом уповноважені притягати їх до дисциплінарної відповідальності.

Навіть визнання судом причини неприбуття прокурора неповажною, відповідно до КПК України не може бути підставою для продовження судового розгляду, у тому числі розгляду клопотань учасників та прийняття процесуальних рішень, за відсутності державного обвинувачення.

Більш того, вказує прокурор, що відповідно до довідки про результати аналізу вхідної кореспонденції від 03.04.2019 відділом документального забезпечення прокуратури Черкаської області проведено аналіз вхідної кореспонденції за січень - березень 2019 року щодо надходження повісток про виклик державного обвинувача в судові засідання Золотоніського міськрайнного суду Черкаської області в кримінальному провадженні №0000376 від 02.09.2015 за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 3( 7 України (судова справа 695/330/16-к). Установлено, що протягом січня - березня 2019 року повісток про необхідність прибути прокурора на судові засідання у вказаному кримінальному провадженні до прокуратури області не надходило. За номером судової справи 695/330/16-к надійшов лише супровідний лист від 28.03.2019 №10216-19 про направлення копії ухвали Золотоніського міськрайонного суду в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 і ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України для відому.

Вказує, що в основу рішення суду замість оцінки доказів на предмет їх допустимості та належності, як того вимагає ст. 372 КПК України, судом покладено факти неявок прокурора та неприбуття свідків для їх допиту в суді.

Зазначає, що протягом 3 років проведення судового провадження прокурором не забезпечено власної присутності в судовому засіданні в семи випадках, з яких про проведення судового засідання 21.03.2019 судом взагалі прокуратуру області не повідомлялось. В інших випадках, прокуратурою області надсилались відповідні листи, які містяться в матеріалах судової справи, про перенесення судового засідання на іншу дату, в зв`язку з участю державного обвинувача в інших судових засіданнях в судах, віддалених від м. Золотоноша, а тому вказані причини неявок прокурора є поважними.

Також, проводячи судовий розгляд і розглядаючи клопотання сторони захисту за відсутності прокурора, суддею порушено вимоги ст. 350 КПК України, так як клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження. На початку судового розгляду судом визначено відповідний порядок його проведення, обсяг та черговість дослідження доказів винуватості обвинувачених та доказів сторони захисту в суді.

Зазначає, що в матеріалах судової справи містяться докази, надані стороною обвинувачення, а саме висновки експерта, матеріали негласних слідчих (розшукових) дій, протоколи слідчих та інших процесуальних дій. Вказані докази сторони обвинувачення судом не досліджувались. Будь-яких клопотань державного обвинувачення про недоцільність у дослідженні цих доказів під час судового провадження не заявлялось.

Таким чином, головуючий суддя порушив вимоги ст. 349 КПК України, та не виконав рішення суду яке набрало законної сили, а саме ухвалу судді Золотоніського районного суду ОСОБА_1 , якою визначено порядок та обсяг доказів, які підлягають дослідженню в суді. Указане, також, свідчить про порушення суддею вимог ст.ст. 2, 22 КПК України, які полягають в упередженому та необ`єктивному здійсненні правосуддя на користь сторони захисту.

Крім того, вказує апелянт, до прокуратури області вказане рішення суду надійшло лише 28.03.2019, що підтверджується датою «26.03.2019» на печатці Укрпошти. зазначеній на конверті Золотоніського міськраионного суду, в якому надійшла вказана ухвала суду; копією супровідного листа Золотоніського міськраионного суду з вхідним номером прокуратури області про отримання вказаної ухвали від 28.03.2019 №10216-19, та фактичним отриманням 29.03.2019 вказаної ухвали прокурором ОСОБА_6 .

З огляду на викладене, прокурор вказує, що був позбавлений можливості в семиденний строк оскаржити відповідне рішення суду з поважних причин, а тому вважаючи причину пропуску строку на подачу апеляційної скарги поважною просить його поновити.

На апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_7 подав заперечення та просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.03.2019 року залишити без змін.

Вважає, що наведені у скарзі доводи про незаконність винесеною судового рішення с безпідставними та свідчать лише про намагання прокурора-скаржника поставити суд під свою залежність, ігноруючи при цьому передбаченим КПК України, ст. 8 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ін., якими судам надано особливі повноваження забезпечувати своїми діями та рішеннями дотримання всіх принципів правосуддя та створювати всі умови для реалізації змагальності, рівноправності сторін, повагу до людської гідності та сприяння захисту одних учасників процесу від посягання інших, виправдовуючи при цьому свою пасивність та бездіяльність при розгляді кримінального провадження по суті в суді.

Вказує, що посилання скаржника, на те що він не знав про дату проведення судових засідань, не відповідають дійсності оскільки, крім судових повідомлень про призначення чергового розгляду кримінального провадження маються відомості на офіційному сайті суду, а також в кожному конкретному випадку йому були телефонні нагадування з боку сторони захисту про необхідність явки в суд, які скаржником ігнорувалися без будь-яких пояснень.

Вважає, що ухвала Золотоніського міськрайсуду є законною та обґрунтованою, а посилання скаржника, що судове рішення ухвалене без участі прокурора необхідно розцінювати, як умисне ухилення прокурора-скаржника та інших процесуальних прокурорів від участі у розгляді кримінального провадження в зв`язку з чим суд вимушений був ухвалити саме таке рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, що в ній наведені, думку захисника та обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з вимогами ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, за винятком випадків, передбачених цим кримінальної відповідальності.

Згідно вимог ст. 340 КПК України якщо в результаті судового розгляду прокурор дійде переконання, що пред`явлене особі обвинувачення не підтверджується, він після виконання вимог ст. 341 цього Кодексу повинен відмовитися від підтримання державного обвинувачення і викласти мотиви відмови у своїй постанові, яка долучається до матеріалів кримінального провадження. Копія постанови надається обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до змісту ст. 341 КПК України якщо в результаті судового розгляду прокурор дійде переконання, що необхідно відмовитися від підтримання державного обвинувачення він повинен погодити відповідні процесуальні документи з прокурором вищого рівня. Суд за клопотанням прокурора відкладає судове засідання та надає прокурору час для складення та погодження відповідних процесуальних документів.

Якщо прокурор вищого рівня відмовляє у погодженні постанови про відмову від підтримання державного обвинувачення, він усуває від участі в судовому розгляді прокурора, який ініціював таке питання, та самостійно бере участь у ньому як прокурор або доручає участь іншому прокуророві. У такому разі судовий розгляд продовжується в загальному порядку.

Таким чином, законом чітко врегульовано порядок відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення, а також визначено відповідний процесуальний механізм реалізації таких повноважень державним обвинувачем. Вказані повноваження є виключною компетенцію прокурора.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження з підстав неіснуючої відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення, суд вийшов за межі наданих йому повноважень та вирішив питання, яке не відноситься до його компетенції, тим самим грубо порушив кримінальний процесуальний закон.

Колегія суддів вбачає, що суд 21.03.2019 року ухвалив рішення про закриття кримінального провадження за відсутності державного обвинувача, при цьому не врахувавши, що навіть визнання судом причини неприбуття прокурора неповажною, відповідно до КПК України не може бути підставою для продовження судового розгляду, у тому числі розгляду клопотань учасників та прийняття процесуальних рішень за відсутності прокурора, у випадку коли його участь є обов`язковою.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов помилкового висновку та розцінив неявку прокурора до суду у даній справі, як відмову від обвинувачення закривши кримінальне провадження.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора такою, що підлягає задоволенню, а ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 404, 405, п. 4 ч. 1 ст. 407, ст. 409, ст. 412, ст. 419 КПК України КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора відділу управління прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 - задовольнити

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000376 за обвинуваченням ОСОБА_9 і ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження № 0000376 від 02.09.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, у суді першої інстанції.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :