Справа № 497/1313/19
Провадження № 1-кс/497/378/19
УХВАЛА

29.08.2019 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:

27.08.2019 року слідчий СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна.

З клопотання вбачається, що в СВ Болградського ВП на розгляді знаходяться матеріали кримінального провадження ЄРДР № 0000282 від 26.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за фактом таємного викрадення майна, а саме що в ніч на 26.08.2019 року невідома особа, проникла в приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 та таємно викрала гроші у розмірі 1200 гривень, наявні у розрахунковій касі магазину, які належать ОСОБА_5 .

З метою встановлення винної особи та обставин злочину, 26 серпня 2019 року проведено первинний огляд місця події, а саме: магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого на території огородженого двору магазину, виявлені гумові тапці темно-синього кольору, виробництва "Крок", з вказаним розміром 42/44, згідно пояснень ОСОБА_5 , на його думку виявлене взуття належить невідомій особі, причетної до вказаної крадіжки.

Зважаючи на те, що виявлені гумові тапці є предметом якій містить відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що підлягають встановленню під час зазначеного кримінального провадження, слідчим прийняте рішення про вилучення виявленого майна.

Також під час проведення первинних слідчо-розшуквоих заходів, органом досудового розслідування, встановлено, що виявлені під час огляду місця події гумові тапці, належать раніше судимому за вчинення корисних злочинів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , під час профілактичної бесіди, останній визнав свою вину до вчинення зазначеного злочину, та надав пояснення з приводу своєї причетності до вчинення ряду крадіжок з магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

У підтвердження своїх пояснень, ОСОБА_6 , 26 серпня 2019 року, добровільно видав гроші у розмірі 399 гривень, номіналом:

- 3 купюри по 100 гривень 2005 року випуску: серії ЕЖ № 2035203; серії КФ № 5150799; серії ЗХ № 3329836;

- 3 купюри по 20 гривень; серії ПИ № 1278125, 2011 року випуску; серії ТБ № 5273506, 2013 року випуску; серії ЧА № 2814124, 2016 року випуску;

- 3 купюри по 10 гривень: серії ДЛ № 7623950, 2004 року випуску; серії ЦЗ № 2916072 та ЦВ № 9944260, 2015 року випуску;

- 2 купюри по 2 гривні: серії РЄ 7542255, 2011 року випуску; серії ТА № 5265378, 2013 року випуску;

- 5 купюр по 1 гривні: серії УЖ № 6878242, 2014 року випуску; серії ГШ № 5741746, 2006 року випуску; серії ПБ № 5497384, серії СИ № 9562098 та серії СЖ № 5181786, 2014 року випуску.

Під час видачі, ОСОБА_6 пояснив, що видані ним гроші є рештою від викрадених в ніч на 26 серпня 2019 року з магазину «Чувга», загальну суму яких він не пам`ятає.

Крім грошей, ОСОБА_6 добровільно видав мобільний телефон марки «Nokia» модель «RM 974», IMEI: НОМЕР_1 , салатового кольору, вказавши на який, пояснив, що виданий телефон він таємно викрав в ніч на 22.07.2019 року, з салону автомобіля «Ford Transit», білого кольору, наявного у дворі магазину «Чувга», за адресою: с. Кубей, вул. Сатірова, 73 «А».

У виданому мобільному телефоні, ОСОБА_5 , впізнав належний йому телефон, викрадений в нього при обставинах на які посилається ОСОБА_6 .

На підставі того, що майно видане ОСОБА_6 , здобуто не законним шляхом, являється предметом злочину, слідчим прийняте рішення про вилучення раніше наведеного майна, яке поміщено до без номерного сейф пакету, та направлено до Болградського ВП.

З метою забезпечення збереження вилучених у кримінальному провадженні предметів, які є предметом кримінального правопорушення, слідчий просить накласти арешт на вищевказане майно.

Слідчий СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання у її відсутності, клопотання підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є власниками вище зазначеного майна, в судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили.

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов висновку щодо задоволення клопотання, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

В судовому засіданні встановлено, що 26.08.2019 року до чергової частини Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_5 , про те, що в ніч на 26.08.2019 року ОСОБА_6 проник у приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав грошові кошти, належні ОСОБА_5 (ЖЄО №2628 від 26.08.2019 року).

Вказані відомості 26.08.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282 за попередньою правовою кваліфікацією ч.3 ст.185 КК України.

З протоколу огляду місця події від 26.08.2019 року, вбачається, що слідчим під час проведення обшуку було виявлено та вилучено гумові тапці. Після цього з протоколу добровільної видачі від 26.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_6 добровільно видав вище перелічене майно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження є всі підстави обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, про що свідчать вилучені предмети. Також слідчим доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт, буде використано, як доказ у кримінальному провадженні.

Оцінивши обставини визначені ст.ст. 132,170 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим і підлягає задоволенню, так як вищезазначене майно, є речовим доказом у кримінальному правопорушенні, та вважає необхідним застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вилученого майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132,170-173,395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000282 від 26.08.2019 року, а саме на:

- гумові тапці, темно-синього кольору, виробництва «Крок», 42/44 розміру, упаковані у без номерний сейф пакет;

- гроші у розмірі 399 гривень, номіналом: 3 купюри по 100 гривень 2005 року випуску: серії ЕЖ № 2035203; серії КФ № 5150799; серії ЗХ № 3329836; 3 купюри по 20 гривень: серії ПИ №1278125,2011 року випуску; серії ТБ № 5273506, 2013 року випуску; серії ЧА № 2814124, 2016 року випуску; 3 купюри по 10 гривень: серії ДЛ № 7623950, 2004 року випуску; серії ЦЗ № 2916072 та ЦВ № 9944260, 2015 року випуску; 2 купюри по 2 гривні: серії РЄ 7542255, 2011 року випуску; серії ТА № 5265378, 2013 року випуску; 5 купюр по 1 гривні: серії УЖ № 6878242, 2014 року випуску; серії ГШ № 5741746, 2006 року випуску; серії ПБ № 5497384, серії СИ № 9562098 та серії СЖ № 5181786, 2014 року випуску;

- мобільний телефон марки «Nokia» модель «RM 974», IMEI: НОМЕР_1 , салатового кольору.

Гумові тапці передати на зберігання до камери зберігання речових доказів Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Болград, пр. Соборний, 97, інше майно залишити на зберіганні у ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1