Провадження № 1-кс/161/8525/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5 , представника володільця майна адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.08.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:
До Луцького міськрайонного суду надійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.08.2019 року, а саме 4 (чотирьох) бочок піролізних овальної форми, повністю заповнені деревним вугіллям, 2 (двох) бочок піролізних прямокутної форми, 11 (одинадцяти) металевих контейнерів прямокутної форми, які використовуються у піролізних бочках під час виробничого процесу, металевого гідравлічного пристрою без маркування, обладнаного електричним двигуном, який використовується при розколенні полін дерева, 126 (сто двадцять шість) мішків білого кольору, повністю заповнених предметами, зовні схожі на деревне вугілля, 2 (двох) бензопил бувших у використанні марки «efco МТН 510», 344,2 (триста сорок чотири) метрів кубічних лісоматеріалів різної довжини та діаметру, а також автомобіля марки «ЗІЛ-131» д.н.з. НОМЕР_1 .

Клопотання мотивує тим, що 21.06.2019 року відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000506 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.08.2019 року накладений арешт на зазначене належне йому майно. Вважає, що арешт накладено необґрунтовано, в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ст.241 КК України, так як він є суб`єктом підприємницької діяльності та здійснює таку підприємницьку діяльність на законних підставах. На даний час підприємницька діяльність зупинена у зв`язку із накладеним на майно арештом, останній несе матеріальні збитки. Рахує, що потреба у накладенні арешту на майно відпала, так як досудовим розслідування на даний час не доведено його вину у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, не здобуто достатніх доказів винуватості, тому просить скасувати арешт вищевказаного майна.

Перевіривши матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку заявника та його представника, які підтримали клопотання, думку прокурора та слідчого, які заперечували щодо скасування арешту майна, приходжу до висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частина 2 ст.170 КПК України передбачає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом з цим, п. 1 ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 ст. 174 КПК України передбачає, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Судом встановлено, що СУ ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000506 від 21.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.241 ч.1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.08.2019 року накладений арешт на належне ОСОБА_5 майно, зокрема на: 4 (чотири) бочки піролізних овальної форми, 2 (дві) бочки піролізних прямокутної форми, 11 (одинадцять) металевих контейнерів прямокутної форми, які використовуються у піролізних бочках під час виробничого процесу, металевий гідравлічний пристрій без маркування, обладнаний електричним двигуном, який використовується при розколенні полін дерева, 2 (дві) бензопили бувших у використанні марки «efco МТН 510», 344,2 (триста сорок чотири) метрів кубічних лісоматеріалів різної довжини та діаметру, а також автомобіль марки «ЗІЛ-131» д.н.з. НОМЕР_1 .

На даний час, володільцю вилученого майна ОСОБА_5 підозри у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення не пред`явлено.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
На підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Так, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зокрема, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.
Суд також наголошує на тому, що втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статті 1 Протоколу № 1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення цієї рівноваги відбивається в структурі статті 1 загалом, а отже, й у частині другій. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.
У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, вмотивованим та обґрунтованим. Рішення відповідає цим критеріям, якщо воно ухвалено у відповідності із нормами матеріального та процесуального права на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, належним чином оціненими в їх сукупності та з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Заслухавши думку учасників судового процесу, враховуючи наведені обґрунтовані в клопотанні мотиви, з огляду на те, що в судовому засіданні не встановлено законних підстав та достатніх доказів щодо необхідності подальшого арешту майна, не надано доказів, що вилучене майно здобуте злочинним шляхом, не доведено, що воно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, містить інші відомості, які могли б бути використані як доказ арешту, чи обставин, що встановлені під час кримінального провадження №0000506, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.241 ч.1 КК України, тобто не відповідає критеріям п.п.3,4 ч.2 ст.167 КПК України, а тому враховуючи те, що дане майно набуте власником на законних підставах, клопотання про скасування арешту майна підлягає до задоволення. Разом з тим, з метою забезпечення збереження речових доказів, з позбавленням права розпорядження зазначеним майном.

Виходячи з предмету злочину, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України, суд не вважає також за можливе задовольнити клопотання в частині скасування арешту на деревне вугілля, яке знаходиться в 4 бочках піролізних овальної форми та 126 мішків білого кольору, повністю заповнених предметами, зовні схожими на деревне вугілля, тому у цій частинні у задоволенні клопотання слід відмовити.

Крім того, ОСОБА_5 слід роз`яснити, що відповідно до ст.374 КПК України при ухваленні вироку судом вирішується питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.98, 100, 131, 170, 174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.08.2019 року задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений на майно ухвалою Луцького міськрайонного суду від 21.08.2019 року на належне ОСОБА_5 , а саме: 4 (чотири) бочки піролізних овальної форми, 2 (дві) бочки піролізних прямокутної форми, 11 (одинадцять) металевих контейнерів прямокутної форми, які використовуються у піролізних бочках під час виробничого процесу, металевий гідравлічний пристрій без маркування, обладнаний електричним двигуном, який використовується при розколенні полін дерева, 2 (дві) бензопили бувших у використанні марки «efco МТН 510», 344,2 (триста сорок чотири) метрів кубічних лісоматеріалів різної довжини та діаметру, а також автомобіль марки «ЗІЛ-131» д.н.з. НОМЕР_1 з позбавленням права розпорядження зазначеним майном.

В решті вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1