ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/172/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 Справа №640/9853/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, працюючого неофіційно, який перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2008 р.н. та 2016 р.н., раніше не судимий, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком 2 роки.
Згідно зі ст. 76 КК України, на ОСОБА_8 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вироком встановлено, що ОСОБА_8 25.08.2017 року, приблизно о 12-40 годині, керував технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 та рухався по вул. Шевченко в м. Харків зі сторони вул. Тахіатаської в сторону вул. Героїв Праці. В районі буд. №307 по вул. Шевченко, водій ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 10.1 і 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду», та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який тривалий час стояв на проїжджій частині, хитаючись зі сторони у сторону внаслідок алкогольного сп`яніння та перетинав проїжджу частину зліва направо по ходу руху автомобіля. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/250-А/18 від 22.03.2018 ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з наявністю синців на обличчі, багатофрагментарного перелому лобової кістки з переходом на підставу передньої черепної ямки, перелому кісток носа, передньої і латеральної стінок правої гайморової пазухи, забій головного мозку; перелом правої пластини щитовидного хряща, гематома м`яких тканин у області правого плечового суглоба. Порушення Правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_8 , виразилося в тому, що він, керуючи транспортним засобом об`єктивно усвідомлюючи, що на проїжджій частині знаходився пішохід в стані алкогольного сп`яніння, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для пішохода об`їзду, не переконався, що зміна напрямку руху буде безпечною та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , що спричинило останньому тяжкі тілесні ушкодження. Порушення правил безпеки дорожнього руху, які встановлені у діях ОСОБА_8 згідно висновків автотехнічних експертиз № 939/17 від 16.11.2017, № 550 від 22.01.2018 та № 6698 від 03.04.2018 перебувають у причинному зв`язку з виникненням події.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити вирок, виключити з вироку додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік. Мотивуючи скаргу вказав, що ОСОБА_8 повністю визнав вину у скоєнні злочину, розкаявся, дав суду правдиві показання, відшкодував потерпілому завдані збитки, обставини, що обтяжують покарання, відсутні. Вважає, що призначене покарання в частині застосування додаткового покарання є занадто суворим, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Звертає увагу на дані, що позитивно характеризують його підзахисного, наявність у нього двох малолітніх дітей, необережну форму вини. Також вказав, що наїзд на пішохода трапився випадково та через те, що останній перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та почав падати на дорогу перед автомобілем. Обвинувачений одразу надав ОСОБА_9 першу медичну допомогу, викликав швидку, потерпілий претензій до обвинуваченого немає. Також зазначив, що ОСОБА_8 неофіційно працює експедитором, керування транспортним засобом є джерелом його доходу, необхідне для забезпечення родини та дітей.

Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та вважав вирок районного суду законним та обгрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.
Правова кваліфікація та обґрунтованість засудження обвинуваченого за даним вироком учасниками розгляду не оспорюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, а саме в частині правильності призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини кримінального правопорушення, в тому числі і стан алкогольного спяніння потерпілого, поведінку обвинуваченого під час ДТП та після, відсутність претензій з боку потерпілого, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, має цивільну дружину, на утриманні двох малолітніх дітей - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштований, однак з його слів працює неофіційно у приватного підприємця реалізатором та водієм.

Обставинами, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття, відшкодування шкоди потерпілому.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При вирішенні питання про необхідність застосування до ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, судом враховано, що злочин, який інкриміновано обвинуваченому, є тяжким, з необережною формою вини, ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 10.1 і 12.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого потерпілому спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Також, судом взято до уваги, що ОСОБА_8 має посвідчення водія, і з його слів працює, однак не надав до суду відомостей про працевлаштування і що його робота повязана з необхідністю керування транспортними засобами.
Таким чином, районний суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 додаткового покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 1 року позбавлення права керування транспортними засобами.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаними висновками районного суду, підстав для виключення із вироку додаткового покарання немає, призначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчиненого злочину, суспільної небезпечності кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації.
Стосовно апеляційної вимоги захисника про необхідність врахування обставин, що пом`якшують покарання та даних, що позитивно характеризують особу обвинуваченого, наявність у нього двох малолітніх дітей, то судом першої інстанції такі обставини вже з достатньою повнотою враховано при постановленні вироку.
Колегія суддів звертає увагу, що стороною захисту як в суді першої інстанції, так й при апеляційному розгляді кримінального провадження не надано жодних доказів того, що обвинувачений працює та його робота пов`язана з необхідністю керування транспортним засобом.
При цьому, згідно з ч. 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги захисника є необґрунтованими та не спростовують висновки суду першої інстанції.
Судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його зміни та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді: