КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року, відносно

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч.2 ст. 122, ч.3 ст.27 ч.2 ст27, ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 209 КК України

за участю
прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваної ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 22 вересня 2019 року включно, з визначенням альтернативного запобіжного заходу - застави у розмірі 521 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 1 000 841 (один мільйон вісімсот сорок одна) грн.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя вирішуючи питання як про застосування запобіжного заходу, так і про його продовження, дійшов висновку, з урахуванням конкретних обставин справи, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним в провадженні ризикам та прийняв рішення про необхідність продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_5 в своїй апеляційні скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_7 .
Захисник вважає, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, ігнорування практики ЄСПЛ, та у зв`язку з тим, що рішення слідчого судді грунтується виключно на припущеннях.

Також, на думку сторони захисту, слідчий суддя, зазначаючи в ухвалі про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не навів жодного доказу для такого висновку, керуючись лише припущеннями та тяжкістю злочину, який інкримінують ОСОБА_7 .
Як вказує апелянт, з матеріалів даного кримінального провадження та додатків до клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою вбачається, що всі перераховані докази в клопотанні прокурора та ухвалі слідчого судді не мають жодного відношення до підозрюваної ОСОБА_7 . В зазначених матеріалах не має навіть згадки про будь-які протиправні дії конкретно підозрюваної ОСОБА_7 . Лише свідки ОСОБА_10 та Страстний дають свідчення про те , що вони знають ОСОБА_7 як «кадровичку», при цьому не зазначають про те, які функції вона виконувала і взагалі звідки вона їм відома. Сама ОСОБА_7 неодноразово зазначала, що ніколи не була знайома з вказаними свідками. А тому можливо зробити висновок, що в діях підозрюваної ОСОБА_7 взагалі відсутній склад злочинів, які їй інкримінуються стороною обвинувачення.
На думку захисника, все, що зазначено слідчим суддею в ухвалі про продовження строку тримання під вартою стосовнообгрунтованості підозри є його суб`єктивним припущенням, не грунтується на матеріалах кримінального провадження, про що свідчить відсутність мотивувальноїчастини судового рішення щодо продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 , що повинно тягнути за собою скасування ухвалислідчого судді, як незаконної.
Крім того, посилаючись на відсутність ризиків, сторона захисту зазначає, що ОСОБА_7 жодного разу не вчиняла дій, які б свідчили про її намір переховуватися від органів слідства чи суду.
В матеріалах кримінального провадження не міститься доказів того, що підозрювана ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, як не міститься і достовірних та перевірених фактів, що ОСОБА_7 буде незаконно впливати на свідків, потерпілих, а також будь яких даних про те, що підозрювана ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення , у якому підозрюється.
Також, апелянт вважає розмір застави, визначений підозрюваній, завідомо непомірним, та стверджує, що слідчим суддею не враховано платоспроможність підозрюваної ОСОБА_7 , не обгрунтовано в чому саме полягав виключний випадок на підставі якого слідчий суддя зробив висновок про необхідність визначення такого надмірного розміру застави - 521 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 000 841 грн., який перевищує розмір застави, передбачений п. 3 ч. 5 ст. 182 (80 - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), що є істотним порушенням вимог КПК України та ї практики ЄСПЛ.

Також сторона захисту вказує, що в даному кримінальному провадженні відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що інший, більш м`який та не пов`язаний з позбавленням волі запобіжний захід, наприклад особисте зобов`язання або домашній арешт, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 , в своїй апеляційні скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Апелянт, вважаючи ухвалу слідчого суді незаконною, зазначає, що суддя ОСОБА_11 вже приймала участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і не мала права брати участі у цьому проваджені, а отже дана ухвала повинна бути скасована.
Також, як зазначає захисник, було порушено право на захист, оскільки 02 травня 2019 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було укладено договір про надання правової допомоги. Будь-якого повідомлення від слідчого судді про розгляд клопотання прокурора захисник ОСОБА_6 не отримував і підозрювана ОСОБА_7 від останнього як захисника не відмовлялась. Неповідомлення однієї із сторін справи у кримінальному процесі істотно порушує принцип рівності сторін.

Як вказує апелянт, вина ОСОБА_7 тільки в тому, що вона була особисто знайома з одним із свідків в цій справі, але будь-якої участі в злочинній діяльності не приймала, а тому не намагатиметься переховуватись, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин даної справи, так як особисто зацікавлена в тому, щоб кримінальна справа швидше закінчилась та вона мала можливість продовжувати спокійно жити далі і займатись підприємницькою діяльністю.

Заслухавши доповідь судді щодо змісту оскарженої ухвали слідчого судді, доводи підозрюваної та його захисника щодо обставин викладених в апеляційних скаргах, які вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у них обставинах і просили про їх задоволення, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, апеляційних скарг без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з таких підстав.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000123 від 22 січня 2018 року за підозрою ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (створення злочинної організації з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а також керівництво такою організацією та участі у злочинах, вчинюваних такою організацією), ч. З ст. 27 ч. 2 ст.122 КК України (організація умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, вчинені з метою залякування потерпілого та примусу до певних дій),ч.З ст.27 ч.2 ст.127 КК України (організація катування, тобто умисного заподіяння сильного фізичного болю та фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій з метою покарати його за дії, скоєні ним та у скоєнні яких він підозрюється, а також з метою залякування його, вчинені повторно за попередньою змовою групою осіб), ч. З ст. 27 ч. З ст. 307 КК України (організація незаконного збуту наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів вчинені організованою групою),ч. З ст. 209 КК України (вчинення правочинів з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що вередувало легалізації (відмиванню) доходів та набуття, володіння та використання коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, вчинені організованою групою).
19 квітня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255 ч. 3 ст. 27, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 209 КК України, а 22 квітня 2019 року обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

27 червня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст.122, ч. 3 ст. 27, ч.2 ст.127, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 209 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського суду міста Києва задоволеноклопотання сторони обвинувачення про продовження підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 18 серпня 2019 року.
Постановою заступника Генерального прокурора досудове розслідування кримінального провадження продовжено до 6 місяців.
08 серпня 2019 року прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суд уми. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року зазначене клопотання задоволено та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 22 вересня 2019 року включно, з визначенням альтернативного запобіжного заходу - застави у розмірі 521 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 1 000 841 (один мільйон вісімсот сорок одна) грн.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч.2 ст. 122, ч.3 ст.27 ч.2 ст27, ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 209 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились.
Також, слідчий суддя місцевого суду ретельно дослідив доводи клопотання прокурора відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою. При цьому для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні процесуальних та слідчих (розшукових) дій, обґрунтованість та необхідність яких перевірена та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання.
Окрім цього слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_7 підозрюється, особу підозрюваної, її вік, майновий та сімейний стан, ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування не можливо провести всі заплановані слідчі дії направлені на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Продовживши строк утримання підозрюваної ОСОБА_7 під вартою, суд на законних підставах визначив їй заставу в розмірі 1 000 841 (один мільйон вісімсот сорок одна) грн. З таким рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, обставини кримінального провадження, тяжкість злочину у вчиненні якого він підозрюється, а тому правильно визначив ОСОБА_7 саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України.

Суб`єкти владних повноважень повинні приділити стільки ж уваги встановленню відповідної застави, як прийняттю рішення про те, чи є необхідним подальше утримання під вартою (Іванчук проти Польщі п. 66).
На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права підозрюваної перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи (Єчюс проти Литви п.п. 93-94, Клоот проти Бельгії п. 44), а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи захисників про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження.

Посилання апелянтів на те, що матеріали справи не містять встановлених фактичних обставин та доказів, за якими можливо встановити обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих їй кримінальних правопорушень є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.
Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисників, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 22 вересня 2019 року включно, з визначенням альтернативного запобіжного заходу - застави у розмірі 521 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 1 000 841 (один мільйон вісімсот сорок одна) грн., залишити без змін, а апеляційні скаргизахисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/4910/2019
Категорія: ст. 183 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_12
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1