233 № 233/5890/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0000090 від 26 квітня 2017 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, працездатного, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 03 жовтня 2013 року Дружківським міським судом Донецької області за ч.1 ст.263, ч.3 ст.15, ч.2 ст.199, із застосуванням ст.ст.69,70 КК України, до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 28 жовтня 2014 року по відбуттю строку покарання,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000090 від 26 квітня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 , зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ст. 177 КПК України станом на теперішній час не перестали існувати. А саме, обвинувачений може спробувати переховуватись від суду, з огляду на те, що він звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі і тяжкого кримінального правопорушення, за які передбачено покарання від 6 до 10 років позбавлення волі, що може бути визнано обвинуваченим більш небезпечним ніж втеча. Крім того, м.Костянтинівка розташоване у безпосередній близькості з лінією розмежування з непідконтрольною українській владі територією. Обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, на момент затримання офіційно не працював, дітей не має. Крім того, обвинувачений при затриманні намагався зникнути з місця скоєння злочину та в подальшому чинив опір працівникам поліції, що підтверджується рапортом, який міститься в матеріалах кримінального провадження. Також, обвинувачений, може незаконно впливати на свідка ОСОБА_6 , який був понятим під час проведення слідчих дій та ще не допитаний судом. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 непозбавлений права додатково допитати вже допитаних свідків. А також, обвинувачений, може спробувати незаконно впливати на свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , з метою зміни їх свідчень, на свою користь. Окрім того, обвинувачений, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, з огляду на те, що останній в період не погашеної і не знятої судимості за тяжкий злочин, двічі збув особливо небезпечний наркотичний засіб, та в якості свого збагачення обвинувачений обрав шляхом збуту наркотичного засобу.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив повернути клопотання прокурору у зв`язку з численними технічними помилками, допущеними в клопотанні, що, на його думку, є неприпустимим. Крім того, просив відмовити стороні обвинувачення у задоволенні клопотання про продовження цілодобового домашнього арешту у зв`язку з порушенням вимог ст. 184 КПК України, численними технічними помилками і дати йому можливість відвідувати медичні заклади, оскільки він і його мати мають захворювання і потребують медичної допомоги.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 також вважала доцільним повернути клопотання прокурору у зв`язку з допущенням технічних помилок, оскільки це, на її думку, є неприпустимим. Також поросила розглянути питання щодо надання можливості відвідування обвинуваченим і його мамою медичних установ і аптек, оскільки вони мають певні захворювання і потребують медичної допомоги.
Прокурор в судовому засіданні підтримав своє клопотання, проте заперечував проти надання можливості обвинуваченому залишати житло в денний час доби, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочинів у денний час доби, а отже існує ризик того, що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність.
Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора приходить таких висновків.
З Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що ухвалою Донецького апеляційного суду від 25 липня 2019 року ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2019 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою скасовано та застосовано до останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строком на 60 днів по 11 серпня 2019 року включно, заборонивши йому залишати житло за місцем мешкання та з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України перебуває на стадії судового розгляду, суд не має можливості продовжити та завершити розгляд кримінального провадження у зв`язку з перебуванням захисника ОСОБА_9 у відпустці з 30 липня 2019 року по 10 вересня 2019 року.
Згідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Переглядаючи доцільність продовження застосування вказаного запобіжного заходу, суд враховує існування на теперішній час ризиків, передбачених п.п.1,5 ст. 177 КПК України.
Так, продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від суду з огляду на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні ряду, в тому числі, тяжких злочинів, за які Законом передбачене покарання від 6 до 10 років позбавлення волі, а отже ризик втечі може бути розцінений ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання. У справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Окрім того, не зменшився ризик вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження кримінального правопорушення, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, тяжких злочинів, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі, проте після звільнення, відповідних висновків для себе не зробив, враховуючи ті обставини, що він звинувачується у вчиненні умисних, в тому числі, і тяжких злочинів по даному провадженню.
Між тим, на переконання суду на теперішній час перестав існувати ризик - незаконного впливу на свідків сторони обвинувачення, які вже допитані судом, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , оскільки клопотань від сторони захисту про додатковий допит вказаних свідків суду заявлено не було. З приводу незаконного впливу на свідка ОСОБА_10 , то суд зауважує, що сторона обвинувачення відмовилася від допиту вказаного свідка у зв`язку з невстановленням його місця знаходження і виїздом до м. Бердянська, а отже ризик незаконного впливу на вказаного свідка, на переконання суду, прокурором не доведений.
Вищевказані обставини дозволяють дійти суду висновку, що гарантувати запобіганню наявних ризиків кримінального провадження, може попередньо застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладені на обвинуваченого, відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, обов`язки.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з урахуванням наявності вищевказаних ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом на теперішній час не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання прокурора та продовжити дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту і встановлені відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України. При цьому, приймаючи таке рішення, суд дотримується положення ч. 6 ст. 194 КПК України, згідно із якою обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
Допущені прокурором технічні помилки в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, на думку суду, є незначними і не впливають на його суть, з огляду на що доводи обвинуваченого і захисника про його повернення прокурору не заслуговують на увагу суду.
Одночасно, з огляду на заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про необхідність в отриманні медичної допомоги ним і його мамою, з якою він разом мешкає, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.
Наявні у матеріалах справи документи про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 і його мами ОСОБА_11 , з якою він разом мешкає, свідчать про необхідність в отриманні ними медичної допомоги.
Тож, суд вважає за необхідне надати обвинуваченому ОСОБА_5 багаторазовий дозвіл на відвідування медичних закладів та установ, а також аптек міста, з наданням відповідних підтверджуючих документів.
На підставі викладеного і керуючись ст. 331 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Продовжити застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за місцем мешкання в АДРЕСА_1 , окрім відвідування останнім медичних закладів, установ, а також аптек міста, з наданням відповідних підтверджуючих документів.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи проживає ( АДРЕСА_1 ) без дозволу суду;
3) утримуватись від спілкування із свідками по вказаному кримінальному провадженню;
4) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
5) здати до відповідного органу державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали два місяці - до 02 жовтня 2019 року.
Виконання ухвали доручити Костянтинівському ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області.
Копію ухвали направити до Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області - для виконання та прокурору для здійснення контролю.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя : ОСОБА_1