Ухвала
Іменем України
26 листопада 2019 р.

м. Київ
Справа № 476/93/18
Провадження № 51 - 5829 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 травня 2019 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року,

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 травня 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 185 КК та призначено покарання за ч. 1 ст. 115 КК у виді позбавлення волі строком на 12 років; за ч. 2 ст. 289 КК у виді позбавлення волі строком на 6 років, без конфіскації майна; за ч. 1 ст. 263 КК у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч. 1 ст. 185 КК у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно до відбування покарання засудженому ОСОБА_5 призначено 14 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_6 з ОСОБА_5 121 364 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, та 50 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, а всього 621 364 грн.
Стягнуто на користь держави в особі Вознесенського відділення Очаківської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області 988 грн. 70 коп. за проведення судової балістичної експертизи та 790 грн. 96 коп. за проведення судової комплексної експертизи.
Вирішено питання речових доказів.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 20 липня 2019 року вказаний вирок залишено без змін.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що 2 жовтня 2017 року в період часу з 23 годин 00 хвилин до 24 годин 00 хвилин перебуваючи в житловому будинку, в якому мешкає громадянин ОСОБА_7 за адресою: Миколаївська область, Єланецький район, село Михайлівка, у обвинуваченого ОСОБА_5 під час розмови з ОСОБА_8 , який назвав його дівчину нецензурною лайкою, виник умисел на вчинення умисного вбивства останнього.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство обвинувачений ОСОБА_5 пішов до будинку, в якому він проживав в літній період року, де з одного із вуликів, розташованих біля житлового будинку, дістав обріз мисливської рушниці шістнадцятого калібру, моделі «ЗК», заводський номер НОМЕР_1 1952 року випуску, який взяв у свого знайомого, відносно якого матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, в серпні 2017 року для самозахисту та незаконно зберігав за місцем свого тимчасового проживання. Взявши обріз мисливської рушниці, споряджений одним набоєм та ще три набої, поклав до ганчіркового пакету та заховав у рукаві своєї куртки.

Повернувшись до житлового будинку, в якому мешкає громадянин ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_8 на автомобілі останнього, моделі «ВАЗ - 2101», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , поїхати до смт. Єланець. По дорозі обвинувачений ОСОБА_5 домовився з ОСОБА_8 заїхати на територію аеродрому, що знаходиться на відстані близько 2 кілометрів від смт. Єланець для спільного вживання наркотичних засобів.

3 жовтня 2017 року близько 3 годин 00 хвилин, перебуваючи в салоні автомобіля «ВАЗ - 2101», належного ОСОБА_8 , який знаходився на території аеродрому, розташованого поблизу смт. Єланець, Єланецького району, між обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виникла розмова, у ході якої останній знову виразився в бік дівчини обвинуваченого ОСОБА_5 нецензурною лайкою.
У зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на позбавлення життя ОСОБА_8 , запропонував останньому вийти з автомобіля щоб покурити. На вказану пропозицію ОСОБА_8 погодився та вони залишили салон автомобіля.
Обвинувачений ОСОБА_5 , продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, направлений на умисне вбивство ОСОБА_8 , дістав з куртки раніше заготовлений обріз мисливської рушниці, який він вважав зручним знаряддям вчинення злочину та таким, що володіє достатніми властивостями для досягнення остаточної мети злочину - умисного вбивства ОСОБА_8 та перебуваючи на відстані близько одного метра від ОСОБА_8 , з метою позбавлення життя останнього, умисно здійснив один постріл в область грудної клітини потерпілого. В результаті здійсненого пострілу ОСОБА_8 почав тікати в лівий бік від автомобіля та впав на землю, після чого обвинувачений ОСОБА_5 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_8 спорядив обріз мисливської рушниці патроном та умисно здійснив ще один постріл в область спини ОСОБА_8 , в результаті чого останній перестав подавати ознаки життя.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 в серпні 2017 року зустрівся у невстановленому місці зі своїм знайомим жителем, відносно якого матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, та знаючи, що у останнього на зберіганні перебуває обріз мисливської рушниці 16 калібру, попросив надати йому вказаний обріз для самозахисту, оскільки в нього на той час виник конфлікт з місцевими жителями с. Михайлівка Єланецького району Миколаївської області.
На пропозицію обвинуваченого ОСОБА_5 дана особа погодилася та передала йому обріз одноствольної гладкоствольної мисливської рушниці 16 калібру, моделі «ЗК», заводський номер НОМЕР_3 1952 року випуску, який останній почав незаконно зберігати за місцем свого тимчасового мешкання в с. Михайлівка Єланецького району Миколаївської області.
У подальшому, 3 жовтня 2017 року обвинувачений ОСОБА_5 використав вказаний обріз одноствольної гладкоствольної мисливської рушниці, 16 калібру, моделі «ЗК», заводський номер НОМЕР_3 1952 року випуску як знаряддя вчинення кримінального правопорушення у відношенні ОСОБА_8 . Після чого, обвинувачений ОСОБА_5 вказаний вище обріз мисливської рушниці повернув його власнику (тобто, особі відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження).
Крім того, 3 жовтня 2017 року біля 3 годин 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на території аеродрому, поблизу смт. Єланець Єланецького району Миколаївської області, після вчинення умисного вбивства ОСОБА_8 , підійшов до автомобіля «ВАЗ - 2101», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , належний ОСОБА_8 та знаходячись у вказаний час в указаному місці у обвинуваченого ОСОБА_5 виник корисливий умисел, направлений на таємне викрадення майна з вищевказаного автомобіля. Підійшовши до автомобіля обвинувачений ОСОБА_5 відчинив дверцята та проник до салону автомобіля. Перебуваючи в салоні вказаного автомобіля ОСОБА_5 знайшов барсетку, яка належала ОСОБА_8 та в якій знаходилися грошові кошти останнього. Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел. направлений на таємне заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що його злочині дії були не помітні для будь - кого, шляхом вільного доступу, із салону автомобіля ОСОБА_5 викрав 46 000 (сорок шість тисяч) гривень та 100 (сто) доларів США, що знаходилися в указаній барсетці та належали ОСОБА_8 , які забрав та поклав до своєї кишені.

В подальшому ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 46000 гривень та 100 доларів США.
Крім того, продовжуючи свою злочину діяльність, 3 жовтня 2017 року приблизно біля 3 годин 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 перебував на території аеродрому поблизу смт. Єланець, Єланецького району, Миколаївської області, поряд із легковим автомобілем «ВАЗ - 2101», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , коли у нього виник умисел на незаконне заволодіння даним транспортним засобом.
З цією метою, реалізуючи свій злочинний намір обвинувачений ОСОБА_5 відчинив дверцята автомобіля, які на той момент не були зачиненими, проник до салону автомобілю «ВАЗ - 2101», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , сів за кермо, завів автомобіль і розвернувшись, почав рух в бік смт. Єланець Єланецького району Миколаївської області. В подальшому збув автомобіль в пункті прийому металобрухту, в м. Миколаєві за 100 доларів США та 2400 гривень.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ставить питання про зміну оскаржуваних судових рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість та призначення засудженому остаточного покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років. Зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_5 судом не достатньо враховано дані про його особу та ряд пом`якшуючих покарання обставин, а тому призначено надмірно суворе покарання.

Мотиви суду
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та кримінально-правова оцінка його діянь у касаційній скарзі не оспорюється.

Доводи касаційної скарги захисника про невідповідність призначеного засудженому покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого через суворість, не заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Як убачається з долученої до касаційної скарги копії вироку, при призначенні засудженому покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд врахував ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, тяжкими та середньої тяжкості, дані про особу винного, який в силу ст. 89 КК раніше не судимий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, не працює, не одружений, за місцем мешкання характеризується виключно негативно.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання місцевим судом не встановлено.
З огляду на ці обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкцій статей обвинувачення, визначивши за сукупністю злочинів остаточне з урахуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК, шляхом часткового складання призначених покарань.
Таким чином, визначивши засудженому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років, суд не порушив вимог статей 6567 КК України, оскільки вказане покарання відповідає конкретним обставинам справи, характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без зміни, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника і вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 травня 2019 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3