Провадження № 11-кп/824/3171/19 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
У Х В А Л А
іменем України
07 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відео-конференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:
До Святошинського районного суду м. Києва надійшли обвинувальні акти від 27 червня та 08 серпня 2019 року в межах одного кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
23.09.2019 року в підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного раніше щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначивши крім іншого, що обвинувачений на шлях виправлення не став, має непогашену у встановленому законом судимість, продовжує вчиняти злочини, може ухилятися і переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки з 01.03.2019 року перебуває в розшуку, постійного джерела доходів не має.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просив змінити ухвалу Святошинського районного суду м. Києва в частині задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_7 та відмовити в задоволенні клопотання прокурора в цій частині. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в ухвалі не закріплена обґрунтованість підозри, нічим не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані в копіях матеріали контрольного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Чинним КПК України не передбачено процедуру апеляційного оскарження такої категорії ухвал. Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.
За таких обставин захисник обвинуваченого має право на оскарження ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2019 року, і його апеляційна скарга підлягає розгляду.
Проте, апеляційний суд позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки вони знаходиться на розгляді по суті в суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
На підставі наведеного, ухвалою Київського апеляційного суду від 11.10.2019 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , та ухвалою апеляційного суду від 21.10.2019 року провадження призначено до розгляду.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності ухвали суду першої інстанції про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
За змістом ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із матеріалів справи питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою було вирішено на етапі підготовчого провадження судового провадження у перший інстанції. Тобто це питання вирішувалось на етапі який унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання у суді першої інстанції на стадії підготовчого провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Як вбачається з ухвали, суд першої інстанції при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених п.п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК.

Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Таким чином, враховуючи зазначені обставини, а також суспільну небезпечність злочину, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , конкретні обставини справи та особу обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про існування, у обвинуваченого ОСОБА_7 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились.
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання до шести років позбавлення волі, його стан здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, крім цього, продовжують існувати ризики, що обвинувачений спробує переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки з 01.03.2019 року перебуває в розшуку за Деснянським УП ГУНП в м. Києві, як особа, що переховується від органу досудового розслідування, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, неодноразово засуджений, має не погашену у встановленому порядку судимість, не працевлаштований, постійного джерела доходів не має, ніде не зареєстрований, постійного місця проживання не має, сталих соціальних зв`язків не має, може впливати на свідків та потерпілого, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджують на даному етапі провадження у справі потребу в подальшому триманні обвинуваченого під вартою, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними даними, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі, запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Інші доводи апеляційної скарги висновків судді не скасовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - без змін.
Керуючись ст. ст. 314, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , - без зміни.

Головуючий:

Судді: