УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .
Клопотання мотивовано тим, що СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005181 від 06.08.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 рішенням № 2 Загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Органік Плюс» (далі - ТОВ «Органік Плюс») від 01 листопада 2012 року призначений на посаду директора товариства, на якого згідно статуту ТОВ «Органік Плюс», зареєстрованого в державному реєстрі 18.02.2013 за № 010232, покладено обов`язки представляти інтереси Товариства перед третіми особами, укладати від його імені договори, здійснювати найм (призначення) та звільнення персоналу Товариства. Таким чином, ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді директора ТОВ «Органік Плюс» був наділений організаційно-розпорядчими та адміністративногосподарськими функціями, тобто відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, є службовою особою.
Так, ОСОБА_8 , являючись службовою особою, на початку 2013 року, точні час та місце розслідуванням не встановлено, домовився із учасником ТОВ «Органік Плюс» ОСОБА_9 (частка якої у статутному капіталі товаристві складає 1116809,50 гривень або 50%), про надання останньою позики для здійснення господарської діяльності товариства в сумі 962 тис. грн. В той час, іншим учасником товариства була дружина ОСОБА_8 ОСОБА_10 , частка якої в статутному капіталі товариства складає 1116809,50 гривень або 50 %.
З метою одержання вищевказаної позики, ОСОБА_8 , як директор Товариства «Органік Плюс», 06 березня 2013 року у невстановлений досудовим розслідуванням час та в невстановленому місці, уклав із ОСОБА_9 письмовий договір безвідсоткової позики, на підставі якого ОСОБА_9 06.03.2013 на розрахунковий рахунок Товариства за № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «УкрСиббанк», перерахувала 297 000 грн.
У подальшому, 11 квітня 2013 року ОСОБА_8 уклав із ОСОБА_9 письмовий договір безвідсоткової позики, згідно якого, ОСОБА_9 11.04.2013 на розрахунковий рахунок Товариства № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «УкрСиббанк», перерахувала 330 000 грн.
Окрім цього, 03 червня 2013 року ОСОБА_8 уклав із ОСОБА_9 письмовий договір безвідсоткової позики, згідно якого, ОСОБА_9 на розрахунковий рахунок Товариства № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «УкрСиббанк», внесла 335000 грн.
Після перерахування ОСОБА_9 на рахунок Товариства коштів в сумі 962 тис. грн. у ОСОБА_8 виник умисел на неповернення зазначених коштів ОСОБА_9 та унеможливлення стягнення їх ОСОБА_9 в примусовому порядку, для реалізації якого ОСОБА_8 у невстановленому місці, в невстановлений час, за невстановлених обставин вступив у попередню змову з ОСОБА_6 .
Так, реалізовуючи спільний умисел і вищевказану попередню змову, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, ОСОБА_8 , використовуючи свої повноваження всупереч інтересам Товариства, вступивши у попередню змову із ОСОБА_6 , з яким перебував у дружніх стосунках, з метою неповернення ОСОБА_9 коштів, які остання внесла як позику та частки в статутному капіталі, що складала 1 116 809,50 гривень., у невстановлений слідством час та в невстановленому місці, без наміру створення правових наслідків уклали між собою фіктивний письмовий договір позики від 01.03.2013 та додаткову угоду № 1 від 06.03.2013 про прийняття Товариства ОСОБА_8 , як директором товариства, від ОСОБА_6 позики на суму 962 тис. грн.
При цьому в подальшому рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2017 у справі № 127/4629/17 установлено, що ОСОБА_6 не мав наміру передавати у власність ТОВ «Органік Плюс» (позичати), а ТОВ «Органік Плюс», від імені якого діяв директор ОСОБА_8 , не мало наміру приймати у власність від ОСОБА_6 кошти в сумі 962 тис. грн., у зв`язку із чим вказані договори визнані недійсними через їх фіктивність.
Укладаючи договір позики від 01.03.2013 до додаткову угоду до нього від 06.03.2013, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 переслідували інші цілі, ніж передбачені цим правочином, а саме: шляхом створення штучної заборгованості та укладення мирової угоди у цивільній справі, мали на меті відчуження майна ТОВ «Органік Плюс» на користь ОСОБА_6 .
З цією метою, у денний час доби 21.06.2016, за адресою м. Вінниця, вул. Грушевського, 17, під час розгляду Вінницьким міським судом Вінницької області цивільної справи № 127/20606/16-ц за позовом ОСОБА_6 про стягнення з ТОВ «Органік Плюс» заборгованості, ОСОБА_8 , зловживаючи повноваженнями, діючи всупереч інтересів Товариства, умисно, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , надав суду попередньо підписану ОСОБА_8 та ОСОБА_6 мирову угоду про визнання боргу, згідно якої ОСОБА_6 в рахунок погашення боргу погоджується отримати вживане майно, яке є власністю ТОВ «Органік Плюс», а саме - нерухоме майно за адресою: м. Вінниця, вул. Гонти, 44, яке складається із наступних складових: Вбиральні літ. Е; Ворота; Ворота 2 (Огорожа); Погріб; Сарай-волівник літ.Г; Сарай-свинарник літ. В.,
а також наявне у вказаних будівлях рухоме майно: Вентилятор ВВД 05; Вентилятор ВЦ 14-46 N64; Комплект обладнання для вентиляції; Котел «Демред Соліч Плюс 8; Котел харчовий прямокутний КПЕ; Обладнання кліткове для утримання перепелів ОКП-5 1; Обладнання кліткове для утримання перепелів ОКП-5 2; Обладнання кліткове для утримання перепелів ОКП-5 3; Парогенератор РИ 5М; Прес ПС 2000; Пропарочна камера морський контейнер 6x2 4x3; Холодильник агрегат СЕА; Інкубатор автоматичний Інка 1; Інкубатор автоматичний Інка 2; Інкубатор автоматичний Інка 3;
всього: на суму 2 466 557,60 грн. (згідно з висновками експертів № 688 від 23.11.2018 та № 49 від 24.07.2019).
В свою чергу, ОСОБА_6 , отримавши відповідне рішення суду про затвердження мирової угоди, 12.10.2016 у денний час доби, звернувся до реєстратора виконавчого комітету Вінницької міської ради за адресою: вул. Соборна, 59, м. Вінниця, де здійснив реєстрацію за собою права власності на господарські будівлі та майно за адресою: м. Вінниця, вул. Гонти, 44, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_8 , зловживаючи повноваженнями, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , з метою одержання неправомірної вигоди для себе та ОСОБА_6 , всупереч інтересів ТОВ «Органік Плюс» та його учасників, зокрема, ОСОБА_9 з метою невиконання перед нею договорів позики та неможливості виконання нею стягнення в примусовому порядку, шляхом укладання фіктивних угод з ОСОБА_6 заподіяли збитків юридичній особі приватного права ТОВ «Органік Плюс» та його учаснику - ОСОБА_9 на суму 2 466 557,60 грн., що станом на час скоєння протиправних дій в понад 3579 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, що відповідно до п. 4 примітки до ст. 364 КК України є тяжкими наслідками.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 2 ст. 364-1 КК України, а саме - зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян та інтересам юридичних осіб, якщо воно спричинило тяжкі наслідки, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Згідно з Рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.089.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1, п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування потерпілої сторони, з метою зміни її показів, щоб уникнути покарання за вказане кримінальне діяння.
Вказане є свідченням того, що підозрюваний та потерпіла не підтримують дружніх відносин, при цьому, підозрюваний не визнає винним себе у вчиненні кримінального правопорушення і може у будь-який спосіб чинити тиск чи погрози відносно потерпілої.
З метою запобігання підозрюваному ОСОБА_6 спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення пешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, необхідним є обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років і жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.
ОСОБА_6 повідомлено про підозру в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, за яке передбачено покарання у виді від 3 до 6 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 12 КК України даний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.
Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_6 вчинив умисний, корупційний злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, і перебуваючи на волі він може продовжити свою злочину діяльність і вчиняти нові кримінальні правопорушення, що підтверджується характером кримінального правопорушення, необхідно врахувати і цей ризик при обранні вищевказаного запобіжного заходу.
Статтею 182 КПК України передбачена можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З огляду на те, що кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 , спричинено збитків на суму 2 466 557,60 грн., а застава у розмірі від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 , покладених на нього обовязків, доцільним є визначення застави у розмірі спричиненого збитку у кримінальному провадженні, тобто 2400 тис. грн.
Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_6 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених процесуальних обов`язків, слідчий просив задовольнити клопотання.
Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити та визначити підозрюваному максимальний розмір застави.
Прокурор клопотання слідчого підтримала, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Адвокат в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, просила відмовити в задоволенні клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного, захисника, слідчого, прокурора, дослідивши матеріали клопотання слідчого, матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.
При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання ОСОБА_6 та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу суд враховує, що в обґрунтування клопотання слідчий вказує наявність ризиків, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі може продовжити злочину діяльність і вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Однак, прокурором та слідчим в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, оскільки ОСОБА_6 має постійне місце проживання, враховуючи вік та стан здоров`я останнього, являється пенсіонером, одружений, тому суд переконується в доцільності відмовити в задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

не залишати місце проживання АДРЕСА_1 в період часу з 21.00 год. по 07.00 год. без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвала про застосування домашнього арешту діє п`ятдесят шість днів, починаючи з 08.10.2019 року.

Копію ухвали направити начальнику Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області для виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя