Справа № 140/811/15-к
Провадження №11-кп/801/458/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.12.2018, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

-за ч. 2 ст. 187 КК України визнано невинним та виправдано.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.12.2018 за нововиявленими обставинами визнано невинним та виправдано ОСОБА_9 , який був засуджений вироком Немирівського районного суду від 24.12.2013 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією Ѕ частини належного йому майна.

Дане рішення мотивоване тим, що в основу вироку, який переглядався, для встановлення вини ОСОБА_8 . Немирівським районним судом покладені узгоджені між собою послідовні показання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в суді, в тому числі і під час проведення слідчого експерименту про те, що ОСОБА_8 допомагав потерпілим отримати кредит за винагороду в сумі 1500 грн., яку вони йому не віддали, тому з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 скоїв передбачений ч.2 ст. 187 КК України злочин.

Показання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про невинуватість ОСОБА_8 у скоєному ними 14.05.2013 за попередньою змовою між собою розбою відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є нововиявленими обставинами, з врахуванням положень статті 459 КПК України, так як існувала на момент розгляду справи, але не була відома суду, оскільки в судовому засіданні і під час судового розгляду обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 давали узгоджені між собою показання про їх попередню домовленість із ОСОБА_8 про скоєння розбою відносно потерпілих, про наявність у ОСОБА_8 мотиву та мети скоєння злочину, а саме для насильницького відібрання грошей в сумі 1500 грн., які вони йому начебто заборгували.

В судовому засіданні під час перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами засуджені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 дали показання, які повністю спростовують винуватість ОСОБА_8 у злочині, за який його засуджено вироком Немирівського районного суду від 24.12.2013, пояснивши, що вони умисно, з помсти за дані ОСОБА_8 показання відносно скоєння ними злочину, оговорили його у причетності до вчиненого ними злочину.

Покладені в основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_8 докази без викривальних показань засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суд визнав припущеннями, на яких не може ґрунтуватися обвинувачення, а всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченому за ч.2 ст.187 КК України, слід тлумачити на його користь на підставі ст. 62 Конституції України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок Гайсинського районного суду від 21.12.2018 відносно ОСОБА_8 через істотні порушення кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Немирівського районного суду від 24.12.2013 року.

На думку прокурора, підстави для виправдання обвинуваченого за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону, так як вказані нововиявлені обставини у заяві вже були предметом розгляду Немирівського районного суду під час постановлення вироку.

Зазначає, що всупереч вимогам ст. 374 КПК України суд не вказав у вироку рік, місяць та день народження обвинуваченого, місце народження та проживання, відомості про освіту, сімейний стан та інші дані, що характеризують особу.

Апеляційну скаргу також обґрунтовує тим, що суд не мотивував, чому взяв до уваги змінені покази ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , а відхилив їх покази під час досудового слідства та судового розгляду, пояснення в апеляційних скаргах, під час участі в слідчих експериментах, які в сукупності узгоджувались із іншими доказами у справі.

Адвокат ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора в яких просить залишити її без задоволення, а вирок Гайсинського районного суду від 21.12.2018 без зміни.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Мотиви Суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 467 КПК України встановлено, що суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення, суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

При цьому застосовують правила щодо підготовки справи до розгляду, правила про порядок та межі розгляду, а також про ухвалення судового рішення, його оформлення.

Тобто постановлений судом вирок має відповідати вимогам ст.374 КПК України.

Згідно ч.2 ст.374 КПК України у вступній частині вироку зазначаються:

3) найменування (номер) кримінального провадження;

4) прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи, а згідно ч.3 згаданої статті у мотивувальній частині вироку зазначаються: 1) у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Оскаржуваний вирок суду даним вимогам Закону не відповідає, що порушує одну з загальних засад кримінального провадження - законність.

Також судом першої інстанції порушено порядок здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами визначений ст. 466 КПК України. Згідно ч. 4 ст. 466 КПК України суд має право не досліджувати докази щодо обставин, що встановлені в судовому рішенні, яке переглядається за нововиявленими або виключними обставинами, якщо вони не оспорюються. Однак переглядаючи за нововиявленими обставинами вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 24.12.2013 щодо ОСОБА_8 суд першої інстанції за нововиявленими обставинами не лише виключив показання засуджених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , як докази, що підтверджували вину ОСОБА_8 , а й виправдав ОСОБА_8 в пред`явленому обвинуваченню за ч.2 ст.187 КК України, не досліджуючи інші докази його винуватості, що встановлені в судовому рішенні Немирівського райсуду. Тобто не дослідивши обставин, які оспорюються стороною обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Тому повертаючись до підстав визнання невинним та виправдання ОСОБА_8 за ч.2 ст.187 КК України варто зауважити, що судом при постановленні виправдувального вироку не лише не спростовані у вироку показання потерпілої ОСОБА_12 , яка підтвердила, що бачила ОСОБА_8 біля приміщення банку в м. Вінниці, в якому вона отримувала кредит 14.05.2013, показання свідків ОСОБА_14 , який повідомив, що саме на прохання ОСОБА_8 поїхав з ним та іншими обвинуваченими в м. Немирів за рейсовим автобусом, показання свідка ОСОБА_15 , який зазначив, що саме ОСОБА_8 по телефону пропонував йому запросити потерпілих до автомобіля в якому він знаходився, з метою завезти їх в м. Немирів, що давались під час розгляду справи Немирівським райсудом, зазначені особи навіть не допитувались Гайсинським райсудом, хоча пунктом 16 ч.1 ст.7 та ст.23 КПК задекларовано принцип безпосереднього дослідження доказів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 ст.412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, визначених у ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться:

1) верховенство права;

2) законність;

16) безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Аналіз наведених вище норм кримінального процесуального закону свідчить, що суд першої інстанції істотно порушив загальні засади кримінального провадження, які слід вважати самостійною підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки не можуть бути усунені в ході апеляційного розгляду з мотивів дотримання тих же загальних засад кримінального провадження.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України усунути допущені порушення та прийняти рішення по суті, у зв`язку з чим вирок суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора - частковому задоволенню.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 405, 407, 412 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.12.2018, яким виправдано ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України - скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції заяви адвоката ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 24.12.2013.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_2 ОСОБА_3