Справа № 464/5096/18
пр.№ 1-кп/464/121/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2019 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №70002590 від 17.08.2018 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніш неодноразово судимого, востаннє 07.05.2019 Залізничним районним судом м.Львова за ст.186 ч.2, ст.190 ч.2 КК України на строк 3 років позбавлення волі, покарання не відбув, судимість не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника відділу у справах неповнолітніх ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , будучи на той час неповнолітнім, скоїв умисне корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

17.08.2018 близько 09:00 год., перебуваючи на автовокзалі, що знаходиться у м.Львові по вул.Стрийській, 109, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, знайшов в маршрутне таксі, д.н.з. НОМЕР_1 , що курсує по маршруту «Poznan-Kosiv», яке здійснювало посадку та висадку пасажирів на зупинці транспортних засобів, та перебуваючи в салоні вказаного маршрутного таксі, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно, викрав з жіночої сумочки, яка знаходилась на задньому сидінні, належне ОСОБА_7 майно, а саме: гаманець синього кольору вартістю 60 грн., в якому знаходились 109 Польських злотих, що згідно курсу НБУ станом на 17.08.2018 становить 794,61 гривень, який заховав у свою сумку, яку тримав в руках, та вийшов з викраденим майном у невідомому напрямку.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_8 на суму 854,61 гривень, яка відшкодована ним в повному обсязі.

В судовому засіданні обвинувачений вину у скоєному визнав повністю та пояснив, що дійсно викрав з маршрутного таксі належний потерпілій гаманець з грошовими коштами. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, і після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч.3 ст.349 КПК України, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначеного злочину.
Суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.
Обвинувачений ОСОБА_3 своїми діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно. Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який віднесений до злочину середньої тяжкості, обставини, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, посередньо характеризується за місцем проживання, висловив щире каяття у скоєному, скоїв злочин у неповнолітньому віці, що суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання, а також відшкодував шкоду потерпілій у повному обсязі.

Згідно досудової доповіді філії ДУ «Центр пробації» ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як високий; вважається неможливим виправлення особи без позбавлення або обмеження волі.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, скоєння злочину неповнолітнім, відшкодування шкоду.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Виходячи з наведеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_3 саме такої міри покарання буде справедливим та достатнім для покарання обвинуваченого за скоєне правопорушення, та для попередження скоєння ним правопорушень у майбутньому. При цьому, враховуючи, що ОСОБА_3 скоїв інкриміноване йому кримінальне правопорушення до повного відбуття покарання за попереднім вироком, суд приходить до переконання, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, отже виправлення його без ізоляції від суспільства на думку суду є неможливим.

Крім того, вироком Залізничного районного суду м.Львова від 07.05.2019 ОСОБА_3 був засуджений за ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ст.69, ч.1ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання в виді позбавлення волі на строк 3 роки. Оскільки злочин, за яким ОСОБА_3 засуджується за цим вироком скоєний 17.08.2018, тобто до вироку Залізничного районного суду м.Львова від 07.05.2019, суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено за правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів. В цій частині покарання обвинуваченому слід визначити за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за новий злочин, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 07.05.2019.

Крім того, вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 09.07.2019 ОСОБА_3 був засуджений до покарання в виді позбавлення волі на строк 1 рік 9 місяців, покарання не відбув, судимість не погашена. Оскільки засуджений ОСОБА_3 після постановлення вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 09.07.2019, але до повного відбуття покарання 17.08.2018 вчинив новий злочин, суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено за правилами ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків. В цій частині покарання обвинуваченому слід визначити за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань, та остаточно призначити йому покарання в виді позбавлення волі, а не інше покарання.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 ст.ст. 69, 75 КК України суд не знаходить.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні не обирався.

Судових витрат по справі немає, цивільний позов не заявлений.

Питання про речові докази вирішити згідно ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, с у д , -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за новий злочин, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 07.05.2019 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 09.07.2019 та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 19.09.2018 року.

Речові докази: гаманець синього кольору на замок, в середині якого знаходяться посвідчення журналіста ОСОБА_8 , пластикова карта orsayckub, пластикова картка hebe, картка приват банк № НОМЕР_2 , картка Приватбанк № НОМЕР_3 , картка banrpekao № НОМЕР_4 , 50 злотих №АМ9676330, 50 злотих №GY6656148, копійка номіналом 2 злотих, копійка номіналом 2 злотих, копійка номіналом 5 злотих, які знаходяться на зберіганні в потерпілої ОСОБА_8 залишити у власності останньої.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1