Провадження1-кс/4910/210/19
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

"16" вересня 2019 р. м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_2 на постанову детектива Національного бюро Другого відділу детективів Четвертого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 від 29.05.2019 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000382 від 08.05.2019 р.,

ВСТАНОВИВ:
11 червня 2019 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 на постанову детектива Національного бюро Другого відділу детективів Четвертого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 29.05.2019 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000382 від 08.05.2019 р..
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2019 року на підставі п. 20-2 розділу ХІ КПК України «Перехідні положення» матеріали справи за вищезазначеною скаргою передано для розгляду до слідчого судді Вищого антикорупційного суду.
В мотивувальній частині цієї ухвали, крім посилання на підпункт 3 п. 20-2 розділу ХІ КПК України «Перехідні положення», слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва керувався статтею 4 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», статтею 33-1 Кримінального процесуального кодексу України, а також загальними засадами кримінального провадження внаслідок того, що Перехідними положеннями КПК України не передбачено, яким чином має здійснюватися подальший розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які надійшли на розгляд судів загальної юрисдикції до дня початку роботи Вищого антикорупційного суду, виходячи з того, що лише шляхом передачі скарги на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України на розгляд слідчому судді Вищого антикорупційного суду буде в повній мірі досягнуто забезпечення судового контролю за дотриманням прав скаржника на доступ до правосуддя.
Дійсно, за змістом пункту 20-2 Перехідних положень Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, з дня початку роботи Вищого антикорупційного суду:
1) слідчі судді (крім слідчих суддів Вищого антикорупційного суду) припиняють приймати до розгляду клопотання у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених цим Кодексом до підсудності Вищого антикорупційного суду, а суди першої інстанції (крім Вищого антикорупційного суду) - обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та про звільнення від кримінальної відповідальності у зазначених кримінальних провадженнях. Такі клопотання та обвинувальні акти подаються в установленому порядку відповідно до слідчих суддів Вищого антикорупційного суду, Вищого антикорупційного суду;
3) клопотання у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених цим Кодексом до підсудності Вищого антикорупційного суду, які надійшли до слідчих суддів і не розглянуті до дня початку роботи Вищого антикорупційного суду, передаються до Вищого антикорупційного суду для розгляду в установленому порядку слідчими суддями цього суду.
При цьому, підпунктом 3 п. 202 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України встановлено, що з дня початку роботи Вищого антикорупційного суду клопотання у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених цим Кодексом до підсудності Вищого антикорупційного суду, які надійшли до слідчих суддів і не розглянуті до дня початку роботи Вищого антикорупційного суду, передаються до Вищого антикорупційного суду для розгляду в установленому порядку слідчими суддями цього суду.
Тобто, вказана норма права не передбачає передачу на розгляд слідчим суддям Вищого антикорупційного суду скарг, які надійшли до слідчих суддів місцевих загальних судів і не розглянуті до дня початку роботи Вищого антикорупційного суду.
З огляду на викладене, є підстави стверджувати, що матеріали за вказаною скаргою не підсудні Вищому антикорупційному суду, оскільки відсутні законодавчі підстави для передачі її на розгляд Вищому антикорупційному суду.
Частиною 5 статті 34 КПК України встановлено, що спори про підсудність між судами не допускаються.
Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.
Частиною 3 цієї статті встановлено, що питання про направлення кримінального провадження з Вищого антикорупційного суду до іншого суду вирішується колегією у складі п`яти суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду за поданням складу суду, визначеного для розгляду кримінального провадження, про що постановляється вмотивована ухвала.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за необхідне направити до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду матеріали скарги для вирішення питання щодо направлення їх за підсудністю.
Керуючись ст. 34, п. 20-2 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Матеріали справи за скаргою ОСОБА_2 на постанову детектива Національного бюро Другого відділу детективів Четвертого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 від 29.05.2019 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000382 від 08.05.2019 р. направити до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду для визначення підсудності.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1