Провадження № 1-кп/742/263/19
Єдиний унікальний № 740/2922/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2019 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, що внесені до ЄРДР за № 0000015 від 04.01.2019 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.2 ст.121 КК України

за участі сторін кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпіла (цивільний позивач) - ОСОБА_7 ,
представник потерпілої адвокат - ОСОБА_8 ,
обвинувачений (цивільний відповідач) - ОСОБА_4 ,
захисник адвокат - ОСОБА_9 ,

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним:
1. 03.01.2019 року, близько 23 год., ОСОБА_4 перебував в будинку АДРЕСА_1 , де спільно з ОСОБА_10 розпивав спиртні напої. На ґрунті неприязних відносин, які раптово виникли під час розпивання спиртних напоїв, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю, наніс ОСОБА_10 один удар кухонним ножем в область черевної порожнини, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого в черевну порожнину колото-різаного поранення передньої черевної стінки, з наскрізним пошкодженням поперечно-ободової кишки та її брижі.
2. ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , перебуваючи на лікуванні в КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М. Галицького», від отриманих тілесних ушкоджень помер. Смерть ОСОБА_10 настала в наслідок масивної крововтрати, котра у свою чергу є наслідком проникаючого ножового поранення передньої черевної стінки з наскрізним пошкодженням поперечно-ободової кишки та брижі.
3. Вказаними вище діями, які виразились в завданні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.

ІІ. Позиція обвинуваченого.
4. Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи допитаним в судовому засіданні, свою вину в пред`явленому обвинуваченні в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого не визнав та надав показання, що в вечірній час 03.01.2019 року він спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебували за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , де спільно вживали спиртні напої. Після того, як ОСОБА_11 вийшов з будинку з особистих потреб, між обвинуваченим та ОСОБА_10 спочатку виникла суперечка з приводу неповернення коштів попередньо взятих в борг і різних поглядів на вирішення конфлікту на сході країни.

5. В ході сварки, ОСОБА_10 взяв стілець і наніс ним удар по голові ОСОБА_4 , що призвело до його падіння на підлогу та короткочасну втрату свідомості. Обвинувачений опритомнів від чергового нанесеного удару ОСОБА_10 частиною розламаної табуреткою вже по його тулубу. Намагаючись піднятись з підлоги, до нього знову наблизився ОСОБА_10 та знову замахнувся для нанесення удару в область голови, тримаючи в руках ніжку від стільця.

Заблокувавши удар рукою, обвинувачений миттєво взяв зі столу ніж і усвідомлено, з метою припинення відносно нього протиправної поведінки, наніс один удар в живіт ОСОБА_10 . Від нанесеного удару останній одразу присів, а обвинувачений пішов до іншої кімнати в будинку.

Жодної допомоги він потерпілому ОСОБА_10 не надавав, оскільки паморочилась голова і сам потребував невідкладної медичної допомоги. Обвинувачений підтвердив, що усвідомлював нанесення удару саме ножем в живіт та бажав спричинення тілесних ушкоджень, однак не передбачав його наслідки. Можливості припинити розвиток конфліктної ситуації в нього не було, оскільки ОСОБА_10 значно переважав його в зрості та його активні, агресивні дії вимагали від нього швидкого реагування.

6. Заявлений цивільний позов прокурора в інтересах КЛПЗ «Ніжинська ЦРЛ ім. М. Галицького» не визнав повністю, а цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 - частково, не погоджуючись лише з розміром заявленої розміру моральної шкоди. Висловлював в судовому засіданні щирі співчуття потерпілій, неодноразово перепрошуючи про вчинене.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.
7. Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 надала показання, що про фактичні обставини спричинення обвинуваченим тяжкого тілесного ушкодження її чоловіку - ОСОБА_10 відомо лише зі слів останнього, який в загальних рисах, перебуваючи в лікарні, підтвердив виникнення конфлікту з ОСОБА_4 та нанесення ним йому удару ножем в живіт. Потерпіла підтвердила часткове відшкодування обвинуваченим матеріальних збитків, наполягала на задоволенні заявленого цивільного позову, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

8. Свідок ОСОБА_11 , будучи допитаним в судовому засіданні, надав показання, що ввечері 03.01.2019 року він разом з ОСОБА_10 перебували в будинку ОСОБА_4 , де спільно з ним спілкувались та вживали спиртні напої.

Свідок вийшов з помешкання на досить незначний проміжок часу, а коли повернувся - до нього підійшов ОСОБА_10 і почав просити невідкладно викликати швидку допомогу, демонструючи поріз на животі. В будинку були сліди боротьби, розкидані по підлозі горіхи, зламаний стілець. Обвинувачений вже перебував в іншій кімнаті та жодним чином не реагував на перебіг подій.

Після того, як до ОСОБА_10 приїхали працівники швидкої допомоги, ОСОБА_4 одразу активізувався і почав їх також просити надати потерпілому невідкладну медичну допомогу. Свідку нічого не відомо ані про причини конфлікту, ані про обставини нанесення потерпілому удару ножем в живіт. До медичних працівників ОСОБА_4 зі скаргами на здоров`я або ж необхідності надання йому допомоги не звертався, хоча в нього на голові було помітно пляму бурого кольору схожу на кров. Обвинувачений в присутності свідка не підтверджував факт нанесення ним ОСОБА_10 проникаючого удару ножем в живіт.

9. Будучи допитаним в судовому засіданні як свідок ОСОБА_13 , який працює лікарем карети швидкої медичної допомоги, надав показання, що ввечері 03.01.2019 року, приїхавши на виклик, побачив потерпілого ОСОБА_10 , який вже лежав на підлозі кімнати. В помешканні він побачив сліди боротьби: в кутку лежав розламаний стілець та зібгану на підлозі доріжку. ОСОБА_4 перебував за столом в іншій кімнаті та забивав тютюном гільзу, абсолютно не реагуючи на їх прибуття. Проте, після огляду потерпілого та констатації в нього поранення, до свідка підійшов обвинувачений і в агресивній формі почав з`ясовувати причини їх перебування в будинку. Останній не скаржився на самопочуття і видимих тілесних ушкоджень в нього не виявлено, однак обличчя було досить бліде. Свідок підтвердив, що ОСОБА_4 дістав з власної кишені ножа та передав його працівникам поліції, зазначивши про нанесення ним удару потерпілому. Обвинувачений не повідомляв щодо вчинення відносно нього ОСОБА_10 будь-яких протиправних дій.

10. Аналогічні показання свідку ОСОБА_13 були надані в судовому засіданні і свідком ОСОБА_14 , яка в вечірній час 03.01.2019 року як фельдшер карети швидкої медичної допомоги прибула на виклик та надавала невідкладну медичну допомогу ОСОБА_10 . Свідок підтвердила початкову безініціативність та байдужість в поведінці обвинуваченого, проте в подальшому вказала на його прохання в наданні допомоги потерпілому.

11. Сторонами процесу не заявлялось інших клопотань про допит безпосередньо судом в судовому засіданні будь-яких інших осіб як свідків на підтвердження або спростування пред`явленого обвинувачення.

12. Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.01.2019 року, потерпілий ОСОБА_10 повідомив про нанесення йому близько 23 год. 03.01.2019 року ОСОБА_4 в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин одного удару ножем в область черевної порожнини /т.1 а.с.180/.

Аналогічні показання ОСОБА_10 зафіксовані в його протоколі допиту як потерпілого від 04.01.2018 року /а.с.79/.

13. Вказані обставини стали підставою для внесення 04.01.2019 року відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, що передбачене ч.2 ст.121 КК України /т.2 а.с.175/.
14. Згідно протоколу огляду місця події від 04.01.2019 року та фото-таблиць, проведеного в порядку ч.3 ст.233 КПК України, вбачається, зокрема, наявність слідів конфлікту в будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується як загальним розташуванням в кімнаті предметів домашнього побуту, так виявленим ножем і спортивною курткою зі слідами речовини бурого кольору, яка схожа на кров /т.1 а.с.59-66,77/.

Правомірність проникнення до житла обвинуваченого, окрім його письмової згоди /т.1 а.с.65/, підтверджено ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 04.01.2019 року та стороною захисту не заперечується /т.1 а.с.71-72/.

15. Подальший факт вилучення працівниками поліції та накладення арешту, зокрема, на кухонний ніж з чорною рукояткою, спортивну куртку темного кольору з наскрізним прорізом на яких було виявлено речовину бурого кольору підтверджується протоколом їх огляду від 04.01.2019 року та ухвалою слідчого судді про накладення арешту /т.1 а.с.68-69,77-78/.

Вказані предмети, з огляду на їх відповідність критеріям встановленим ст.98 КПК України, постановою слідчого від 04.01.2019 року визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження /т.1 а.с.177/.
16. Згідно висновку судово-медичного експерта №03 від 03.01.2019 року, в обвинуваченого ОСОБА_4 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна тім`яної ділянки голови, садна лівого передпліччя, синця лівого плеча, синця грудної клітки з ліва та синця ділянки лівої клубової кістки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

По механізму спричинення вказані тілесні ушкодження могли бути отримані 03.01.2019 року та виникли внаслідок ударів тупим предметом з елементами тертя-ковзання. Тілесні ушкодження у вигляді синця та садна по зовнішній поверхні лівого передпліччя характерні для самозахисту /т.1 а.с.86-87/.

17. Факт вжиття обвинуваченим ОСОБА_4 спиртних напоїв та перебування в момент вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння підтверджується його особистими показаннями, а також висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 04.01.2019 року /т.1 а.с.192/.

18. Згідно висновку судово-медичного експерта №09 від 03.01.2019 року, в трупа громадянина ОСОБА_10 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення передньої черевної стінки з наскрізним пошкодженням поперечно-ободової кишки та брижі, внутрішньо-черевна кровотеча, які за ознакою небезпеки для життя відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

По механізму спричинення могло бути отримано 03.01.2019 року та виникло внаслідок удару предметом, що володіє колюче-ріжучими властивостями. Тілесних ушкоджень, що були б характерні для самозахисту не виявлено. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок масивної крововтрати, обумовленої проникаючим ножовим пораненням /т.1 а.с.99/.

19. Аналогічні висновки щодо ймовірного знаряддя злочину, ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та причини настання смерті ОСОБА_10 містяться у висновку судово-медичної експертизи №27 від 11.04.2019 року /а.с.160-164/.

20. Як вбачається з висновку молекулярно-генетичної експертизи №19/10-1/22-СЕ/19 віл 14.02.2019 року, генетичні ознаки слідів крові, виявлених на клинку ножа збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_10 . Походження вказаних слідів крові від обвинуваченого виключається /а.с.111/.

21. Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 08.01.2019 року та переглянутого в судовому засіданні компакт-диску із його відеозаписом, ОСОБА_4 підтвердив факт розпиття у вечірній час 03.01.2019 року за місцем свого проживання разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 спиртних напоїв. Обвинувачений повідомив, що причиною сварки з ОСОБА_10 стала неповернена останнім позика грошових коштів. В подальшому ОСОБА_10 наніс обвинуваченому один удар дерев`яним стільцем в область голови. Від отриманого удару ОСОБА_4 впав на підлогу, після чого потерпілий наніс йому ще декілька ударів по тулубу частиною стільця. Обвинувачений, піднявшись на ноги, побачив в руках ОСОБА_10 ніжку від стільця і взявши зі столу ніж наніс йому один удар в область живота /т.1 а.с.126/.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 09.01.2019 року та переглянутого в судовому засіданні компакт-диску із його відеозаписом, ОСОБА_4 не заперечуючи фактичні обставини, що передували конфлікту з потерпілим, повідомив, що спочатку ОСОБА_10 йому наніс удар стільцем в область лівого плеча, потім в область тулубу зліва. Наносячи черговий удар, потерпілий промахнувся і вдарив стільцем в шафу. В цей момент обвинувачений підійшов до столу, взяв ніж і наніс один удар ножем потерпілому в живіт, одночасно отримавши від нього удар стільцем в голову. Подальший перебіг не пам`ятає, оскільки в нього паморочилось в голові.

22. Як вбачається з протоколу огляду кофти від 08.01.2019 року та фототаблиці, належність та перебування в якій ОСОБА_10 в момент нанесення обвинуваченим сторонами не заперечується, виявлено, зокрема, на її передній стороні - нашарування речовини бурого кольору на площі 11,5 см * 9 см, а також наскрізні пошкодження тканини /т.1 а.с.129-131/.

23. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №199 від 18.04.2019 року в ОСОБА_4 мають місце клінічні ознаки органічного розладу особистості та поведінки внаслідок дисфункції головного мозку складного ґенезу. За своїм психічним станом на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, на теперішній час може правильно сприймати обставини та давати про них правильні свідчення. Примусові заходи медичного характеру не показані /т.1 а.с.170/.

Відсутність психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та опіоїдів з синдромом залежності в ОСОБА_4 не виявлено, у зв`язку з чим наркологічне лікування йому не показане, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта №200 від 18.04.2019 року /т.1 а.с.174/.

24. Після проведення огляду в судовому засіданні речового доказу ножа з чорною рукояткою, обвинувачений підтвердив нанесення ним 03.01.2019 року одного удару в живіт ОСОБА_10 .

25. За клопотанням сторони захисту було досліджено речовий доказ, який відкривався стороні обвинувачення в порядку ст.290 КПК України, - зламаний дерев`яний стілець, яким потерпілим ОСОБА_10 наносив обвинуваченому численні удари.

26. Згідно ухвали слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 18.01.2019 року на належні ОСОБА_4 житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , та транспортний засіб марки «Delta EX 50QT» /д.н.з. НОМЕР_1 / накладено арешт /т.1 а.с.135-136/.
27. Цивільний позов прокурора в інтересах КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М. Галицького» та довідка №5 про вартість затрачених коштів на лікування ОСОБА_10 /т.1 а.с.13-15,181/.
28. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої протиправними діями ОСОБА_4 , а також письмові докази в його обґрунтування /т.1 а.с.36-44/.
29. Письмові докази, що містять характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема: відсутність відомостей про перебування спецобілках в лікарів, посвідчення учасника бойових дій та службову характеристику, вимогу на перевірку судимості, характеристики за місцем проживання та за попереднім місцем роботи, відзнаку Президента України, заяву цивільного позивача про підтвердження добровільного відшкодування ОСОБА_4 матеріальних збитків /т.1 а.с.185-202, 235-239/.
30. Процесуальні документи в підтвердження повноважень групи слідчих та прокурорів, а також постанови про зупинення та відновлення досудового розслідування /т.1 а.с.219-225/.

ІV. Оцінка Суду.
31. Суд, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, розглянувши наявні докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за можливе прийняття обвинувального вироку у справі.

32. Аналізуючи надані в розпорядження суду докази, достовірність та належність яких не заперечуються сторонами кримінального провадження, суд вважає достовірно встановленим, що 03.01.2019 року, близько 23 години, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_10 один удар кухонним ножем в область черевної порожнини.
33. З фактичних обставин встановлених в судовому засіданні встановлено, що сторона обвинувачення та захисту не згодні щодо ключової обставини, а саме: щодо суб`єктивної сторони діяння обвинувачення стверджує про наявність в діях ОСОБА_4 умислу щодо суспільно небезпечного заподіяння саме тяжкого тілесного ушкодження, сторона ж захисту стверджує про наявність в діях обвинуваченого перевищення меж необхідної оборони.
34. Вирішуючи питання щодо надання юридичної оцінки діям ОСОБА_4 , суд виходить з того, що умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК України), належить до категорії складних злочинів.
З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діяннями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням.
Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини - умислом щодо суспільно небезпечного заподіяння тілесного ушкодження (заздалегідь неконкретизованим для обвинуваченого за ступенем його тяжкості) і необережністю щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки).
35. В судовому засіданні встановлено, що перебіг конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , в тому числі і нанесення удару ножем, відбувався у відсутності свідка ОСОБА_11 , у зв`язку з чим суд ретельно дослідить всі обставини, що мають значення для з`ясування змісту та спрямованості умислу обвинуваченого.

Суд, з огляду на вимоги ст.97 КПК України визнає допустимими доказами показання з чужих слів показання потерпілої ОСОБА_12 , оскільки її чоловік загинув, а надані нею показання не заперечуються стороною захисту.
Як вбачається з показань обвинуваченого та також потерпілої ОСОБА_12 , наданих в судовому засіданні, а також даних письмового протоколу допиту ОСОБА_10 , які узгоджуються між собою, під час спілкування між ними раптово виникли неприязні відносини, тобто мав місце обопільний конфлікт.
ОСОБА_4 в свою чергу стверджує, що саме агресивні дії потерпілого у вигляді нанесення йому множинних ударів стільцем обумовили нанесення ножем удару в живіт. Метою його дій було бажанням уникнути подальшого насильства зі сторони ОСОБА_10 . Достовірність показань обвинуваченого в частині отримання тілесних ушкоджень підтверджується висновком судово-медичного експерта №03 від 03.01.2019 року /п.16/ та частково узгоджується з показаннями допитаних свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 щодо наявності в кімнаті за місцем злочину слідів боротьби.

Разом з тим, суд звертає увагу, що згідно вказаної експертизи в обвинуваченого виявлено легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Тобто, твердження ОСОБА_4 про значну силу ударів потерпілого, втрату ним свідомості та як наслідок об`єктивну необхідність використання саме ножа для припинення протиправних дій останнього є непереконливими, оскільки він міг використати будь-який інший предмет, що знаходився в будинку, однак скористався знаряддям, яке має більшу небезпеку для життя особи.
При цьому, згідно висновку судово-медичного експерта №09 від 03.01.2019 року, смерть ОСОБА_10 настала внаслідок масивної крововтрати, обумовленої проникаючим ножовим пораненням і перебуває в причинному зв`язку із фактом настання смерті /т.1 а.с.99/.

Наведені обставини переконливо свідчать, що ОСОБА_4 , завдаючи удар ножем в область черевної порожнини потерпілого ОСОБА_10 усвідомлював, що вказаними діями він може спричинити тілесні ушкодження, в т.ч. і тяжкі. Слід зауважити, що обвинувачений надаючи показання також підтвердив бажання в момент нанесення ним удару завдати ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.
Доводи обвинуваченого про його небажання настання саме смерті жодним чином не впливають на правильність кваліфікації за ч.2 ст.121 КК України, оскільки настання смерті потерпілого є вже похідним наслідком від удару і в цій частині має місце необережна форма вини у вигляді злочинної недбалості.
Вище вказані висновки суду посилюються й поведінкою ОСОБА_4 після нанесення удару ножем в потерпілого. Так, беззаперечним є факт того, що обвинувачений після ножового поранення ОСОБА_10 одразу перейшов до іншої кімнати будинку та демонстрував свою непричетність до вчиненого, займаючись особистими справами. Він не повідомив ані свідка ОСОБА_11 , ані свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 - працівників швидкої медичної допомоги про обставини та перебіг конфлікту. В його поведінці не було ознак емоційного збудження через поведінку потерпілого.

Більше того, він взагалі спочатку проявляв незадоволення присутністю медичних працівників, начебто не усвідомлюючи причиною їх перебування в будинку, але в подальшому вже акцентував на необхідність надання допомоги потерпілому.

Принагідно слід зауважити, і на відсутність жодних претензій чи скарг на стан здоров`я або самопочуття обвинуваченого як в приступності свідка ОСОБА_11 , так і працівників швидкої допомоги, що не узгоджується з його показаннями в судовому засіданні про завдання йому потерпілим сильних і цілеспрямованих ударів та логічно пояснюється констатованими в нього легких тілесних ушкоджень.

Незважаючи на пропозицію головуючого по справі пояснити обвинуваченим його поведінку після нанесення удару ножем, останній не зміг, обравши позицію захисту у виді «мовчання». Проте, вже після дослідження всіх матеріалів справи, обвинувачений змінив показання та повідомив, що після нанесення потерпілому удару ножем та одночасного отримання удару стільцем в голову, він втратив свідомість і не пам`ятає перебігу подій.

Зміна показань обвинуваченим як в ході досудового слідства (див. протоколи слідчих експериментів від 08.01.2019 року та 09.01.2019 року п.21), так і під час судового засідання в частині черговості та місць отримання від потерпілого ударів стільцем об`єктивно свідчать про намагання обвинуваченого захиститись від пред`явленого обвинувачення. Інших логічно-обґрунтованих мотивів періодичної зміни обвинуваченим показань суд не знаходить.

Окремого суд звертає увагу на той факт, що обвинувачений після ножового порання ОСОБА_10 ніж поклав до власної кишені і в подальшому його віддав лише на вимогу працівників поліції.

Вказані обставини в сукупності, свідчать про те, що ОСОБА_4 , завдаючи удар ножем в живіт ОСОБА_10 , усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілому та бажав їх, хоча і не конкретизував у своїй свідомості, якою саме вона буде.

Тобто, ОСОБА_4 діяв з непрямим, неконкретизованим (невизначеним) умислом, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у загальних рисах, за яким, настає кримінальна відповідальність за фактично спричинену шкоду здоров`ю іншій особі - у цій справі за умисне заподіяння ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть.

36. Сторона захисту в обґрунтування наявності підстав для зміни кваліфікації дій обвинуваченого із ч.2 ст.121 КК України на ст.124 КК України вказує на раптовість протиправних дій ОСОБА_10 відносно обвинуваченого та їх різницю в фізичних даних (вік, зріст), що вказують на відповідність захисту небезпечності посягання.
Беззаперечним є факт, що ОСОБА_10 був молодший за віком та вищим за зростом від обвинуваченого, і вказані відмінності, з урахуванням їх перебування в стані алкогольного сп`яніння, впливали на реальне співвідношення сил. Проте, суд звертає увагу на криміналістичні властивості знарядь нападу в потерпілого (дерев`яного стільця) та обвинуваченого (ножа), які об`єктивно свідчать не на користь позиції захисту.
Як вже було встановлено конфлікт між обвинуваченим та ОСОБА_10 , хоча й виник раптово, але спочатку мав вираз словесної суперечки і лише в подальшому перейшов в активну фазу нанесення тілесних ушкоджень. Тобто, дії потерпілого для ОСОБА_4 не були раптовими і очевидно ним вживались заходи для самозахисту, що об`єктивно підтверджується виявленими в нього легкими тілесними ушкодженнями.
Характер небезпеки, з огляду на вільний простір для переміщення в кімнаті будинку, в співставленні з тілесними ушкодженнями, виявленими в обвинуваченого, в свою чергу також вказує не невідповідність знаряддя захисту та явно не відповідність ступеню небезпечності, а тому відповідальність за заподіяну шкоду повинна наставати на загальних підставах, як за умисний злочин.
Враховуючи вище викладене, суд до показань обвинуваченого в частині мотивів нанесення удару ножем відноситься критично, оцінюючи їх як спробу пом`якшити кримінальну відповідальність за покарання, та не враховує при обґрунтуванні вироку.
37. З проведеного аналізу доказів, наданих сторонами по справі, суд вважає доведеним, що 03.01.2019 року ОСОБА_4 завдав ОСОБА_10 умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, а відтак його дії кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України.

V. Призначення покарання.
38. Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_15 , відповідно до ст.66 КК України не встановлено. Обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_15 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

39. Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_15 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.ст.65-68 КК враховує:
40.1 - ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст.12 КК України є тяжким;

40.2 - фактичні обставини скоєного злочину (час, місце, спосіб, наслідки, поведінку потерпілого ОСОБА_10 );

40.3 - особу обвинуваченого: вік, освіту та стан здоров`я, сімейний стан, соціальне становище, учасника бойових дій, наявність відзнаки Президента України;

40.4 - формально-позитивну характеристику за місцем проживання, посередню характеристику з попереднього місця роботи, позитивну службову характеристику як військовослужбовця;

40.5 - відсутність даних про притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності, відсутність даних про перебування обвинуваченого на обліку в лікаря-нарколога та лікаря психіатра;

40.6 - добровільне часткове відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілій та щирі висловлювання співчуття в зв`язку з смертю її чоловіка;

40.7 - позицію потерпілої, яка у вирішенні питання щодо виду та міри покладається на розсуд суду, думку прокурора, який наполягав на призначенні у виді восьми років позбавлення волі.

41. Враховуючи вище викладене, з урахування фактичних обставин злочину та особи обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання в межах мінімальної межі санкції статті у виді позбавлення волі, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
42. Заявлений прокурором цивільний позов в інтересах держави в особі КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М.Галицького» про стягнення з обвинуваченого витрат на лікування потерпілого ОСОБА_10 від кримінального правопорушення в розмірі 5 221 грн 58 к., підтверджений письмовим доказом та відповідно підлягає задоволенню в повному обсязі /а.с.181/.
43. Заявлений цивільний позов ОСОБА_12 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди у зв`язку з втратою годувальника на утримання малолітньої доньки в розмірі 10 296 грн 3 к. та матеріальної шкоди у зв`язку з втратою годувальника на утримання малолітньої доньки 1716 грн 05 к. щомісячно до досягнення дитиною вісімнадцяти років, з огляду на його визнання цивільним відповідачем, підлягає задоволенню в повному обсязі.
44. З приводу заявленого цивільного позову ОСОБА_12 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди, суд враховує фактичні обставини кримінального правопорушення, активну участь в перебігу конфлікту потерпілого, характер заподіяних позивачеві моральних страждань, обумовлених втратою члена її сім`ї, та виходячи із засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку за можливе стягнення з обвинуваченого на її користь в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 200 000 грн.
45. Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 04.01.2019 року, а саме на кухонний ніж з рукояткою чорного кольору, 3 стакани, чашку, кофту темного кольору - скасувати.
46. Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 18.01.2019 року, а саме на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 та транспортний засіб марки «Delta EX 50QT» /д.н.з. НОМЕР_1 /, для забезпечення цивільних позовів - залишити в силі.
47. Питання про речові докази по справі, з урахуванням позиції власників майна, - вирішити за правилами ст.100 КПК України.

48. Процесуальні витрати по справі, що пов`язані з проведенням трасологічної експертизи, в розмірі 10 922 грн 79 к. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 /т.1 а.с.131/.

49. З урахуванням особи обвинуваченого, його процесуальної поведінки та обставин, встановлених під час кримінального провадження, підстав для обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.370,373,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 7 /семи/ років позбавлення волі.

Строк початку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня звернення вироку до виконання.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М.Галицького» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь місцевого бюджету м. Ніжин грошові кошти в сумі 5 221 грн 58 к., понесених КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М.Галицького» на лікування потерпілого ОСОБА_10 від кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 200 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 10 296, 3 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з втратою годувальника на утримання малолітньої дитини ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 щомісячно 1716,05 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з втратою годувальника на утримання малолітньої дитини ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення нею вісімнадцятирічного віку.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 04.01.2019 року, а саме на кухонний ніж з рукояткою чорного кольору, 3 стакани, чашку, кофту темного кольору скасувати.
Речові докази: зразок букального епітелію ОСОБА_4 , зразок крові ОСОБА_10 , кофту сірого кольору, кухонний ніж з рукояткою чорного кольору, 3 стакани, чашку знищити, розламаний дерев`яний стілець залишити в користуванні власника .
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 18.01.2019 року, а саме на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 та транспортний засіб марки «Delta EX 50QT» /д.н.з. НОМЕР_1 /, для забезпечення цивільних позовів - залишити в силі.
Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом 30 діб з дня проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Прилуцького
міськрайонного суду ОСОБА_1