КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.

Києві матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 ,на ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 30 серпня 2019 року відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, офіційно непрацюючого, з середньо спеціальною освітою, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України
за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_11 , погодженого прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 .

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя в ухвалі вказав, що надані органами досудового розслідування матеріали безумовно свідчать про причетність ОСОБА_10 до розслідуваних обставин, проте на даний час суду не надано переконливих для стороннього спостерігача обставин, які б викликали обґрунтовану підозру останнього у вчиненні хуліганських дій та заподіяння потерпілому діями ОСОБА_10 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 30 серпня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_12 та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 27 жовтня 2019 року включно.
Прокурор вважає, що вищевказана ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що унеможливило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
На думку прокурора, висновки слідчого судді про те, що прокурором та слідчим не доведено ризиків наведених у клопотанні та те, що підозра є необгрунтованою, а надані докази до клопотання є сумнівними та отримані з порушенням вимог ст. ст. 25, 55, 477 КПК України, що в свою чергу може потягнути за собою визнання їх недопустимими, є такими що не ґрунтуються на матеріалах досудового розслідування.
Як вказує прокурор, стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_12 із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України
Прокурор зазначає, що слідчий суддя взяв до уваги лише показання допитаних в ході судового розгляду свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 які підтвердили те, що нібито ОСОБА_12 не завдавав тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_16 . При цьому, вказані свідки надали показання про те, що були очевидцями лише початку конфлікту, а очевидцями подій які мали місце після того, як потерпілий застосував спецзасіб самооборони (газовий балон), вони не були і не бачили, чи застосовував ОСОБА_12 насильство до потпілого, чи ні.
Апелянт стверджує, що вказані особи в своїх показаннях підтвердили факт причетності ОСОБА_12 до обставин події, що є предметом доказування у вказаному провадженні і не спростували причетності останнього до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_16 останнім.
Крім того, як зазначає прокурор, вказані свідки допитані в суді всупереч вимогам ст. 352 КПК України, так як останніх судом не попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань.
Як зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя у своєму рішенні прийшов до висновку про відсутність підтверджень дій підозрюваного з хуліганських мотивів. При цьому, мотивів та аргументів прийнятого висновку не навів. Водночас, питання правової кваліфікації дій обвинуваченого вирішуються судом при ухваленні вироку за результатами судового розгляду.
На даний час органами досудового розслідування встановлюються всі обставини вчинення ОСОБА_12 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, не встановлено всіх свідків та осіб, які перебували з ним під час вчинення дій, які є предметом доказування у вказаному кримінальному провадженні, останні ще не допитані в суді. Враховуючи викладене, прокурор стверджує, що на даний час існують реальні ризики того, що ОСОБА_12 може впливати на вказаних осіб та вже допитаних свідків та потерпілого ОСОБА_16 шляхом підбурювання, умовлянь, погроз чи схиляння надавати неправдиві показання органу досудового розслідування та суду з метою уникнення останнім відповідальності.
Також, на даний час органом досудового розслідування не вилучено всі відеозаписи з камер відео спостереження, встановлюються інші докази що мають особливе значення в рамках даного кримінального провадження. Знаючи про місце перебування зазначених відеокамер ОСОБА_12 матиме змогу знищити, сховати або будь-яким чином спотворити їх. ОСОБА_12 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, не з`являтись в судові засідання, іншим чином затягувати розгляд провадження, маючи велике коло друзів та знайомих підмовляти останніх надати органу досудового розслідування чи суду неправдиві показання щодо своєї непричетності до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та інше.
Крім того, на думку прокурора, ОСОБА_12 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має постійного місця роботи чи інших офіційних джерел до існування, за місцем проживання характеризується посередньо. Також може переховуватись від органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, пояснення підозрюваного та захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали провадження і обміркувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Слідчим відділенням Вишгородського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000357 від 02 травня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України.
27 серпня 2019 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України.
Того ж дня слідчий СВ Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 .
Це клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_16 на свідка ОСОБА_17 , свідка ОСОБА_18 , показання яких мають істотне доказове значення в даному кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, не з`являтись в судові засідання, іншим чином затягувати розгляд провадження, також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 30 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні вказаного клопотання.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя не дотримався.

Зокрема, під час розгляду клопотання слідчого, колегія суддів встановила, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України.

На основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, колегія суддів дослідила клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Враховуючи, що слідчий суддя, суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на приведені у клопотанні прокурора докази, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих кримінальних правопорушень, є обґрунтованою.

Крім того, питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою (Феррарі-Браво проти Італії).

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з повідомлення про підозру, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, групою осіб. Також підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_10 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами.Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_10 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу забезпечення кримінального провадження.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що з ризиків, зазначених слідчим у клопотанні, існують ризики, передбачені п.п. 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

В той же час, ОСОБА_10 є раніше не судимим, інкриміновані йому злочини передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, не переховувався від органів досудового розслідування чи суду і в силу положень п.3.ч.2 ст.183 КПК України відносно нього неможливо застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України колегія суддів враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_10 в їх сукупності, а саме, його стан здоров`я, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, та приходить до висновку, що можливо застосувати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

З цією метою колегія суддів також вважає доцільним покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 219, 294, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 30 серпня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_11 , погодженого прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:
- прибувати до слідчого прокурора, суду за першою їх вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає,без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим, іншими підозрюваними, свідками по справі.

Строк дії обов`язків визначити до 27 жовтня 2019 року включно.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/5328/2019
Категорія: ст. 182 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_19
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1