Справа № 446/443/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2019 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№000020 від 14 січня 2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Побужани Буського району Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

встановив:

12 січня 2019 року близько 21.00 години ОСОБА_4 , перебуваючи в смт. Новий Яричів по вул. Незалежності Кам`янка-Бузького району отримав від ОСОБА_5 банківську картку «А-Банку» за номером НОМЕР_1 , яку він надав добровільно з метою зняття готівкових коштів в сумі 600 гривень в банкоматі м. Львова наступного дня, та яку був зобов`язаний повернути разом з грошима.
Однак ОСОБА_4 , зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_5 , не маючи наміру виконувати вказане зобов`язання, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідків, 13.01.2019 о 02.14 годині, перебуваючи на АЗС «ОККО», що знаходиться в с. Гамаліївка Пустомитівського району Львівської області, розрахувався за пальне з банківської картки, яка належить ОСОБА_5 на суму 267,63 грн. Після цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Львів протягом 13-14 січня 2019 року зняв готівкові кошти з банківської картки «А-Банку» за № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , в декількох різних банкоматах на загальну суму 6100 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілому на загальну суму 6367,63 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України визнав повністю і пояснив суду, що дійсно ОСОБА_5 12.01.2019 ввечері дав йому свою банківську картку «А-Банку» для того, щоб зняти гроші в сумі 600 гривень в банкоматі м. Львова. Однак він в подальшому неодноразово знімав готівкові кошти, які використав на власні потреби по дорозі до м. Львова він заїхав на автозаправку «ОККО» в с. Гамаліївка Пустомитівського району Львівської області, де розраховувався платіжною карткою потерпілого за пальне. Розповів про те, що не цілком пам"ятає про обставини вчиненого ним злочину, оскільки в цей день вживав алкоголь. В даний час щиро розкаюється у вчиненому, жалкує про вчинене та більше подібного не повторить. Просив його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що завдана шкода станом на 14.05.2019 відшкодавана не в повному розмірі, щодо міри покарання поклався на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового провадження, суд вирішив розглянути справу без участі потерпілого.

Оскільки обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що учасники судового провадження не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості,особу винного, який раніше не судимий, непрацюючий, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання.

Суд також враховує досудовву доповідь про обвинуваченого згідно з якою існують середні ризики вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та небезпеки його для суспільства, окремих осіб.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому у відповідності до ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

З урахуванням наведено, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі і вважає таке достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів, яке відповідає особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

Разом з тим, врахувуючи всі обставини справи в їх сукупності, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому, ставлення винного до вчиненого, думку потерпілого, його характеристику, те що він раніше не судимий, наявінсть пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства, а тому обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. При цьому суд дійшов переконання, що за таких умов буде досягнута мета покарання і що це буде оптимальним, покаже стійкість виправлення винного і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів.

Процесуальних витрат в справі не має.

Цивільного позову не було пред`явлено.

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Підстав, передбачених ст. ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.

Керуючись ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі вимог ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення цього вироку.

Речові докази - виписку по картковому рахунку № НОМЕР_1 , видану АТ «А-Банк» та копію заяви-анкети на прізвище ОСОБА_5 - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Кам`янка -Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя ОСОБА_1