Справа № 509/5872/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2019 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

01.11.2019 року, адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просив суд, скасувати постанову слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 28.10.2019 р. про закриття кримінального провадження № 0000220 внесеного до ЄРДР від 13.07.2018 р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, мотивуючи це однобічністю, неповнотою досудового розслідування та передчасністю і незаконністю оскаржуваної постанови, яка зачіпає законні права Авангардівської с/р.
В судове засідання представник скаржників адвокат ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, надіславши на електронну адресу (скриньку) суду клопотання, в якому, просив суд, розглянути і задовольнити скаргу подану в інтересах Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області без його участі.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили, надавши до суду письмові заяви, в яких, заперечували проти задоволення скарги, вважаючи її безпідставною, не обґрунтованою, а постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 28.10.2019 р. такою, що відповідає вимогам Закону, враховуючи, що слідчим були виконані всі необхідні слідчі дії.
Згідно ст. 306 ч. 3 КПК України, неявка (відсутність) сторін не перешкоджає розглядові скарги.

Дослідивши матеріали скарги та 4 томи матеріалів кримінального провадження № 0000220 внесеного до ЄРДР від 13.07.2018 р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України - на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора : рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Частиною 1 статті 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Частина 3 статті 306 КПК України вказує, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Частина 3 статті 307 передбачає - ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Суд встановив і це підтверджується матеріалами кримінального провадження № 0000220 внесеного до ЄРДР від 13.07.2018 р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, що СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області здійснювалося досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні № 0000220 від 13.07.2018 р., розпочатого за результатом опрацювання інформації та ініціативою військової прокуратури Південного регіону України, яка здійснювала процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні, під час якого було встановлено, що в 1983 році Чабанській КЕЧ (правонаступник Чорноморська КЕЧ району, а в подальшому КЕВ м. Одеси) було видано Державний акт серії Б № 031730 (№ Р-83-3/1) на право постійного користування земельними ділянками загальною площею 117 га з цільовим призначенням : для будівництва об`єктів, до складу яких, зокрема, увійшла земельна ділянка, на якій розташоване військове містечко Дальник-15, площею 28,8 га, що знаходиться на території Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області.

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею № Р-16-01 від 20.03.2000 р., виданого Херсонській КЕЧ району, виконавчим комітетом Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області було надано для потреб оборони в постійне та безоплатне користування земельні ділянки загальною площею 63,9 гектара, до складу яких входить земельна ділянка, на якій розташоване військове містечко ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , площею 41,9 гектара.

Так, згідно з приписами ст. 77 ЗК України, ст. 1 Закону України «Про використання земель оборони» - землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Статтею 14 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено - земля, закріплена за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління.

Приписами ч. 3 ст. 84 ЗК України та ст. 6 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» (діяв на момент прийняття рішень), передбачено, що до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну та приватну власність, належать, зокрема, землі оборони, крім земельних ділянок під об`єктами соціально-культурно, виробничого та житлового призначення.

Листом Міністра оборони України ОСОБА_5 від 09.06.2004 р. № 227/946 було надано згоду на вилучення вищевказаної земельної ділянки площею 28,8 га військового містечка Дальник-15 з подальшою її передачею ТОВ «Консент».

Після чого, вже Міністр оборони України ОСОБА_6 своїм листом від 15.11.2004 р. № 220/2456 надав згоду на вилучення з користування Міністерства оборони України земельної ділянки площею 7,0 га військового містечка ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, між заступником ІНФОРМАЦІЯ_2 -полковником ОСОБА_7 , Авангардівською селищною радою та ТОВ «Промринок 7 км» був укладений договір від 21.02.2000 р. № 181/9-83 про вилучення земельної ділянки площею 4,33 га військового містечка Дальник-7.

Відповідно ч. 5 ст. 77 ЗК України, вказано на особливості відчуження земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого військового майна, що підлягають реалізації, та земельних ділянок, які вивільняються у процесі реформування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, що встановлюється законом. Кошти, отримані від відчуження таких земельних ділянок, зараховуються до Державного бюджету України та використовуються виключно на потреби оборони відповідно до кошторису Міністерства оборони України у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України.

Органом досудового розслідування встановлено, що в подальшому рішеннями Авангардівської селищної ради від 21.09.2004 р. № 417, від 10.12.2004 р. № 517-ХХV та від 28.04.2000 р. № 227 із землекористування Міністерства оборони України вилучено земельні ділянки загальною площею 28,8 га, 7,0 га та 4,33 га відповідно, які в подальшому перейшли від Міністерства оборони України до Авангардівської селищної ради, таким чином земельні ділянки не вийшли із власності держави згідноіз ч. 2 ст. ст. 77 ЗК України.

Далі, Авангардівською селищною радою передано частину із отриманих, від Міністерства оборони України, земельних ділянок до ТОВ «Консент», а після - ТОВ «РЕДІ-МЕЙД» згідно договорів оренди. Тобто держава від імені Авангардівської селищної ради у випадку надання землі в оренду юридичним особам, не втрачає право власності, а раціонально використовуває землі, якими фактично не користувалось Міністерство оборони України, для отримання орендної плати в дохід місцевого бюджету, тобто на потреби громади та населення.

Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, досудовим розслідуванням були проведені тимчасові доступи до документів Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, архівного відділу Овідіопольської РДА, КП «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації», Міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморську Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за результатами яких вилучені необхідні матеріали.

Крім цього, суд встановив, що органом досудового розслідування було проведено детальний аналіз отриманої документації, однак належних та допустимих документальних доказів, які б свідчили про спричинення службовими особами Міністерства оборони України будь-якої шкоди - не встановлено і не виявлено, що вбачається по матеріалам досудового розслідування, досліджених судом.

Частиною 1 статті 364 КК України передбачено, що зловживання владою або службовим становищем, полягає в умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використанні службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Таким чином, слідчий по матеріалам досудового розслідування дійшов обґрунтованого висновку щодо первинної передачі земель від Міністерства оборони України до Авангардівської селищної ради, та подальшою передачею деяких з цих земель в оренду приватним підприємствам, відсутні такі ознаки злочинності діяння як умисне зловживання повноваженнями та одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи, так як і Міністерство оборони України так і Авангардівська селищна рада - виступають від імені держави в сфері оборони та соціального життя населення відповідно, з метою поліпшення життя населення.

Також, ч. 2 ст. 364 КК України, встановлює таку кваліфікуючу ознаку, як настання тяжких наслідків, в результаті злочинної діяльності при вчиненні особою зловживання владою або службовим становищем. Під тяжкими наслідками розуміють такі наслідки, які є реальними матеріальними збитками в розмірі більше за 220250 грн. на час вчинення злочину.

Однак, суд встановив, що в ході досудового розслідування, слідчим не встановлено, та не підтверджено заподіяння будь-якої матеріальної шкоди, беручи до уваги той факт, що держава Україна жодним чином не втратила права власності на будь-яку вказану вище земельну ділянку, а навпаки, на даний час отримує прибуток від здачі в оренду земельних ділянок, які взагалі не приносили прибутку державі перебуваючи в користуванні Міністерства оборони України.

Суд встановив по матеріалам кримінального провадження досліджених судом, що під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню жодна особа (фізична або юридична) не була визнана потерпілим та жодній особі не було пред`явлена підозра за ч. 2 ст. 364 КК України.

Пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України передбачено - кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Узагальнення ВССУ от 12.01.2017 р. № 9-49/0/4-17 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» встановлюють, що враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, які постановляють за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді.

Процесуальна можливість оскарження рішень слідчого та прокурора про закриття кримінального провадження регламентована пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 303 КПК, при цьому суб`єктами оскарження відповідного рішення слідчого є заявник, потерпілий, його представник, законний представник, а прокурора - заявник, потерпілий, його представник, законний представник, підозрюваний, його захисник чи законний представник.
Підстави та порядок закриття кримінального провадження встановлені у ст. 282 КПК України, яка, крім іншого, визначає випадки, коли закриття провадження уповноважений здійснювати слідчий, а коли - прокурор. Так, відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України, слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 ч. 1 ст. 284 КПК України, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру, а прокурор - щодо підозрюваного з підстав, передбачених ч. 1 ст. 284 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України - прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Враховуючи те що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Таким чином, на думку суду - слідчий дійшов обґрунтованого висновку, що рішення, зокрема №417 від 21.09.2004 та №227 від 28.04.2000, винесені із дотриманням вимог законодавства України, а тому, суд погоджується з мотивами та доводами постанови про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000427 від 05.05.2018 р. у зв`язку із відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з чим, вважає постанову слідчого, який в повному обсязі виконав всі необхідні слідчі дії, про закриття кримінального провадження законною і такою, що відповідає вимогам ст.ст. 110,284 КПК України, а в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, чиї права, свободи чи інтереси в даному випадку жодним чином не були порушені, на постанову слідчого про закриття кримінального провадження слід відмовити як в безпідставній, невмотивованій та необґрунтованій за відсутністю жодних доводів заявників щодо порушення їхніх прав, свобод чи інтересів з посиланням на норми Закону з приводу скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області на постанову слідчого про закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`яти діб з дня її проголошення, а у випадку проголошення вступної та резолютивної частини, на протязі 5-ти діб з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1