печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000190 від 22.02.2019 за підозрою ОСОБА_5 за ст. 369-2 ч.3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
08.04.2019 в провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на Київську область прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, а саме:

- грошові кошти у вигляді 6 (шести) купюр номіналом по 100 доларів США кожна з такими серіями та номерами HE 59916287 D, FL 62779690 C, AD 07447466 B, HB 95387525 N, BB 41358900 B, AF 51952791 A;

- посвідчення водія на право керування транспортними засобами на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 , виданого 03.02.2004, водія на право керування транспортними засобами на ім`я ОСОБА_7 серії НОМЕР_2 , виданого 16.06.2011.

Обґрунтовуючи клопотання, сторона кримінального провадження вказує, що Другим слідчим відділом (відділом з розслідувань злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000190 від 22.02.2019 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

20.03.2019 приблизно о 15 год 08 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України слідчим Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві. Під час затримання у ОСОБА_5 виявлено та вилучено грошові кошти у вигляді 6 (шести) купюр номіналом по 100 доларів США кожна з такими серіями та номерами HE 59916287 D, FL 62779690 C, AD 07447466 B, HB 95387525 N, BB 41358900 B, AF 51952791 A.

20.03.2019 свідок ОСОБА_8 добровільно видав слідчому посвідчення водія на право керування транспортними засобами на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 , виданого 03.02.2004, водія на право керування транспортними засобами на ім`я ОСОБА_7 серії НОМЕР_2 , виданого 16.06.2011. Вказані посвідчення ОСОБА_8 передав ОСОБА_5 у ході вчинення зловживання впливом після одержання ним неправомірної вигоди.

20.03.2019 постановою слідчого вказане майне визнано речовими доказами.

21.03.2019 слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

28.03.2019 слідчим суддею у справі №757/15568/ 19-к постановлено ухвалу про повернення клопотання про арешт майна для усунення недоліків протягом 72 годин.

Однак, прокурор не був повідомлений судом про час розгляду клопотання, не був присутній під час постановлення вказаної ухвали, копію її одержав 05.04.2019, у зв`язку з чим просить поновити строк для подачі вказаного клопотання.

В судовому засідання слідчий ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав, та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 , та його захисник ОСОБА_4 , в судовому засідання проти клопотання заперечували, в його задоволенні просили відмовити.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Статтею 113 КПК України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у медичному чи психіатричному стаціонарі, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Згідно ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Зважаючи на доводи прокурора, надані на підтвердження пропущення строку подачі клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні обґрунтовані підстави для поновлення пропущеного процесуального строку для подачі клопотання.

Згідно другої частини ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, а відтак доводи апеляційної скарги про не перебування службових осіб товариства у будь-якому статусі у вказаному кримінальному провадженні є, як вважає колегія суддів, які не заслуговують на увагу.

Слідчий суддя вивчивши клопотання, надавши оцінку документам, що долучені до нього, зважаючи на постанову слідчого про визнання майна речовими доказами, з метою їх збереження є достатні підстави для накладення арешту.

Також прокурором на підставі наданих матеріалів доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики зникнення цього майна.

Крім того, слідчий суддя вважає, що в даному випадку таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.

Відтак клопотання підлягає до задоволення.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задоволити.

Накласти арешт на:

- грошові кошти у вигляді 6 (шести) купюр номіналом 100 доларів США кожна з наступними серіями та номерами HE 59916287 D, FL 62779690 C, AD 07447466 D, HB 95387525 N, BB 41358900 B, AF 51952791 A;

- посвідчення водія на право керування транспортними засобами на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 , виданого 03.02.2004, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 серії НОМЕР_2 виданого 16.06.2011 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня його проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1