Справа № 202/5525/19
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

25 жовтня 2019 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, на майно якої накладено арешт, - ОСОБА_3 , її представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000614 від 09.08.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним клопотанням, в якому просить частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2019 року (справа № 202/5525/19) на належний їй автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , передати вказаний автомобіль їй на відповідальне зберігання з правом користування ним без можливості його відчуження, посилаючись на те, що потреба в подальшому арешті автомобіля відпала, автомобіль необхідний їй для задоволення потреб сім`ї.
В судовому засіданні ОСОБА_3 та ї представник клопотання підтримала.
Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання був повідомлений належним чином, надав матеріали кримінального провадження для огляду.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, а також безпосередньо ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне:
Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000614 від 09.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12 серпня 2019 року був накладений арешт на автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та використання.
За положеннями частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Так, частиною другою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).
Так, за приписами статті 98КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до частини другої статті 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді про накладення арешту від 12 серпня 2019 року, накладаючи арешт на автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучений під час огляду місця події та належній ОСОБА_3 , слідчий суддя виходив з того, що даний автомобіль відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, має значення речового доказу у кримінальному провадженні, потрібний для проведення судових експертиз.
Враховуючи, що з матеріалів кримінального провадження №0000614 від 09.08.2019 року вбачається, що на сьогодні органом досудового розслідування проведенні всі призначені експертизи, під час яких необхідне безпосереднє дослідження автомобіля «TOYOTA FJ CRUISER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , зокрема судова експертиза технічного стану та транспортно-трасологічна експертиза, дані щодо проведення інших експертиз у матеріалах кримінального провадження відсутні, слідчий суддя вважає можливими клопотання ОСОБА_3 задовольнити, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 12.08.2019 року на автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER» реєстраційний номер НОМЕР_1 в частині заборони користування вказаним автомобілем, передавши його власнику ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 131-132, 170, 173-174, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000614 від 09.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12 серпня 2019 року на автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в частині заборони користування вказаним автомобілем.
Передати автомобіль марки «TOYOTA FJ CRUISER» реєстраційний номер НОМЕР_2 власнику ОСОБА_3 .
Копію ухвали направити слідчому СУ ГУНП в Дніпропетровській області, яким здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000614, для виконання.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.
Строк складання та оголошення повного тексту ухвали відповідно до частини 2 статті 376 КПК України о 17-00 годині 29 жовтня 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1