11.10.2019
справа №639/5873/1
провадження №1кс/642/3487/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника Новобаварського відділу місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Новобаварського відділу поліції Головного управління поліції в Харківській області, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

в с т а н о в и в:

13.09.2017 до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла вказана скарга у порядку ст. 303 КПК України, яка передана слідчому судді відповідно до ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду.

В обґрунтовані своєї скарги заявник пояснив, що 16.08.2019 ОСОБА_3 звернувся до начальника Новобаварського відділу поліції Головного управління поліції в Харківській області з заявою про вчинення суддею Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ст. 375 КК України.

Оскільки заявник не отримував відомостей щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 16.09.2019, бездіяльність посадових осіб Новобаварського ВП ГУ поліції в Харківській області щодо цього факту оскаржено до суду.
В своїй заяві ОСОБА_3 просить зобов`язати посадових осіб Харківської місцевої прокуратури № 2, або посадових осіб Новобаварського відділу поліції Головного управління поліції в Харківській області внести заяву про злочин до ЄРДР та направити матеріали до ДБР відносно судді ОСОБА_5 .

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання з`явився. Підтримав доводи своєї скарги

та просив її задовольнити.

Представник Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 , у судове засідання з`явився, проти задоволення скарни заперечував.

Представник Новобаварського відділу поліції Головного управління поліції в Харківській області, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані, про причини неявки до суду не повідомлено.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , 16.08.2019 направив на адресу начальника Новобаварського відділу поліції Головного управління поліції в Харківській області, заяву про вчинення суддею Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України (постановлення суддею завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови).

Станом на день подання скарги та станом на 09.10.2019 інформацію про внесення відомостей за заявою від 16.08.2019 заявником не отримано.

Системний аналіз положень ст. ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто сама заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь - які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Незважаючи на те, що подану заяву заявник вважає «повідомлення про кримінальне правопорушення», остання за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містить жодних даних про вчинення кримінального правопорушення суддею ОСОБА_5 .

По суті заяви вбачається, що заявник просив внести відомості щодо вчинення, на його думку, суддею кримінального правопорушення, в результаті незгоди з постановленим судовим рішенням.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному та касаційному порядку визначеному процесуальним законом.

Незгода з рішенням судів сама по собі не може вказувати на наявність в діях судді ознак злочину.

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Відповідно до положення ч. 1 цієї статті Конституції України недоторканність суддів як гарантія їхньої незалежності у виконанні професійних обов`язків може не обмежуватися обсягом, визначеним у ч. 3 статті 126 Конституції України.

Додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суд/дів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Це стосується і визначеного ст. 55 Конституції України права на судовий захист. Зниження рівня гарантій незалежності суддів опосередковано може призвести до обмеження можливостей реалізації права на судовий захист (п. п. 1.2, 1.3, 4.2, 4.3). Аналогічні роз`яснення змісту гарантій незалежності й недоторканності суддів надано у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13 червня 2007 р.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суд з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь - яким рішенням суду.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає, що скарга є необґрунтованою, тому відмовляє у її задоволенні.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Новобаварського відділу поліції Головного управління поліції в Харківській області, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде виготовлений 11 жовтня 2019 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1