ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7982/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/226/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2019 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у № 0000062 від 2 лютого 2019 року за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2019 року, -

Встановила:

Цією ухвалою у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_8 від відповідальності у зв`язку із щирим каяттям на підставі ст.45 КК України відмовлено.

Клопотання потерпілого ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із їхнім примиренням та закриття кримінального провадження - задоволено.

Звільнено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Токи Підволочисьткого району Тернопільської області, українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , не судимого,

від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження №0000062 від 3 лютого 2019 року за даним фактом - закрито.

Цивільний позов прокурора залишено без розгляду.

Згідно ухвали, 3 лютого 2019 близько 6 години 35 хвилин водій ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем«Меrcеdеs-Веnz» моделі Vito111 СDI, р.н. НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п.2.9.(а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі-ПДР України), згідно яких водіям категорично заборонено керувати транспортними засобами у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Керуючи вказаним автомобілем, ОСОБА_8 рухався без пасажирів та вантажу автодорогою «Стрий Тернопіль Кропивницький - Знам`янка» від м.Тернополя до м.Хмельницький зі швидкістю 90 км/год. Під час керування автомобілем водій ОСОБА_8 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб вразі її зміни своєчасно реагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, завдавати шкоди життю та здоров`ю громадян, чим порушив вимоги п.2.3.(б,д) Правил дорожнього руху України.

Так, через проявлену під час керування автомобілем неуважність та унаслідок грубого порушення вимог п. 10.1. ПДР України, на 166 км + 30м а/д «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка», що біля АЗС «АКР» неподалік с. Ангелівка Тернопільського району, ОСОБА_8 не переконався у безпечності маневру та безпричинно змінив напрямок руху автомобіля вліво та перетнувши керованим автомобілем «Меrсеdеs-Веnz» моделі Vito 111 CDІ, р.н. НОМЕР_1 горизонтальну дорожню розмітку 1.1. «вузька суцільна лінія розмітки» виїхав на смугу призначену для руху в зустрічному напрямку.

В цей час, автодорогою «Стрий Тернопіль Кропивницький - Знам`янка» в напрямку до м. Тернополя рухався без пасажирів та вантажу технічно справний автомобіль «Москвич» моделі 2140 р,н. Д3762ХМ, під керуванням водія ОСОБА_9 , який вів автомобіль в межах своєї смуги зі швидкістю 50 км/год.

Унаслідок виїзду автомобіля «Меrсеdеs - Веnz» моделі Vito 111 CDІ, р.н. НОМЕР_1 на зустрічну смугу руху, водій ОСОБА_8 створив аварійну дорожню ситуацію для інших учасників дорожнього руху, зокрема для водія автомобіля «Москвич» ОСОБА_9 , позбавивши останнього можливості запобігти своїми односторонніми діями настанню ДТП та допустив зіткнення вказаних транспортних засобів на зустрічній відносно свого руху смузі.

Унаслідок ДТП тілесні ушкодження отримав: водій автомобіля «Москвич» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с. Лозівка Підволочиського району, Тернопільської області у вигляді закритої травми грудей у вигляді переломів акроміального паростка лівої лопатки та 6-го лівого ребра, травму хребта у вигляді закритого перелому лівого поперечного паростку третього поперекового хребця, закриті переломи хірургічної шийки лівої плечової кістки, шийки лівої стегнової кістки та лівого наколінника із зміщенням фрагментів, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня.

Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.п. 2.3. (б, д); 2.9. (а); 10.1. ПДР України та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. «вузька суцільна лінія» перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо - транспортної пригоди та спричиненням потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу суду скасувати, а справу направити на новий розгляд у суд першої інстанції.

Вказані вимоги мотивує тим, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки залишено без розгляду цивільний позов на суму 16 454,00 грн., пред`явлений в інтересах держави про відшкодування витрат понесених лікувальним закладом на лікування потерпілого внаслідок ДТП, тому застосування ст.46 КК України до обвинуваченого при неповному усуненні завданої ним шкоди є незаконним.

У запереченні на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого просить вищевказану ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Свої доводи мотивує тим, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а прокурором не обґрунтовано та не підтверджено необхідність представництва в суді інтересів держави, оскільки такі повноваження повинні здійснювати відповідні владні органи.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, потерпілого, які вважають вказану ухвала суду законною та обґрунтованою, а апеляцію прокурора безпідставною, прокурора, що просить задовольнити його апеляційну скаргу, з мотивів, викладених у ній, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України учасниками судового провадження не оспорюються, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Так, відповідно до ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Пунктом 4 Постанови Верховного Суду України №12 Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності від 23.12.2005 року встановлено, що за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Отже, в даному випадку законом покладено на суд обов`язок звільнити особу від кримінальної відповідальності за наявності вичерпних підстав, передбачених ст.46 КК України. При цьому така підстава, як примирення та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди, пов`язана виключно з потерпілою особою.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше не судимий, вчинив вперше правопорушення невеликої тяжкості, повністю відшкодував заподіяну злочином шкоду потерпілому ОСОБА_9 та примирився з ним, про що останній підтвердив й в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Разом з тим, вбачається, що Фінансове управління Тернопільської обласної ради, в інтересах якого прокурор звертався із позовною заявою про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, не є потерпілою стороною у справі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги ст.46 КК України були дотримані судом першої інстанції у повному обсязі, а також вірно залишено без розгляду позовну заяву прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_10 в інтересах держави в особі Фінансового управління Тернопільської обласної ради до ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого витрат на стаціонарне лікування потерпілого, оскільки відшкодування до бюджету витрат на лікування потерпілого від злочину не є обов`язковою умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, у зв`язку із примиренням з потерпілим та відшкодуванням йому заподіяної злочином шкоди, в порядку ст.46 КК України.

Крім того, згідно ч.7 ст.128 КПК України передбачено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Тому доводи апелянта про незаконність застосування судом ст.46 КК України не знайшли свого підтвердження, а прокурор вправі звернутись з позовами про відшкодування витрат понесених лікувальним закладом на лікування потерпілих внаслідок ДТП в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, жодних істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено, в зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2019 року стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи