н/п 1-кп/490/378/2019
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2019 року м. Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000287, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Захарівка, Світловодського району Кіровоградської області, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за контрактом, який перебуває на посаді навідника 1 відділення морської піхоти 2 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "матрос",
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ;
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
16.03.2016 ОСОБА_3 укладено контракт з командиром військової частини польова пошта НОМЕР_2 про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України терміном на 3 (три) роки.
Того ж дня відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 №65 від 16.03.2016 ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта.
30.05.2016 відповідно до припису №1945 від 27.05.2016 ОСОБА_3 направлено до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), для проходження військової служби.
Згідно із наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) № 142-РС від 20.05.2016 ОСОБА_3 призначено на посаду навідника десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти десантно-штурмового батальйону зазначеної військвої частини.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) №103 від 30.05.2016 ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу зазначеної військової частини, посатвлений на всі види забезпечення та вважається таким, який прийняв вищезазначену посаду.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно зі ст.1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінченя воєнних дій. Також, у ст. 1 Закону України "Про оборону України" надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
Згідно з п.п. 1,3 ч.3 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Згідно положень п.2 ч.1 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службуза контрактом, є день зарахування до списків особового складу військової частини.
З 16.03.2016 тобто з моменту підписання контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та зарахування до списків військової частини ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу, та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби. Будучи військовослужбовцем, матрос ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 11,16,128, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", був зобов`язаний дотримуватися загальних обов`язків військовослужбовців, своїх службових обов`язків, а також порядку звільнення з розташування військової частини.
Про особливий період несення військової служби та особливий порядок проходження військової служби матросу ОСОБА_3 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу НОМЕР_1 в умовах особливого періоду, крім воєнногостану останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього обов`язки.
12.09.2018 о 08 год. 30 хв., матрос ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за контрактом, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, з порушенням вимог ст.ст. 9,11,14,16,37,40,216,221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1,3 ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 до свого фактичного повернення на військову службу о 08 год. 30 хв. 12.02.2019.
12.02.2019 о 08 год. 30 хв. хв. матрос ОСОБА_3 добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та того ж дня приступив до виконання своїх службових обов`язків.
Таким чином, матрос ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин з метою ухилитися від військової служби за вище викладених обставин, зазначив, що жодних обставин, здобутих в ході досудового слідства він не оспорює, у вчиненому щиро кається.
Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкої служби) вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий. Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених п.п. 1, 2, ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає, запобіжний захід не обирався. Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців, з покладенням на нього обов`язків передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1