печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про скасування арешту майна,
В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт з майна.

В обґрунтування вимог клопотання заявник зазначає, що арешт накладений необґрунтовано.
У судовому засіданні прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки обвинувальний акт направлено до суду.
У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги клопотання, просив задовольнити.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Під час розгляду клопотання встановлено, що Четвертим слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000400 від 26.09.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364 КК України.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 задоволено та накладено арешт на майно.
Згідно ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляду клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Також, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 132 КПК України, слідчий суддя виходить з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, ніхто не може протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не можу бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини володіння майном повинно бути законним, (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Під час розгляду клопотання про скасування арешту представником заявника доведено, що арешт накладено незаконно та у потреба у ньому відпала.

Разом тим, клопотання прокурора ОСОБА_3 щодо арешту майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обґрунтовувалось, зокрема, тим, що вчиненими ОСОБА_7 злочинами територіальній громаді м. Києва завдано збитки. Також зазначалось, що ОСОБА_8 , займаючи посаду першого заступника Шевченківської РДА в м. Києві, давав незаконні вказівки керівнику комунальному підприємству «Керуюча дирекція з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про начебто незаконне перерахування коштів на підконтрольні йому підприємства ТОВ «Комфортна вежа», ТОВ «Індустріальний Будівельний холдінг», ТОВ «БК «Фасад Констракшн» для подальшого привласнення коштів.
ТОВ «Комфортна вежа» не є потерпілою стороною у даному кримінальному провадженні, інкриміновано привласнення грошових коштів суб`єктів комерційної господарської діяльності ТОВ «Індустріальний Будівельний холдінг», ТОВ «БК «Фасад Констракшн», однак вказані юридичні особи відмовились від залучення їх у якості потерпілих, цивільний позов про відшкодування шкоди не заявлявся.
Викладене свідчить про те, що відповідні ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту належного ОСОБА_5 та ОСОБА_6 майна, на даний час відсутні і не є підставою для перебування майна під арештом.
У клопотанні органа досудового розслідування, зазначалось, що ОСОБА_8 інкриміновано вчинення діянь, за вчинення яких кримінальним законом передбачена можливість конфіскації майна. При цьому, протягом 2014-2016 р.р. на батьків дружини підозрюваного ОСОБА_8 , а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було оформлене зазначене майно, яке можливо придбано за кошти ОСОБА_8 , отримані злочинним шляхом.
Таке посилання у клопотанні має ймовірний характер та не підтверджено доказами.
Так, привласнення цих коштів відбулось в період від 29.08.2016 р. до 11.11.2016 р. Квартира АДРЕСА_1 , придбана ОСОБА_5 за нотаріально посвідченим договором 01.07.2016 року, тобто задовго до інкримінованих злочинних дій.

Два машиномісця в цьому будинку фактично придбані одночасно з квартирою, і лише юридичне оформлення цього відбулось пізніше, в січні 2017 року. З урахуванням зазначених обставин, наслідків досудового розслідування, на даній стадії кримінального провадження унможливлюється припущення, що вони могли бути придбані за кошти, протиправне отримання яких інкримінується ОСОБА_8 .

Щодо арешту квартири АДРЕСА_2 в клопотанні прокурора містяться помилкові відомості, що начебто вона придбана у 2016 році. Однак вона придбана в 2013 році.
Посилання адвоката, що квартира АДРЕСА_3 , придбана ОСОБА_5 за нотаріально посвідченим договором від 07.10.2016 року, придбано за належні подружжю ОСОБА_9 кошти, які отримані від продажу належного подружжю майна, до якого ОСОБА_8 немає ніякого відношення, нічим не спростовано.

Згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2017 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 (донька ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) розірвано.

Твердження про те, що заявники є законними та добросовісними власниками зазначеного у клопотанні майна, що було придбано та зареєстровано у передбаченому законом порядку прокурором не спростовано.
Враховуючи, що у матеріалах даного кримінального провадження відсутня підозра ОСОБА_8 про вчинення злочину, який би був пов`язаний з належним заявникам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 правова підстава для перебування майна під арештом спростовується.
Прокурор у судовому засіданні надав супровідний лист №17/1/4-400 від 12.09.2019 як доказ скерування обвинувального акта стосовно ОСОБА_8 до Шевченківського районного суду м. Києва як доказ закінчення досудового розслідування та неможливості розгляду клопотання адвоката ОСОБА_4 по суті. Разом з тим, вказана особа, звернулась 16.09.2019 року із таким клопотанням, і на той час мала законну відповідну процесуальну можливість.
Відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння заявниками належним їм майном свідчить про необхіність скасування арешту майна.
Враховуючи викладене, клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 п.1 ст. 174 КПК України,
У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт, що був накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року, №757/37691/17-к з майна, а саме:

кв. АДРЕСА_3 , загальною площею 71,3 кв.м.;

кв. АДРЕСА_1 , загальною площею 117,1 кв.м.;

об`єкту нежитлової нерухомості машиномісце, за адресою АДРЕСА_4 , гараж НОМЕР_1 , загальною площею 31,4 кв.м;

об`єкту нежитлової нерухомості машиномісце, за адресою АДРЕСА_4 , гараж НОМЕР_2 ; загальною площею 16,5 кв.м;

земельної ділянки (кадастровий номер :90:526:0015), за адресою АДРЕСА_5 , площею 0,0504 га;

земельної ділянки (кадастровий номер :90:526:0007), за адресою АДРЕСА_6 , площею 0,0497 га;

садового (дачний) будинку АДРЕСА_7 , загальною площею 429,2 кв.м.;

кв. 47, корп. 2 в будинку АДРЕСА_8 на Оболонській набережній в місті Києві, загальною площею 73, 6 кв.м.

Ухвала оскарження не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1