Справа № 175/1288/19
Провадження № 1-кп/175/76/19
Вирок

Іменем України

06 червня 2019 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000067 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, з середньою-спеціальною освітою, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.128 КК України -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 14 січня 2019 року, приблизно о 22:00 год. знаходився за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . У зазначений час та місці, ОСОБА_4 почув, як на подвір`ї його будинку відбувається конфлікт між його донькою ОСОБА_6 та її чоловіком ОСОБА_5 .

З метою припинити конфлікт між донькою та зятем, ОСОБА_4 вийшов на поріг будинку, взявши з собою кухонний ніж для можливої самооборони.

Вийшовши з будинку ОСОБА_4 побачив, що ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, схопив ОСОБА_6 за одяг та погрожує останній застосуванням фізичного насильства. ОСОБА_4 намагаючись припинити конфлікт, став між донькою ОСОБА_6 та її чоловіком ОСОБА_5 .

У відповідь на це, ОСОБА_5 схопив руками за одяг ОСОБА_4 , який при цьому продовжував тримати в лівій руці ніж, та почав із ним боротися. В ході боротьби ОСОБА_4 та ОСОБА_5 втратили рівновагу та впали на землю, при цьому ОСОБА_5 впав зверху на ОСОБА_4 .

Під час падіння ОСОБА_4 не бажаючи заподіяти ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, проте маючи можливість передбачити їх настання, діючи із злочинною самовпевненістю, утримував перед собою ніж в лівій руці вістрям до ОСОБА_5 на яке і впав останній, внаслідок чого останньому було заподіяно, згідно висновку судово-медичної експертизи №626е від 25 лютого 2019 року, тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням легені та серця, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю, згідно п.2.1.2 та 2.1.3. й,о, «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав у повному обсязі та розповів у деталях про обставини скоєного та підтвердив, що 14 січня 2019 року він перебував в будинку за місцем проживання, приблизно о 22 годині почув шум на подвір`ї та попрямував перевірити, перед цим взявши кухонний ніж зі стола. Вийшовши на подвір`я побачив, що на порозі стоїть його донька та потерпілий в стані алкогольного сп`яніння та між ними відбувається сварка. Він встав між донькою та потерпілим, однак ОСОБА_5 схопив його за одяг, між ним та потерпілим відбулась боротьба під час якої вони втратили рівновагу та впали на землю, при цьому потерпілий впав зверху на нього. Під час падіння обвинувачений тримав ніж в лівій руці на який і впав потерпілий. Він побачив кров у потерпілого та зрозумів, що його зять впав на наніж та отримав поранення ножем. Після того побачивши кров у потерпілого його дружина та донька відразу викликали швидку та поліцію. Просив суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні підтвердив пояснення обвинуваченого в повному обсязі щодо обставин отримання ним тілесних ушкоджень під час боротьби з обвинуваченіим, та підтвердив, що обвинувачений не завдавав йому умисно удару ножем. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, щодо призначення покарання просив суд суворо не карати. Цивільний позов не заявляв.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що наведеними доказами у своїй сукупності у повному обсязі доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого за ст. 128 КК України, що виразилися у необережному тяжкому тілесному ушкодженні.

Обставинами, що помякшують його покарання, суд визнає щиросердне каяття, повне визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд також враховує положення ст.ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий його ставлення до наслідків злочину, враховує щирє каяття та визнання вини, а також відсутності претензій у потерпілого, суд погоджується з позицією прокурора щодо виду покарання, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Під час проведення досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст.128 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.

Речові докази по кримінальному провадженні №0000067, а саме: кухонний ніж запакований до паперового конверту, палиця з полімерного матеріалу запакована до полімерного пакету, спортивні штани запаковані до спец пакету №ЕХРТ0202145, чоловіча сорочка запакована до спец пакету №ЕХРТ0202812, светр запакований до спец пакету №3243923, гольф запакований до спец пакету №ЕХРТ0202131, які передані на зберігання до камери схову Дніпровського РВП після набрання вироком законної сили повернути за належністю.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1