Справа №:755/8749/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ "05" червня 2019 р.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчої ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчої СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , про накладання арешту в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003573 від 03.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в:

слідча Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 366), яка на даний час на праві власності зареєстрована за ОСОБА_5 шляхом заборони розпорядження майном.

Клопотання мотивовано тим, що невстановлені досудовим слідством особи шляхом обману заволоділи квартирою за адресою АДРЕСА_2 , яка згідно розпорядження Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації від 09.02.2018 року №51 та згідно рішення адміністрації Державної фіскальної служби України про надання службових жилих приміщень від 29.12.2018 року №886, 887, 890 передано в користування ОСОБА_6 та членам їх родини.

Так згідно акту прийму-передачі №1/88 квартира за адресою АДРЕСА_2 була передана від Міністерства фінансів України до Державної податкової служби України.
Розпорядженням Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації від 17.06.2011 року №263 квартира за адресою АДРЕСА_2 включена до числа службових житлових приміщень.
Згідно ордеру про право на зайняття службового жилого приміщення №5827 від 27.02.2018 року на підставі розпорядження голови Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації №55 від 09.02.2018 року була видана ОСОБА_6 та членам її родини.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 01.02.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності б/н від 19.04.2011 року було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_5 .
В подальшому, а саме 02.02.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , було посвідчено договір іпотеки №38, де предметом іпотеки є квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , згідно якого ОСОБА_5 (право власності якого було зареєстровано 01.02.2018 року), уклав договір іпотеки з ОСОБА_5 зі строком виконання основного зобов`язання 04.03.2018 року.
Разом з тим встановлено, що свідоцтво на право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , ніколи не видавалась, та вказана квартира включена до складу службових квартир Державної фіскальної служби України.
Таким чином в ході проведення досудового слідства встановлено, що ОСОБА_5 набув права власності на об`єкт нерухомого майна шляхом вчинення протиправних дій та з використанням завідомо підроблених документів на право власності на нерухоме майно.
Таким чином на даний час встановлено, що невстановлені досудовим слідством особи заволоділи правом на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , яка належить до службових квартир Державної фіскальної служби України.
В обґрунтування клопотання, слідча посилається на те, що арешт майна накладається з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Враховуючи те, що майно, на яке слідча, за погодженням із прокурором просить накласти арешт не було тимчасово вилучене, а також у клопотанні доведено, що існують ризики того, що з предметом злочину, можуть вчинятися дії по відчуженню його третім особам, то розгляд клопотання в силу ч. 2 ст. 172 КПК України потрібно здійснити без повідомлення власника майна.
Слідча в судовому засіданні клопотання підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.
Слідчий суддя, вислухавши доводи слідчої, дослідивши матеріали, яким обґрунтовується клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно частини другої цієї статті КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у наведених випадках, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно за сукупності даних розслідуваного злочину, відповідає вимогам ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Постановою слідчої від 13 травня 2019 року визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, зокрема, майно, квартира за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 366).

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири є ОСОБА_5 .

У судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна, тому підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 98, 131-132, 170-173, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

клопотання задовольнити.
Накласти арешт, шляхом заборони розпорядження, на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 366), яка на даний час на праві власності зареєстрована за ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя: