Справа № 540/847/18
Провадження № 1-кс/948/418/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2019 року смт Машівка

Слідчий суддя Машівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

представника володільця майна ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и л а :

у жовтні 2019 року до Машівського районного суду надійшло вказане вище клопотання, мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Машівського районного суду від 03.10.2018 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Машівського ВП ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0000089 та накладено арешт на м`ясо птиці патраної (куряча четвертина) заморожене масою 386,396 кілограмів, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування ним. Місцем зберігання м`яса птиці патраної (куряча четвертина) замороженого, масою 386,396 кілограмів, визначено пристосовані для цього холодильні машини у складському приміщенні ДУ «Машівська виправна колонія №9». Стверджують, що у подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба, оскільки відповідно до декларації виробника (посвідчення про якість) на продукцію тваринного походження № 431 від 13 червня 2018 року, 01.02.2019 сплинув строк придатності арештованого м`яса, а тому це м`ясо не може бути речовим доказом у контексті ст. 98 КПК України, оскільки після сплину терміну придатності воно вже не може містити слідів правопорушення та інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту або обстави, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, експертне дослідження м`яса вже проведене та є експертний висновок № 002139 п/18 від 23.08.2018. Також зазначають, що холодильні машини, в яких зберігається арештоване м`ясо є майном установи виконання покарань і повинні використовуватись виключно для зберігання продуктів харчування, призначених для харчування засуджених. Проте установа позбавлена можливості використовувати своє майно для виконання її завдань та зберігання речових доказів витрачає кошти Державного бюджету. У зв`язку з викладеним, просять скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 03.10.2018 на м`ясо птиці патраної (куряча четвертина) заморожене масою 386,396 кілограмів, яке зберігається в пристосованих для цього холодильних машинах у складському приміщенні ДУ «Машівська виправна колонія №9», та надати дозвіл на знищення цих речових доказів в установленому закон порядку.

У судовому засіданні представник ВК № 9 наполягала на задоволенні клопотання, посилаючись на те, що ДУ «Машівська випарвна колонія (№9)» несе витрати по зберіганню вказаних речових доказів, в той час як строк придатності арештованого м`яса минув, необхідна експертиза проведена, прокурор та слідчий проти задоволення клопотання заперечували з тих підстав, що ДУ «Машівська випарвна колонія (№9)» не є власником вказаного майна а тмоу є не є належною особою, яка має право звернутися з таким клопотанням, досудове розслідування закрито, а тому вирішити питання про скасування арешту в такому кримінальному провадженні має право суд, не слідчий суддя.

Заслухавши представника володільця майна, прокурора та слідчого, дослідивши документи кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Так, ухвалою слідчого судді Машівського районного суду від 03.10.2018 року у кримінальному провадженні № 0000089 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 325 КК України, накладено арешт на м`ясо птиці патраної (куряча четвертина) заморожене масою 386,396 кілограмів, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування ним. Місцем зберігання м`яса птиці патраної (куряча четвертина) замороженого, масою 386,396 кілограмів, визначити пристосовані для цього холодильні машини у складському приміщенні ДУ «Машівська виправна колонія №9» (а.с. ).
Ухвала мотивована тим, що оскільки м`ясо птиці патраної (куряча четвертина) заморожене масою 386,396 кілограмів є речовим доказом, надані суду докази свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а відтак приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та з метою забезпечення збереження речових доказів та проведення їх відповідного дослідження на вказане майно слід накласти арешт.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За статтею 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Із зазначеної вище ухвали слідчого судді вбачається, що метою накладення арешту на тимчасово вилучене майно є збереження указаного майна як речового доказу.

У відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174).

Як зазначено у декларації виробника (посвідчення про якість) на продукцію тваринного походження № 431 від 13.06.2018, термін зберігання м`яса птиці патраної (куряча четвертина) заморожене складає 8 місяців при температурі -18 град. С 95 %, дата виготовлення 18.05.2018, 21.05.2018, 01.06.2018 р. (а.с. 13).

Згідно з експертним висновком № 002139 п/18 від 23.08.2018 м`ясо птиці патраної (куряча четвертина) заморожена за фізико-хімічними показниками не відповідає ДСТУ 8253:2015 (а.с. 14).

Постановою від 27.08.2019 року старший слідчий СВ Машівського ВПА Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області закрив кримінальне провадження № 0000089 від 27.08.2018 року у зв`язку із закінченням строків давності досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України (а.с.36).

Вимоги про зняття з майна арешту після закриття слідчим кримінальної справи мають розглядатись у порядку цивільного судочинства. Такий висновок зробив ВС в постанові №372/2904/17-ц віл 15.05.2019 року.

Верховний Суд зазначив, що згідно зі ст.174 нині чинного КПК як підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, у тому числі на тій підставі, що в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба. Проте слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом унесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у порядку, установленому чинним КПК. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження, у тому числі в кримінальній справі, закритій органом досудового слідства до набрання чинності цим кодексом, КПК не передбачає.

Водночас прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч.2 ст.19 Конституції зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами. Однією із загальних засад кримінального провадження згідно з п.2 ч.1 ст.7, ч.1 ст.9 КПК є законність, що передбачає обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів держвлади неухильно додержуватися вимог Конституції, цього кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою, вимог інших актів законодавства.

КПК 1960 року, як і чинний КПК, не передбачає застосування слідчим, слідчим суддею процесуальних норм у припиненій кримінальній справі.

Разом з тим кримінальні процесуальні правовідносини виникають, змінюються та припиняються на підставі норм кримінального процесуального права. Закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє такі відносини. Зокрема, після прийняття зазначеного процесуального рішення арешт майна, застосований у кримінальному провадженні (кримінальній справі) як засіб його забезпечення, утрачає відповідну концептуальну властивість.

Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.

З огляду на зазначене будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження (кримінальної справи), з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна в такому разі із заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають із цивільних правовідносин, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Таким чином, судом кримінальної юрисдикції повинні розглядатися скарги на законність і обґрунтованість арешту майна, розв`язання яких потребує перевірки наявності підстав і дотримання процедури, установлених кримінальним процесуальним законом, тобто вирішення по суті питань, які безпосередньо стосуються порядку здійснення кримінального провадження.

Разом з тим скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, після закриття справи не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.

Згідно з ч.6 ст. 9 КПК, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першої статті 7 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч.1 ст. 7 цього Кодексу передбачено, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права.

За вказаних обставин, враховуючи, що дане клопотання не може бути розглянуто в порядку кримінального судочинства, суд приходить до висновку про закриття кримінального провадження за клопотанням Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3,7,9, 167, 170,173, 174 КПК України, -

у х в а л и л а :

кримінальне провадження за клопотанням Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» про скасування арешту майна закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 06.11.2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1