ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1462/19 Номер провадження 11-кп/814/915/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000053, за апеляційними скаргами прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 червня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду, обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 21.12.2018 року за ч.1 ст. 205-1 КК України відносно ОСОБА_8 повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст..291 КПК України.
В обґрунтування прийнятого рішення суддя вказав, що обвинувальному акті не конкретизовано формулювання обвинувачення відповідно до вимог чинного законодавства, що свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення, що порушує право обвинуваченого на захист.
Так при формулюванні обвинувачення не вказано час та місце вчинення кримінального правопорушення, вказуючи при цьому лише дату (15.12.2016 року) підписання заповненої державним реєстратором на прохання ОСОБА_9 заяви про державну реєстрацію фізичної особи підприємцем, яка містила завідомо неправдиві відомості.
В той же час, в порушення вимог ст.ст. 109, 291 КПК України, в обвинувальному акті та долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не в повному обсязі зазначені відомості та процесуальні дії, проведені в ході досудового розслідування.
Також матеріали, які прикладені до обвинувального акут всупереч розділу 37 КПК України не містять даних про виділені провадження щодо встановлених або невстановлених осіб, які вчинили у співучасті кримінальне правопорушення, підслідність розслідування даних проваджень, повноваження щодо підслідності, оскільки дані питання є важливими для вирішення питання дотримання права на захист щодо пред`явлення обвинувачення підозри та для вірної та повної кваліфікації дій всіх учасників злочину.
Не зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування і письмові дані про надання доступу підозрюваного, захиснику до матеріалів досудового розслідування, в тому числі і речових, та яких саме з найменуванням таких матеріалів. Всі ці вищезазначені обставини також свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст.291 КПК України.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційними скаргами звернулись прокурор ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та допущення істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства.

Зазначає, що поданий до суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 містить всі його складові елементи, які передбачені ст..291 КПК України, чітко конкретизовано формулювання обвинувачення, витрати на залучення експерта, час та місце вчинення кримінального правопорушення, яке вдалося встановити під час досудового розслідування (15.12.2016, Лубенська районна державна адміністрація).

Також, в реєстрі матеріалів досудового розслідування маються відомості щодо вжитих заходів забезпечення кримінального провадження, надання доступу підозрюваному та захиснику до матеріалів кримінального провадження. Рішення про виділення матеріалів досудового розслідування взагалі в ході розслідування не приймалося, про що було наголошено судді під час підготовчого засідання.

Щодо істотного порушення судом вимог кримінального процесуального законодавства, прокурор вважає, що суд порушив вимоги ст..314 КПК України та не розглянув питання наявності підстав для затвердження угоди чи відмови у її затвердженні, як це передбачено ст..468-475 КПК України.

Просить ухвалу скасувати, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 з угодою про визнання винуватості направити до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Аналогічні апеляційні вимоги містить і апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 .

Сторона захисту вказує на порушення судом норм процесуального законодавства, оскільки під час підготовчого судового засідання вирішувалося питання стосовно затвердження угоди про визнання винуватості, питання про повернення обвинувального акту прокурору взагалі не обговорювалося та думка сторін не з`ясовувалася.

Вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст..291 КПК України, а право обвинуваченого на захист не порушено, оскільки як на досудовому розслідуванні, так і в суді приймав участь захисник.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 Ю захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на підтримку поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.
Як вбачається з матеріалів провадження, до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області направлений обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч.1 ст.205-1 КК України відносно ОСОБА_8 разом з угодою про визнання винуватості.
У підготовчому судовому засіданні суддя, посилаючись на невідповідність обвинувального акта вимогам положень ст..291 КПК України, дійшла висновку про повернення прокурору обвинувального акта для усунення недоліків.
З таким рішенням колегія суддів погодитися не може з огляду на наступне.
Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.
Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
В п. 18 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» вказано, що за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд має прийняти одне із рішень, або затвердити угоду про визнання винуватості, або відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, та повернути кримінальне провадження прокурору.
Разом з тим, суд першої інстанції проігнорував вищевказані норми закону та прийняв помилкове рішення про повернення обвинувального акта прокурору з угодою про визнання винуватості для усунення недоліків, не розглянувши при цьому питання наявності підстав для укладення угоди і можливість її затвердження.
Окрім того, обвинувальний акт містить всі складові елементи, які передбачені положеннями ст. 291 КПК України, зокрема, чітко конкретизоване формулювання обвинувачення, час та місце вчинення злочину, яке вдалося встановити під час досудового розслідування, правова кваліфікація, розмір завданої шкоди та витрат на залучення експертів тощо. Реєстр матеріалів містить відомості щодо вжитих заходів забезпечення кримінального провадження, надання доступу підозрюваному та захиснику до матеріалів провадження.
Отже, висновки суду в цій частині є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч. 1 ст. 412 цього Кодексу, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Отже, апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають задоволенню, а ухвала скасуванню, з поверненням кримінального провадження на новий судовий розгляд у суд першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 червня 2019 року скасувати, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 з угодою про визнання винуватості направити до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3