Справа № 461/6195/19
Провадження № 1-кс/461/7172/19
УХВАЛА
про надання дозволу на арешт майна
21.08.2019 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про надання дозволу на арешт майна,-

в с т а н о в и в :

слідчий СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні №0002499 від 07.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, погодженим прокурором Львівської місцевої прокуратури №1 Львівської області ОСОБА_4 про накладення арешту на нежитлове (підвальне приміщення) площею 21,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у власності гр.. ОСОБА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) шляхом заборони вчинення будь-яких дій з вказаним майном, а саме: передання в іпотеку, заставу, купівлі-продажу чи іншим чином відчуження вказаного майна.
Подане клопотання мотивує тим, що з метою збереження предмета кримінально-протиправних дій та для можливості вжиття заходів щодо стягнення збитків в користь потерпілого, повернення комунального майна, на яке зареєстровано право власності на підставі підробленої довідки слід вжити заходів забезпечення кримінального провадження, а саме: шляхом накладення арешту на вищевказане нежитлове (підвальне) приміщення.
Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, наслідки неявки, однак, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до вимог ч.3 ст. 244 КПК України. Одночасно із поданим клопотанням, слідчий звернувся до суду з заявою про слухання справи без його участі та без участі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

Враховуючи положення ч.2 ст.172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливим провести судовий розгляд без повідомлення власників вказаного майна.
Дослідивши та перевіривши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що здійснюється досудове розслідуванням у кримінальному провадженні, внесеному до системи Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002499 від 07.06.2019 року, зареєстрованого за фактом подання завідомо підробленої довідки ЛКГІ «Снопківське», в результаті чого незаконно заволоділа підвальним приміщенням за адресою: м.Львів, вул.Свєнціцького, 8.

В ході проведення досудового розслідування, допитано в якості свідка ОСОБА_7 , яка займає посаду майстра по експлуатації житлового фонду ЛКП «Снопківське», яка повідомила, що до ЛКП «Снопківське» звернувся гр. ОСОБА_8 , який звернувся до ЛКП із метою отримання підвального приміщення «8-3», що на вул.Свєнціцького, 8 у м.Львові. Здійснюючи свої повноваження вона провела інвентаризацію підвальних (нежитлових) приміщень за адресою: АДРЕСА_1 та виявила приміщення «8-3» площею 21,30 кв/м. Однак, до директора ЛКП «Снопківське» ОСОБА_9 прийшла ОСОБА_6 та надала витяг з єдиного реєстру речових прав та обтяжень, з якого вбачається, що право власності належить ОСОБА_6 . У графі «підстава набуття права власності» витягу є довідка «ЛКП Снопківське» №371 від 20.06.2014 року.

Також, в ході проведення досудового слідства було допитано в якості свідка директора «ЛКП Снопківське» ОСОБА_9 який повідомив, що довідку №371 від 20.06.2014 року «ЛКП Снопківське» не видавало, оскільки по журналі реєстрації вона відсутня.

В ході проведення досудового слідства встановлено, що в подальшому 31.07.2019 року вищевказане приміщення відчужено ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, про що відповідні дані внесено до єдиного реєстру речових прав та обтяжень, реєстратором ОСОБА_10 .

Крім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що 08.08.2019 року було проведено огляд місця події та опечатано: нежитлове (підвальне) приміщення площею 21,3, що за адресою м.Львів, вул.Свєнціцького, буд.8, після чого, вказане нежитлове приміщення - визнано речовим доказом по кримінальному провадженню, оскільки вказане приміщення є предметом, здобутим злочинним шляхом.

Згідно постанови слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 08.08.2019 року нежитлове (підвальне) приміщення площею 21,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 визнано в якості речового доказу у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч.6 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів. У відповідності до ч.З ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, враховуючи, що накладення арешту на вищевказане нежитлове (підвальне) приміщення) проводиться з метою забезпечення завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, правову підставу для арешту майна, наслідки арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності, а також те, що вказане приміщення має важливе доказове значення для кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя ,-

у х в а л и в :

клопотання задоволити.

Накласти арешт на нежитлове (підвальне приміщення) площею 21,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у власності гр. ОСОБА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) шляхом заборони вчинення будь-яких дій з вказаним майном, а саме: передання в іпотеку, заставу, купівлі-продажу чи іншим чином відчуження вказаного майна.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1