Справа № 363/975/18 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2461/2019 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0001190 від 05.12.2017 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 18 червня 2019 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 18 червня 2019 року,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , маючого середню освіту, неодруженого, працюючого охоронцем 4-го розряду загону воєнізованої охорони ПрАТ «Укргідроенерго» філії « ІНФОРМАЦІЯ_2 », раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років;
цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено, стягнуто з ОСОБА_10 на її користь 21 357 грн. 55 коп. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, 558 450 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, а також 3 000 грн. процесуальних витрат за складання висновку соціально-психологічного дослідження.

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, 05 грудня 2017 року, близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_10 , після розпивання алкогольних напоїв з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у під`їзді вказаного дому, завдав ОСОБА_12 2 удари ножем в спину, спричинивши останньому колото-різані рани спини з ушкодженням внутрішніх органів. Після чого, ОСОБА_10 повернувся до своєї квартири. В подальшому, бажаючи усунення наслідків вчиненого злочину, ОСОБА_10 , відвіз потерпілого до приймального відділення Вишгородської ЦРЛ, яке потім залишив з метою уникнення кримінальної відповідальності. Внаслідок вказаних дій, ОСОБА_12 помер в реанімаційному відділенні Вишгородської ЦРЛ.

В апеляційній скарзі захисник не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильності кваліфікації його дій, вважав вирок незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через його суворість. В обґрунтування доводів поданої скарги вказав, що між потерпілим ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_10 склались дружні відносини, а тому вчинене вбивство є наслідком тяжких та нелогічних обставин. Указав, що нанесення ножових поранень ОСОБА_10 сталось після спільної бійки між потерпілим та обвинуваченим. Разом з тим, звернув увагу, що після нанесення поранень, ОСОБА_10 , бажаючи усунення наслідків вчиненого ним злочину, особисто відвіз потерпілого до лікарні. Тобто, на думку апелянта, обвинувачений мав намір відвернути наслідки вчиненого ним злочину. Крім того, захисником звернуто увагу на ту обставину, що на даний час ОСОБА_10 визнав свою вину у вчиненому злочині та щиро розкаявся у його вчиненні, а також повністю визнав позовні вимоги потерпілої та має бажання допомагати родині ОСОБА_12 . Зауважив, що не визнання вини ОСОБА_10 під час судового розгляду в суді першої інстанції є наслідком не надання останньому кваліфікованої юридичної допомоги стороною захисту. Крім цього зазначив, що ОСОБА_10 раніше не судимий, має позитивну характеристику за місцем роботи. Просив змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_10 покарання за ч.1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років. В іншій частині залишити вирок без змін.
В апеляційній скарзі обвинувачений, відтворивши зміст апеляційної скарги захисника, просив вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання за ч.1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років. В іншій частині залишити вирок без змін.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого представник потерпілої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_14 указав, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 врахував всі обставини вчиненого ним злочину та обґрунтовано прийшов до висновку, що вказаний вид покарання буде достатнім для його виправлення. Просив апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого та його захисника, які подані апеляційні скарги підтримали, підтвердили їх доводи та просили їх задовольнити;

прокурора, який доводи апеляційної скарги захисника та обвинуваченого вважав необґрунтованими, просив залишити їх без задоволення, а вирок без зміни;

представника потерпілої та потерпілу, які апеляційні скарги захисника та обвинуваченого просили залишити без задоволення, а вирок без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника обвинуваченого та обвинуваченого не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції в частині фактичних обставин вчинення злочину, доведеності вини обвинуваченого у його вчиненні та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються. Підстав для виходу за межі апеляційних вимог в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про незаконність вироку в частині призначеного покарання, то вони не ґрунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону.

За змістом ч.1 і ч.2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції указаних вимог закону при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 було дотримано у повному обсязі.

Так, при призначенні покарання суд врахував тяжкість злочину та конкретні обставини його вчинення, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання а саме, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, дані що характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, був працевлаштований разом з потерпілим, має задовільну характеристику, відсутність осіб на утриманні. Також судом врахована позиція потерпілої щодо міри покарання, яка просила призначити обвинуваченому сувору міру покарання.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо можливості призначення обвинуваченому більш м`якого покарання є не обґрунтованими. Так, посилання захисника та обвинуваченого на те, що ОСОБА_10 на даний час визнав свою вину, щиро розкаюється у вчиненому, негативно ставиться до свого вчинку, а також те, що останній має намір відшкодувати завдану злочином шкоду, на думку колегії суддів, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте визнання своєї провини у вчиненому злочині, осуд своєї поведінки, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Як вбачається з вироку Вишгородського районного суду Київської області, обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, а визнав свою вину лише при розгляді провадження в суді апеляційної інстанції під тиском беззаперечних доказів. Також в ході апеляційного розгляду даного кримінального провадження встановлено, що із моменту вчинення злочину пройшов майже рік, коли обвинувачений частково відшкодував потерпілій витрати на поховання та ще частково було відшкодовано шкоду вже під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Крім того, з пояснень потерпілої було встановлено, що обвинувачений вибачення у потерпілої не попросив. Причини такої поведінки, які зазначені обвинуваченим, на думку колегії суддів, не можуть виправдовувати таку поведінку обвинуваченого, яка свідчить про байдуже ставлення обвинуваченого як до вчиненого злочину, так і його наслідків і не свідчить про щире каяття обвинуваченого, яке носить лише формальний характер.

Також матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що обвинувачений намагався вчинити будь-які дії на відвернення негативних наслідків вчиненого ним діяння. Як вбачається з пояснень, наданих потерпілою під час апеляційного розгляду, дії обвинуваченого, які проявились в тому, що він відвіз потерпілого до лікарні, не є його власною ініціативою, а були вчинені внаслідок того, що ОСОБА_15 спонукав останнього до їх вчинення. Наведене не приводить колегію суддів до переконання, що обвинувачений, бажаючи відвернути негативні наслідки вчиненого злочину та розуміючи усю протиправність вчиненого, бажав допомогти потерпілому.

На підставі викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_10 у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, навівши при цьому у вироку переконливі мотиви та підстави такого рішення. Підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не вбачає.

Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 18 червня 2019 року щодо ОСОБА_10 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 18 червня 2019 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4