Справа № 182/3101/19
Провадження № 1-кп/0182/771/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження №0001002 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Червоногригорівка, Нікопольського району, Дніпропетровської області, українця, гр. України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, на утриманні дітей не має, не є пенсіонером, не є особою з інвалідністю, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у вчинені кримінального правопорушення за ч.2 ст. 186 КК України

за участю

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

13.04.2019 року приблизно о 21:10 год., гр. ОСОБА_3 знаходився на території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , в присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 побачив у потерпілої ОСОБА_7 в правому кармані куртки мобільний телефон. В цей час у ОСОБА_3 виник умисел направлений на відкрите викрадення майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 13.04.2019 року приблизно о 21:15 год., підійшов до потерпілої ОСОБА_7 , яка знаходилась на подвір`ї вказаного домоволодіння та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, утримуючи руки потерпілої, тобто застосовуючи насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої з правої кишені куртки дістав телефон, який під час опору потерпілої впав на землю, після чого відкрито, умисно, з корисливих мотивів, викрав мобільний телефон «Нокіа 230 ОС» чорного кольору, імей 1: НОМЕР_1 імей2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судово - товарознавчої експертизи №135 від 23.04.2019 року становить 1197 грн. 73 коп., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальний збиток на вказану суму. Після чого, з місця злочину втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

До такого висновку суд приходить аналізуючи наступні докази.

Обвинувачений вину свою визнав повністю і пояснив, що 13.04.2019р., після 21 год, він прийшов додому до своєї знайомої ОСОБА_7 . Він спитав де її телефон, але вона відповіла що телефону немає. В цей час задзвонив телефон в кармані. У них виник конфлікт. В ході конфлікту він вирішив заволодіти телефоном потерпілої, так як та була винна йому гроші і йому треба було видалити деякі номери у неї. Він її тримав за рука, але не бив потерпілу. Коли телефон випав з карману, він взяв телефон і пішов з ним. Потім телефон він повернув. В скоєному кається.

Враховуючи, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування діянні і у суду відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, ґрунтуючись на повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожен з досліджених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, вважаю, що сукупність зібраних доказів у своєму взаємозв`язку є достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України
Призначаючи покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, скоєння якого не потягло настання тяжких наслідків як для потерпілих та і для сторонніх осіб. ОСОБА_3 під час досудового розслідування сприяв органам досудового слідства у встановленні істини по справі, та щиро розкаявся, що є обставинами, які пом`якшують вину обвинуваченого. До того ж, обвинувачений задовільно характеризується за місцем постійного проживання.

Обставини що обтяжують відповідальність обвинуваченого не встановлені.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що достатнім для виправлення обвинуваченого, а також відповідним до вчиненого та його наслідків буде покарання у вигляді позбавлення волі з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України шляхом звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, які складають 170 гривень.

Керуючись ч.2. ст.124, 370, 371,374,376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, та відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід не обирався.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази, які передані під розписку потерпілій, залишити у їх користуванні.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 170 (сто сімдесят ) гривень.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів, з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1