Житомирський апеляційний суд
Справа №279/4342/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.194 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30.08.2019 року, якою застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 28 жовтня 2019 року
за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30.08.2019 року та ухвалити нову, якою частково задовольнити клопотання прокурора, застосувавши щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Посилається на те, що не зміг здійснити належний та ефективний захист обвинуваченого, оскільки всупереч ч.2 ст.184 КПК України, йому не було надано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування такого запобіжного заходу.

Звертає увагу, що у вказаному клопотанні відсутнє посилання на матеріали, що підтверджують обставини, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, а також не обґрунтована неможливість запобігання ризикам, зазначених у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вказує, що відсутні докази вчинення розбою ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , оскільки між ними та потерпілою ОСОБА_10 виник спір щодо з`ясування права власності на будинок померлої рідної тітки ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , в якому остання проживає. Після сварки обвинувачені нікуди не втікали, поки їх не затримали працівники поліції.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30.08.2019 року застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб до 28 жовтня 2019 року.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що ОСОБА_11 згідно зібраних на час судового розгляду клопотання матеріалів (заява потерплої, її показання, показання допитаних свідків) обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за злочини, поєднанні з застосуванням насильства, офіційно не працює.

Послався на те, що ОСОБА_6 як раніше неодноразово судима особа, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі нa строк понад три роки, що відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України дає можливість застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, існують обґрунтовані та підтверджені слідством ризики того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду, злочин поєднано з погрозою застосування насильства, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам через існування вищевказаних обставин.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає що, суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, 30.08.2019 року в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду вказаного кримінального провадження, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом першої інстанції було встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Суд першої інстанції ретельно перевірив доводи обвинуваченого та його захисника про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, клопотання прокурора, який просив застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, колегія суддів враховує і на те, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років, те, що він раніше судимий, в тому числі за злочини, поєднанні з застосуванням насильства, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останнього.

Також судом першої інстанції було враховано й те, що обвинувачений ОСОБА_6 офіційно не працює.

Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним, дані про особу обвинуваченого, врахував наявність передбачених ст.177 КПК ризиків переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останнього та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Посилання адвоката в апеляційній скарзі на те, що йому всупереч вимогам ч.2 ст. 184 КПК України не було надано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 спростовується матеріалами контрольного провадження, в яких міститься розписка обвинуваченого ОСОБА_6 від 30.08.2019 року, в якій зазначено, що останній отримав вказане клопотання о 09 годині 10 хвилин 30.08.2019 року (а.п. 20). Згідно журналу судового засідання та технічного запису від 30.08.2019 року судове засідання розпочалось о 14 годині 01 хвилині за участі захисника ОСОБА_7 , під час якого вирішувались питання щодо можливості призначення вказаного провадження до судового розгляду, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 , а також клопотання адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту (а.п. 27-31). Зазначені обставини свідчать про відсутність порушень вимог кримінального процесуального закону.

Посилання захисника на те, що сторона обвинувачення не підтвердила належними доказами тверджень щодо наявності перелічених ризиків, а суд не перевірив можливість застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження та наведеними вище обставинами.

Дослідивши апеляційну скаргу адвоката, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки обґрунтованих підстав підтверджених відповідними доказами для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, не встановлено.

Доводи, викладені адвокатом в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом і ним надана належна оцінка, з якою погоджується колегія суддів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30.08.2019 року, якою обрано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 28 жовтня 2019 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :