Ухвала
Іменем України
29 липня 2019 року
м. Київ
справа № 408/520/17
провадження № 51- 4264 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової
палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Біловодського районного суду Луганської області від 30 червня 2016 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року,
встановив:
Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 14 березня 2019 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
На виконання ухвали Верховного Суду від 14 березня 2019 року у зазначений строк засуджений ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду зі скаргою, яку ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2019 року повернуто на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК), оскільки ним не було усунуто недоліки в повному обсязі.
25 липня 2019 року до Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , у якій він порушує питання про скасування або зміну вироку Біловодського районного суду Луганської області від 30 червня 2016 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року, просить скаргу розглядати за його участю в режимі відеоконференції.

Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про те, що скаргу засудженого ОСОБА_4 слід повернути з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК, касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
П. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України передбачено право на подання разом із скаргою заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням підстав для його поновлення.
Згідно з положеннями п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.
Як убачається із наявних в Суді матеріалів провадження, касаційну скаргу, в тому числі на ухвалу апеляційного суду від 26 лютого 2019 року, засуджений ОСОБА_4 подав до Верховного Суду 22 липня 2019 року (згідно відбитку штемпелю на конверті), при цьому в скарзі дату її подання зазначив 17 липня 2019 року, що свідчить про пропуск встановленого законом строку на касаційне оскарження, який минув 22 травня 2019 року, і в той же час засудженим не порушується питання про його поновлення.
Враховуючи наведене, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 підлягає поверненню.
Вирішення клопотання засудженого ОСОБА_4 про розгляд скарги з його участю в судовому засіданні в режимі відеоконференції, можливе лише після прийняття рішення Судом щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Біловодського районного суду Луганської області від 30 червня 2016 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3