Справа №585/231/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/501/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про застосування покарання за наявності кількох вироків
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 25 лютого 2019 року, якою подання начальника Державної установи «Роменська виправна колонія № 56» задоволено та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за вироками Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, від 21 вересня 2017 року, та Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, від 23 вересня 2016 року, відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло подання від начальника Державної установи «Роменська виправна колонія № 56» про призначення остаточного покарання засудженому ОСОБА_8 за вироками Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, від 21 вересня 2017 року, та Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, від 23 вересня 2016 року, відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 25 лютого 2019 року, подання начальника Державної установи «Роменська виправна колонія № 56» було задоволено та призначено ОСОБА_8 , на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, від 23 вересня 2016 року, та за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, від 21 вересня 2017 року, до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 1 місяць, з конфіскацією всього майна, що належить ОСОБА_8 .

Суд мотивував своє рішення тим, що оскільки Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області відносно ОСОБА_8 ухвалено вирок, від 21 вересня 2017 року, без урахування покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, від 23 вересня 2016 року, то відносно ОСОБА_8 необхідно визначити порядок застосування покарання за даними вироками, відповідно до правил ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.

У апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 ставить питання про скасування ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 25 лютого 2019 року, оскільки при винесенні судом цього рішення не було враховано, що ухвалені відносно нього вироки мають неправильні дати їх ухвалення, що потягло за собою необхідність визначення порядку їх виконання.

ОСОБА_8 вказує, що на даний час відпала потреба у визначенні порядку виконання ухвалених відносно нього вироків, оскільки неточності дат ухвалення відносно вироків виправлені тими судами які їх ухвалили.

Так, ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, від 12 лютого 2019 року, виправлено описку у резолютивній частині вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, відносно ОСОБА_8 , згідно якої вважати вірною дату ухваленого відносно ОСОБА_8 вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 18 серпня 2016 року.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, від 13 березня 2019 року, виправлено описку у вступній частині вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, від 21 вересня 2017 року, щодо дати його ухвалення. Виправивши описку, суд вказав, що у вступній частині вироку необхідно зазначити про ухвалення вироку 23 вересня 2016 року Кіровським районним судом с Дніпропетровська, а не 2017 року.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, від 1 квітня 2019 року, вирок, від 21 вересня 2017 року, відносно ОСОБА_8 був приведений у відповідність, а саме в частині призначення покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч. 4 КК України із урахуванням вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, від 23 вересня 2016 року, відносно ОСОБА_8 , а тому на даний час відпала потреба у застосуванні відносно нього покарання за наявності кількох вироків.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , думку захисника ОСОБА_7 , пояснення засудженого ОСОБА_8 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи подання та, визначаючи засудженому ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів, не звернув увагу на допущені судами описки при складанні ними вироків відносно ОСОБА_8 , що призвело до невірного висновку суду щодо необхідності задоволення подання.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, від 18 серпня 2016 року ОСОБА_8 засуджений за ст. ст. 187 ч. 3; 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць, з конфіскацією всього належного йому майна.

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, від 23 вересня 2016 року, ОСОБА_8 засуджений за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Відповідно ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вказаним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, від 18 червня 2016 року, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць, з конфіскацією всього належного йому майна.

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, від 21 вересня 2017 року, ОСОБА_8 засуджений за ст. ст. 185 ч. 2; 185 ч. 3; 70 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вказаним вироком більш суворим покаранням призначеним вироком Жовтневого районного м. Дніпропетровська, від 18 серпня 2016 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць, з конфіскацією всього належного йому майна.

У поданні начальника Державної установи «Роменська виправна колонія № 56» у відповідності до ст. 537 ч. 1 п. 11 КПК України ставиться питання про застосування відносно ОСОБА_8 покарання за вироками Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, від 21 вересня 2017 року, та Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, від 23 вересня 2016 року.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, від 12 лютого 2019 року, виправлено описку у резолютивній частині вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, від 23 вересня 2016 року, ухваленого відносно ОСОБА_8 та визначено, що цим вироком ОСОБА_8 за сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, призначено покарання з урахуванням вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, від 18 серпня 2016 року, а не «від 18 червня 2016 року», як було зазначено у резолютивній частині вироку.

Таким чином, двома вироками вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, від 23 вересня 2016 року та вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, від 21 вересня 2017 року, ОСОБА_8 за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч. 4 КК України було визначено покарання з урахуванням одного й того ж вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, від 18 серпня 2016 року.

Вищевказані недоліки ухвалених відносно ОСОБА_8 вироків й викликали труднощі у виконанні судових рішень і стали підставою для звернення начальника Державної установи «Роменська виправна колонія №56» з поданням до суду у порядку ст. 537 ч. 1 п. 11 КПК України.

Поряд з цим колегією суддів було також встановлено, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, від 13 березня 2019 року, виправлено описку у вступній частині вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, від 21 вересня 2017 року, відносно ОСОБА_8 , зокрема, в частині вказівки про дату судимості ОСОБА_8 за ст. 185 ч. 2 КК України Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, від 23 вересня 2016 року, а не від 23 вересня 2017 року, як було зазначено у вироку.

У зв`язку з вказаною опискою ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, від 1 квітня 2019 року, вищевказаний вирок, від 21 вересня 2017 року, відносно ОСОБА_8 був приведений у відповідність, а саме, було визначено, що ОСОБА_8 призначено покарання за сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, із урахуванням вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, від 23 вересня 2016 року, а не вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, від 18 серпня 2016 року, як було зазначено в резолютивній частині.

Таким чином, виходячи з ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, від 1 квітня 2019 року, ОСОБА_8 вважається засудженим за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, від 21 вересня 2017 року, за ст. ст. 185 ч. 2; 185 ч. 3; 70 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вказаним вироком більш суворим покаранням призначеним вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, від 23 вересня 2016 року, за ст. ст. 185 ч. 2; 70 ч. 4 КК України, ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць, з конфіскацією всього належного йому майна.

За таких обставин, на даний час, виходячи з вищевказаних ухвал Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, відсутні підстави для застосування відносно ОСОБА_8 покарання ,у порядку ст. 537 ч. 1 п. 11 КПК України, за кількома вироками, оскільки на даний час вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, від 21 вересня 2017 року, враховано вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, від 23 вересня 2016 року, та визначено ОСОБА_8 до відбуття остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч. 4 КК України.

У зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ст. ст. 407 ч. 1 п. 4; 409 ч. 1 п. п. 1, 2 КПК України, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання начальника Державної установи «Роменська виправна колонія № 56» про призначення ОСОБА_8 , відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України, остаточного покарання за вироками Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, від 21 вересня 2017 року, та Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, від 23 вересня 2016 року.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 409; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 25 лютого 2019 року, якою подання начальника Державної установи «Роменська виправна колонія № 56» задоволено та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за вироками Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, від 21 вересня 2017 року, та Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, від 23 вересня 2016 року, відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання начальника Державної установи «Роменська виправна колонія № 56» про призначення ОСОБА_8 , відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України, остаточного покарання за вироками Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, від 21 вересня 2017 року, та Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, від 23 вересня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховоного Суду на протязі 3 х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 у цей же строк з дня отримання ним копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4