г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3968/18
Номер провадження 1-кп/213/120/19
В И Р О К

Іменем України

03 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження №0001131 від 20 жовтня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, освіта неповна середня, офіційно не працевлаштований, неодружений, раніше судимий:

12.06.2002 року Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.140, ст.145 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 04.10.2003 згідно з актом амністії;

09.04.2004 року Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 07.09.2005 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 9 днів;

09.06.2004 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

24.11.2004 року Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69, ст.70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 07.09.2005 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 9 днів;

29.05.2006 року Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.190, ст.353 КК України, із застосуванням ст.70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до 04 років 6 місяців позбавлення волі;

23.04.2007 року Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 13.07.2010 року у зв,язку з відбуттям строку покарання;

21.04.2011 року Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України, до 5 років позбавлення волі, звільнився 11.07.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 2 дні;

13.07.2016 року Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 18.11.2016 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , повторно, 20 жовтня 2018 року о 16:55 годині, знаходячись в приміщенні торгової зали магазину «Варус -55», що розташований за адресою пр.Південний, 35 в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА», реалізуючи такий, що раптово виник, умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, користуючись тим, що працівники та відвідувачі магазину за його діями не спостерігають, знаходячись біля полиць з ковбасною продукцією в приміщенні зазначеного магазину, взяв з полиці дві упаковки ковбаси «Старокиївська» виробництва ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» вагою 0,270 кг кожна, вартість якої становить 71,84 грн, загальною вартістю 143,68 грн та дві упаковки ковбаси «Брауншвейгська» виробництва ТОВ «Бердянські ковбаси» вагою 0,350 кг кожна, вартість якої становить 152,40 грн, загальною вартістю 304,80 грн, на загальну суму 448,48 грн та сховав зазначені товари під одяг, після чого проніс викрадене майно через турнікет та сховав до камери зберігання речей, що знаходиться у приміщенні магазину, з метою подальшого викрадення та таким чином намагався викрасти зазначене майно. При цьому ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки останній був зупинений працівниками магазину «Варус-55».

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, заявив, що щиро розкаюється у скоєному. Суду показав, що до магазину зайшов, щоб купити щось до столу. Кількість та найменування викраденого майна підтверджує. Підтвердив всі обставини, викладені в обвинувальному акті.

За згодою учасників судового провадження, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

За встановлених обставин, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінуємого йому злочину доведена поза розумним сумнівом.

Органами досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані правильно - за ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на викрадення чужого майна (крадіжку), якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, вчиненого повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь вчинення злочинного наміру, причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, особу ОСОБА_5 , який вдесяте притягається до кримінальної відповідальності, вчинив злочин, маючи вісім не знятих та не погашених у встановленому законом порядку судимостей, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, з 1996 по 2006 роки перебував на обліку у психіатра з приводу розладу особистості та поведінки, обумовленого черепно-мозковою травмою, психоорганічний синдром, за місцем проживання характеризується негативно, а також досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, складену відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України, відповідно до якої ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину не може саме по собі свідчити про його щире каяття. З огляду на процесуальну поведінку ОСОБА_5 (з 10.12.2018 року чотири рази піддавався примусовому приводу, один раз грошовому стягненню, двічі постановлялася ухвала про його розшук) суд не встановив наявність такої пом`якшуючої покарання обставини, як щире каяття.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд відносить рецидив злочинів.

Відомості про особу обвинуваченого свідчать про його стійку спрямованість на протиправне збагачення та злочинний спосіб життя, відсутність позитивних змін у його поведінці. З огляду на те, що ОСОБА_5 є суспільно небезпечною особою, виправлення його без реального відбування покарання є неможливим.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Отже, покарання ОСОБА_5 слід обрати у вигляді обмеження волі.

При визначенні обвинуваченому остаточного покарання суд враховує вирок Дніпровського апеляційного суду від 17 липня 2019 року, яким останнього визнано винним у вчиненні злочину, скоєного в 2017 році. У зв`язку з цим доцільним є застосування вимог ч.4 ст.70 КК України. Але, з огляду на те, що ОСОБА_5 призначено покарання із застосуванням ст.75 КК України, обидва вироки мають виконуватись самостійно застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається (п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Підставами для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є його процесуальна поведінка, що свідчить про можливість уникнути відбування покарання (за час розгляду справи чотири рази піддавався примусовому приводу, один раз грошовому стягненню, двічі постановлялася ухвала про його розшук, 20.11.2019 не з`явився на проголошення вироку, у зв`язку з чим судовий розгляд було поновлено, постановлена чергова ухвала про примусовий привід).

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-376, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Остаточне покарання ОСОБА_5 визначити із застосуванням ч.4 ст.70 КК України з урахуванням вироку Дніпровського апеляційного суду від 17 липня 2019 року (засуджений за ч.1 ст.213 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік на підставі ст.75 КК України), який виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту прибуття та постановки на облік до виправного центру.

Зарахувати до строку покарання (за правилами ч.5 ст.72 КК України) строк перебування під вартою з моменту затримання до прибуття до виправного центру.

Речові докази дві упаковки ковбаси «Старокиївська» виробництва ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» вагою 0,270 кг кожна, та дві упаковки ковбаси «Брауншвейгська» виробництва ТОВ «Бердянські ковбаси» вагою 0,350 кг кожна, що знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 , передати ТОВ «ОМЕГА».

Матеріали кримінального провадження №0001131 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі № 213/3968/18, пр. № 1-кп/213/120/19.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили обрати тримання під вартою взяти під варту із зали суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженим та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1