Провадження №1-кс/760/3656/19
Справа №760/6125/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №00000364,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в якому просив скасувати арешт майна, яке належить ОСОБА_6 , накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2016, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , встановивши заборону на розпорядження та використання вказаного майна.

В обґрунтування клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2016 у справі №757/26308/16-к накладено арешт на майно ОСОБА_6 , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , встановивши заборону на розпорядження та використання вказаного майна.
Зазначений арешт накладений в рамках кримінального провадження №0000364 від 07.05.2014, яке на сьогоднішній день розслідується Національним антикорупційним бюро України під процесуальним керівництвом Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України.
Діючи в інтересах ОСОБА_6 , вважає, що в застосуванні арешту наведеного вище майна потреба відпала і такий захід підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_6 отримала вказане вище майно у власність від гр. ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2016, зареєстрованого за АДРЕСА_2 )
Арешт наведеного майна був зумовлений, тим, що гр. ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000364 було складено повідомлення про підозру.
На думку слідчого органу та слідчого судді, який накладав арешт, продаж майна ОСОБА_6 свідчить про те, що ОСОБА_7 ніби навмисно здійснив перереєстрацію зазначених вище об`єктів нерухомості з метою уникнення спеціальної конфіскації.
На сьогоднішній день, позиція слідчого органу та суду не знайшла свого підтвердження, а підстави для обмеження прав ОСОБА_6 відсутні, так як 01.02.2019 між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір про розірвання договору купівлі-продажу та зареєстровано в реєстрі відповідно за №5-47.
За цими договорами, правочини, за якими ОСОБА_6 набула у власність вказане вище нерухоме майно та земельну ділянку, розриваються, а право власності повертається ОСОБА_7 після зняття арешту з вищезазначеного майна.
Таким чином, з метою дотримання вимог закону та умов укладеного договору, арешт з наведеного вище майна як майна ОСОБА_6 має бути знятий з метою реєстрації розірвання договору.

До того ж, підстава арешту вказаного вище майна як власності ОСОБА_6 перестала існувати, оскільки остання не має та ніколи не мала жодного відношення до кримінального провадження №0000364 і третьою особою, на майно якої може бути накладений арешт в розумінні ч. 4 ст. 170 КПК України не є.

Також зазначає, що вагомим є й той факт, що скасування наведених арештів можливе без будь-яких втрат для кримінального провадження №0000364, оскільки на перелічене вище майно як майно ОСОБА_8 було накладено арешт ще 25.05.2016. Зазначене судове рішення не скасоване, набрало законної сили та є підставою для слідчого органу після скасування арешту з майна ОСОБА_9 , накласти такий арешт на майно ОСОБА_8 , за якою воно реєструється після реєстрації розірвання договорів.

На підставі викладеного, оскільки не має жодної правової підстави для арешту майна ОСОБА_6 , як зазначає адвокат, скасування арешту відповідатиме вимогам ст. 174 КПК України.

Адвокат в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав викладених в ньому.

Детектив в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що арешт на об`єкти нерухомості, накладено законно і обґрунтовано. В подальшому застосуванні цього заходу потреба не відпала, оскільки укладення 01.02.2019 договору про розірвання договору купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки не призвів до зміни власника об`єктів нерухомого майна. Більше того, після скасування арешту для сторін останнього договору немає жодних перешкод щодо подальшого відчуження майна.
Разом з тим, наголосив на тому, що законність прийнятого рішення слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва про накладення арешту на майно, перевірялось Київським апеляційним судом.
Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, дійшов до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження, внесеному 07.05.2014 р. до ЄРДР за №0000364 за підозрою колишнього голови Державного агентства лісових ресурсів України ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 368 КК України та його дружини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст.209, ч. 4 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2016 в рамках кримінального провадження, внесеного 07.05.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000364, за клопотанням слідчого накладено арешт на майно, яке належить на праві власності третій особі ОСОБА_6 , а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , встановивши заборону розпорядження та використання вказаного майна.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.06.2016 р. ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2016 залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_6 залишено без задоволення.
Зі змісту даної ухвали вбачається, що задовольняючи клопотання та накладаючи арешт на об`єкт нерухомості - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , колегія суддів зазначає, що при постановлені ухвали Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2016 року у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого підстави для арешту майна, а саме з метою запобігання можливим фактам подальшого відчуження нерухомого майна стороннім особам, а його арешт передбачає заборону особам, у володінні яких перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, а слідчим суддею при накладенні арешту враховано достатність доказів, наданих слідчим, що вказують на можливість вчинення злочину, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження та арешт застосований на засадах розумності та співмірності.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів клопотання, надані слідчому судді матеріали із кримінального провадження містять обґрунтування необхідності накладення арешту на вказане у клопотанні майно.
Слідчий суддя зазначає, що відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Вказаною нормою також передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Також, арешт майна має бути скасованим повністю або частково, якщо: відпали підстави його застосування; арешт було накладено необґрунтовано.
Таким чином, особа, що заявила клопотання про скасування арешту, повинна довести, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Висновки адвокатів щодо необґрунтованості детективом необхідності подальшого арешту майна є безпідставними з огляду на вказане вище.
Окрім того, посилання заявника на те, що вказане майно є власністю ОСОБА_6 , вже було предметом розгляду колегією суддів Апеляційного суду м. Києва під час розгляду апеляційної скарги, де було встановлено, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на майно та дійшов обґрунтованого висновку, що є потреба у такому застосуванні.
Разом з тим, не заслуговують і на увагу твердження заявника, що арешт необхідно зняти з метою реєстрації розірвання укладеного договору купівлі-продажу житлового будинку від 01.02.2019 р.
З огляду на викладене вище та враховуючи відсутність підстав, визначених ст. 174 КПК України для скасування арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є безпідставним, а тому слід відмовити в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 132, 173, 174, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Фінростабанк» ОСОБА_11 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000270 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2017 р. - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1