Справа № 639/5383/19
Провадження № 1-кп/639/474/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2019 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000978 від 23.05.2018 року у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільшани Дергачівського району Харківської області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, працюючого кур`єром у ТОВ «ТІТАНА КОМ», судимого, востаннє:

вироком Московського районного суду м. Харкова від 01.10.2010 р. з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 23.06.2011 р.) за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 05.11.2011 р. за відбуттям строку покарання;

вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 02.05.2018 р. за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі та від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 21.12.2018 р. за ч. 3 ст. 190, ч. ч. 1, 4 ст. 358, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі та від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік,

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
23.01.2018 р. приблизно о 15 годині ОСОБА_5 перебував на другому поверсі адміністративного корпусу будівлі, орендованої ФОП « ОСОБА_6 », за адресою: АДРЕСА_2 , де умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення з проникненням у сховище (шухляду в роздягальні) шляхом відгинання металевих дверей вчинив крадіжку мобільного телефону «Nomi Space M S 5510», належного ОСОБА_4 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 1835 грн. 10 коп., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 14276/18 від 18.07.2018 р.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, суду пояснив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за викладених вище обставин. Фактичні обставини справи не оспорював. Просив суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, претензій до ОСОБА_5 він не має, просить не позбавляти його волі.

Учасники судового провадження (обвинувачений, прокурор, потерпілий) вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосовно судових витрат, речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема, вироком Московського районного суду м. Харкова від 01.10.2010 р. засуджений (з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 23.06.2011 р.) за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 05.11.2011 р. за відбуттям строку покарання, на час вчинення інкримінованого йому злочину на підставі ст. 89 КК України вважався таким, що не має судимості, в подальшому засуджений вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 02.05.2018 р. за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі та від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки (злочин вчинений 20 липня 2017 року), та вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 21.12.2018 р. за ч. 3 ст. 190, ч. ч. 1, 4 ст. 358, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі та від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік (злочини вчинені у лютому грудні 2015 року), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно працює, не одружений, має постійне місце проживання та реєстрації.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вимогами ч.2 ст.65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів ( з урахуванням вироків Ленінського районного суду м. Харкова від 02.05.2018 р. та від 21.12.2018 р., якими він засуджений за вчинення злочинів, які були скоєні відповідно у 2017 та у 2015 роках) визначається шляхом поглинення менш суворих покарань за минулими вироками більш суворим за даним вироком, з врахуванням положень ст.. 72 КК України.

В той же час, беручи до уваги поведінку обвинуваченого, який після вчинення злочину хоча і був засуджений, проте за вчинення інших злочинів, вчинених раніше, влаштувався на роботу, що може свідчити про той факт, що ОСОБА_5 стає на законний шлях існування, потерпілий не має до нього претензій матеріального та морального характеру, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Згідно ст.124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.369371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст.. 72 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань, призначених вироками Ленінського районного суду м. Харкова від 02.05.2018 р. та від 21.12.2018 р., більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного вироком суду покарання з випробуванням з іспитовим строком у 2 (два) роки.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи.

Стягнути зі ОСОБА_5 на користь держави судові витрати у розмірі 572 (п`ятсот сімдесяти двох) гривень за проведені по кримінальному провадженню експертні дослідження.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 травня 2018 року, на речовий доказ - мобільний телефон «NOMI SPACE M» модель «і5510» у корпусі чорного кольору, imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , та залишити вказаний мобільний телефон у володінні потерпілого ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1