УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2019 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , подану в порядку ст. 206 КПК України щодо незаконного позбавлення ОСОБА_5 свободи,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до суду із заявою в порядку ст. 206 КПК України та просив зобов`язати адміністрацію Вінницької Державної Установи "Вінницька установа виконання покарань №1" негайно звільнити ОСОБА_5 , який рахується за Вінницьким апеляційним судом ( справа №132/1234/17).

Скаржник мотивує вимоги скарги наступним.

Вироком Калинівського районного суду суду Вінницької області від 11.07.2019 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. на підставі ч.5 ст.72 КК України ( в редакції Закону №838-VIII) ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання з розхрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі строк його перебування під вартою з 06.01.2017 по дату набарання вироком законної сили.
Станом на сьогоднішній день, вищезазначений вирок суду в розумінні ч. 1 ст. 532 КПК України не набрав законної сили, оскільки адвокатом ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, розгляд апеляційних скарг призначено на 14.11.2019, згодом відкладено на 12 грудня 2019 року, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою застосованогодо ОСОБА_5 сплинув, а тому ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_5 утримується у Вінницькій Державній Установі "Вінницька установа виконання покарань №1" незаконно.

Жодних інших ухвал, до спливу продовженого строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом постановлено не було.

Таким чином, в межах судового провадження відносно ОСОБА_5 , яке досі триває, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою не було продовжено у відповідності до вимог ст. 331 КПК України, що унеможливлює подальше позбавлення підзахисного ОСОБА_5 свободи.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_5 підтримали клопотання, посилаючись на викладені обставини, зазначили, що ОСОБА_5 безпідставно утримується у СІЗО Вінницької Державної Установи "Вінницька установа виконання покарань №1", що у відповідності до вимог ст. 331 КПК України строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання її під вартою не було продовжено.

Прокурор ОСОБА_4 заперечила щодо задоволення даної заяви суду пояснила, що винесено обвинувальний вирок щодо ОСОБА_5 , стадія досудового розслідування завершена, тому вимоги ініціатора клопотання безпідставні. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30.08.2019 беручи до уваги, що у кримінальному провадженні за апеляційними скаргами проведені усі необхідні підготовчі дії, передбачені ст. 401 КПК України, справа призначена до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників судового провадження.

Відповідно до ч.3 ст.401 КПК України суддя-доповідач протягом 10 днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції вирішує інші клопотання, в т.ч. щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу.

Разом із тим, ОСОБА_5 , його законний представник або захисник ОСОБА_3 жодних клопотань про зміну або скасування запобіжного заходу до Вінницького апеляційного суду не подавали.

Наразі, Вінницьким апеляційним судом за наслідками судового розгляду апеляційних скарг учасників процесу, судове рішення не прийнято у зв`язку із затягуванням апеляційного розгляду з боку захисників засуджених. Розгляд кримінального провадження призначено на 12.12.2019.

Таким чином, у справі кримінальне провадження щодо засудженого ОСОБА_5 перебуває у стадії апеляційного розгляду.

Відповідно до п. 10, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» зазначено, що ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Прийняття до розгляду будь-якими особами чи органами, крім відповідного апеляційного або касаційного суду, заяв, у яких оскаржуються судові рішення, є порушенням незалежності та самостійності суду. Отже, оскільки є вирок Калинівського районного суду від 11.07.2019 не скасований в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянутий компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені, він вважається законним. Додала до матеріалів заяви письмові заперечення.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя находить, що вимоги клопотання безпідставні, тому задоволенню не підлягають.

Так, відповідно до ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Під час розгляду справ в порядку ст. 206 КПК України слідчий суддя перевіряє законність тримання особи під вартою та чи не порушенні її права та законні інтереси, передбаченні нормативно - правовими актами України та міжнародними нормативно - правовими актами ратифікованими Україною.

У своєму клопотанні адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 та вказує на незаконність тримання під вартою останнього, оскільки вирок суду оскаржено, тобто він не набрав законної сили посилається на ст. 331 КПК України, а саме: що в межах судового провадження відносно ОСОБА_5 , яке досі триває, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання її під вартою не було продовжено.

Згідно матеріалів клопотання, встановлено, що Вироком Калинівського районного суду суду Вінницької області від 11.07.2019 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. на підставі ч.5 ст.72 КК України ( в редакції Закону №838-VIII) ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання з розхрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі строк його перебування під вартою з 06.01.2017 по дату набарання вироком законної сили.

Так відповідно до п. 1 ч.4 ст.374 КПК України у п.8 резолютивної частини вказаного вироку зазначена імперативна вимога про залишення без змін - утримання під вартою, до набрання вироком законної сили запобіжного заходу ОСОБА_5 . На вказаний вирок подано апеляційні скарги.

Тобто законодавець передбачив у статті 374 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили, тому суд критично ставиться до посилань ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_5 утримується під вартою не законно, посилаючись на ст. 331 КПК України.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 утримується під вартою законно, підстав для його звільнення з -під варти немає.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що права та свободи ОСОБА_5 органами державної влади не порушені і дотримані в повному обсязі, останнній тримається під вартою законно, а тому заява адвоката ОСОБА_3 , щодо незаконного тримання ОСОБА_5 під вартою є необґрунтованою та безпідставною, при цьому ОСОБА_3 в поданому клопотанні наводяться виключно власні міркування та припущення щодо незаконного утримування під вартою ОСОБА_5 , без належного на це судового рішення, що вступило у законну силу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що слід відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , поданої в порядку ст. 206 КПК України.

Керуючись ст. 7-11, 206, 331, 374, КПК України слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , поданої в порядку ст. 206 КПК України щодо незаконного тримання ОСОБА_5 під вартою, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: