Справа № 405/8169/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчої ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000262 від 31.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області, проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження № 0000262 від 31 жовтня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Клопотання обгрунтовано тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець м. Знам`янка, Кіровоградської області в жовтні 2019 року не бажаючи займатися суспільно-корисною працею, настирливо виношуючи наміри щодо вчинення кримінального правопорушення, як джерело прибутку з метою збагачення за рахунок чужої власності, став на шлях реалізації своїх злочинних намірів.

Так, він обрав способом вчинення вищевказаного злочину, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вимагання, а об`єктом його мешканця м. Знам`янка, Кіровоградської області, ОСОБА_6 .

Розуміючи, неможливість реалізації свого злочинного плану, одноособово, ОСОБА_5 запропонував спільну участь у кримінальному правопорушенні своєму знайомому, мешканцю м. Знам`янка, Кіровоградської області ОСОБА_7 .

Проінформувавши останнього щодо свого злочинного наміру, запропонував спільну участь у його реалізації шляхом вчинення заволодіння чужим майном шляхом вимагання.

Усвідомлюючи протиправність пропозиції ОСОБА_5 , але спонукаємі корисливим мотивом та з метою незаконного збагачення, ОСОБА_7 надав свою добровільну згоду на спільну участь у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Реалізовуючи свої злочинні наміри, за попередньою змовою, групою осіб, діючи умисно та спільно, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 29.10.2019 приблизно о 18.00 годині приїхали на автомобілі марки «Volkswagen Passat», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , до будинку АДРЕСА_1 на раніше домовлену зустріч з ОСОБА_6 . Зустрівшись з останнім ОСОБА_5 який сидів на задньому сидінні вказаного автомобіля запрошення ОСОБА_6 присісти до салону їхнього автомобіля.

Після чого, автомобіль під керуванням ОСОБА_7 проїхав по вул. Соборній, і зупинився неподалік від розважального закладу «Діліжанс». Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний, корисний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном перебуваючи на території вулиці, для полегшення вчинення злочину та з метою залякування потерпілого, ОСОБА_5 взяв під праву руку ОСОБА_6 , який сидів поруч, і таким чином позбавив його можливості вільно залишити місце переговорів пред`явив останньому вимогу передачі їм грошових коштів на суму 10 000 грн., для не перешкоджання ОСОБА_6 займатись перевезенням громадян «таксувати» і надали йому термін для збору коштів 10 днів.

В подальшому, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вийшли з автомобіля і ОСОБА_7 для підтвердження серйозність своїх намірів, наніс один удар ногою в область правого коліна ОСОБА_6 , а ОСОБА_5 наніс один удар кулаком в область щелепи. Сприймаючи вказані дії як такими, що представляють небезпеку для життя та здоров`я, ОСОБА_6 не став чинити опір та заперечувати вимозі передачі ним грошових коштів.

Згодом 07.11.2019 о 20 год. 30 хв. на мобільний телефон ОСОБА_6 було здійснено дзвінок від ОСОБА_5 , який в розмові погрожував фізичною розправою у разі не виконання ОСОБА_6 їхніх вимог, та неодноразово повторив, що якщо останній не передасть гроші, його «вивезуть до лісу і закопають по шию» або «вивезуть до кар`єру та підвісять за ноги». Впевнившись, що ОСОБА_6 боїться їх та дійсно сприймає їхні погрози, продовжуючи свої злочинні дії, повідомили, що гроші вони мають отримати 08.11.2019.

Так, в подальшому 08.11.2019 о 11 год. 40 хв. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 приїхали на автомобілі марки «Mercedes Benz GLC 250D» чорного кольору з державним номером НОМЕР_2 , до СТО що розташоване за адресою: вул. Віктора Голого,110 м. Знам`янка Кіровоградської області, де знову зустрілись з ОСОБА_6 , та отримали від останнього грошові кошти на суму 10000 гривень.

З метою документування злочинної діяльності останніх 08.11.2019 у період часу з 15 год. 19 хв. до 15 год. 37 хв. працівниками поліції, у невідкладному випадку, до постановлення ухвали суду, відповідно до вимого ст. 233 КПК України, був проведений обшук автомобіля марки «Mercedes Benz GLC 250D» чорного кольору з державним номером НОМЕР_2 .

В ході проведення обшуку було виявлено та вилучено автомобіль марки «Mercedes Benz GLC 250D» чорного кольору з державним номером НОМЕР_2 який є засобом вчинення злочину.

В подальшому автомобіль було оглянуто та визнано речовим доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

У відповідності до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, в ході проведення невідкладного обшуку від 08.11.2019 було тимчасово вилучено майно згідно протоколу обшуку, на підставі ч. 5 ст. 171 КПК України на вищевказане майно має бути накладено арешт.

Враховуючи вищевикладене виникла необхідність у накладені арешту та забороні використання, а також забороні розпоряджатися вищевказаним вилученим майном, оскільки їх використання, а також розпорядження може призвести, до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та документів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Керуючись ст. ст. 131-132, ст. 170, ч. 5 ст. 171 КПК України слідчий просив задовольнити клопотання.

Слідчий в судовому засідання клопотання підтримав, просив задовольнити.
Представник власника майна у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, вказав, що вказаний автомобіль не має відношення до кримінального провадження, не зберіг на собі доказів його вчинення. Особи на даному автомобілі лише приїхали на заправку та СТО. Автомобіль не несе жодної доказової бази.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали додані до клопотання, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та законності, приходжу до висновку про доцільність часткового задоволення клопотання та накладення арешту на майно.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арештмайна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, відповідно до якої, у ньому має бути зазначено правові (законні) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також перелік та види майна, що належить арештувати, документи що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим третіми особами таким майном.
Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, згідно якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Арешт майна з підстав передбачених ч.2 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Слідчим суддею встановлено, що 08.11.2019 у період часу з 15 год. 19 хв. до 15 год. 37 хв. працівниками поліції, у невідкладному випадку, до постановлення ухвали суду, відповідно до вимого ст. 233 КПК України, був проведений обшук автомобіля марки «Mercedes Benz GLC 250D» чорного кольору з державним номером НОМЕР_2 .

В ході проведення обшуку було виявлено та вилучено автомобіль марки «Mercedes Benz GLC 250D» чорного кольору з державним номером НОМЕР_2 який є засобом вчинення злочину.

В подальшому автомобіль було оглянуто та визнано речовим доказами у даному кримінальному провадженні.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучений автомобіль «Mercedes Benz GLC 250D» чорного кольору з державним номером НОМЕР_2 , є засобом вчинення злочину, а також те, що дана річ могла зберегти відомості, які можуть бути використані як доказ.
Згідно ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Наслідки арешту майна для третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
При вирішенні клопотання слідчий суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.
Разом із тим, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить переконливого висновку, що на даний час немає необхідності в забороні користування автомобілем «Mercedes Benz GLC 250D» з державним номером НОМЕР_2 .
Оскільки, слідчим не доведено у клопотанні та у судовому засіданні необхідність заборони користування автомобілем, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, тому в частині заборони користування майном слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000262 від 31.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було виявлено та вилучено під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 , а саме автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі GLC 250 D чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заборонити ОСОБА_8 , яка є власником цього майна - розпоряджатись та відчужувати його.

Надати ОСОБА_8 можливість володіти та користуватись цим майном та негайно передати їй вказаний транспортний засіб на відповідальне зберігання.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали для виконання негайно надіслати слідчому СУ ГУНП в Кіровоградській області.

На ухвалу може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9 Тьор