Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді СамсінаМ.Л.

секретаря Лазарєвій Г.М.

за участю прокурора Сміхура-Скальська М.З.

обвинуваченого ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з

середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , раніше не судимого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.164 ч.І КК України, -

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_1 , скоїв злісне ухилення від платежу встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, а саме - будучи зобов`язаний згідно з рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області, виконавчий лист № 2-1496 від 21 квітня 2011 року платити аліменти на утримання свого малолітнього сина ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 'А частини з всіх видів заробітку, але не менше 30 %

прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення останнім повноліття на користь ОСОБА_2 , будучи працездатним та попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, навмисно, з метою ухилитися від сплати аліментів, не платив аліменти на утримання дитини, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість по аліментам за період з 13.04.2011 року по 01.11.2013року в сумі 20 830 (двадцять тисяч вісімсот тридцять) гривень 33 коп.

Тобто обвинувачений ОСОБА_1 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.І ст.164 КК України - злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти).

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_1 винним себе у скоєні вказаного кримінального правопорушення, в якому йому було повідомлено про підозру, визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, показав суду, що дійсно аліменти на утримання сина не платить з квітня 2011 року по теперішній час, ніде не працює, але так потерпілій нічого і не платив - ні заборгованість, ні аліменти так і не платить дотепер. Суму заборгованості визнає. Провину визнає.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.З ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпіла підтримала покази дані на досудовому слідстві та просила призначити покарання

на розсуд суду.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 , склад кримінального правопорушення з

кваліфікуючими ознаками - злісне ухилення від сплати встановлених набравши чинності рішень суду коштів на утримання дитини (аліменти), вказує на кваліфікацію діяння за ст.164 ч.І КК України.

Обвинувачений визнав свою вину повністю.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.65 України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який законодавцем віднесений злочинів невеликої тяжкості, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючою обставиною згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_1 „| характеризується позитивно.

Обставин, які обтяжують покарання винному, зазначені у ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, беручи до уваги те, що обвинувачений раніше був судимий, ніде не працює, потерпіла просила покарати його, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_1 можливе без ізоляції його від суспільства, та призначити покаранні у вигляді громадських робіт в межах санкції ст. 164 ч. 1 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для його виправлення.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Речових доказів по кримінальному провадженню немає.

Керуючись ст.ст. 369, 371-374 КПК України, суд -

засудив:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.164 ч.І КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу 100 годин громадських робіт.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана через Кам`янка-Бузький районний с%д Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Львівської області.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.