ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження (внесене до ЄДРДР за № 0006189 від 03 серпня 2018 року) за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українець, гр-н України, освіта вища, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та матір інваліда ІІ групи, працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , не судимий;

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві, українець, гр-н України, освіта вища, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працює, зареєстрований в АДРЕСА_3 , проживає: АДРЕСА_4 , не судимий;

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Кожанка Фастівського р-ну Київської обл., українець, гр-н України, освіта середня, од-ружений, працює, зареєстрований в АДРЕСА_5 , проживає: АДРЕСА_6 , не судимий,

які, кожний окремо, обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

сторони провадження: прокурори ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , їх захисники ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , інший учасник - потерпілий ОСОБА_16 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_11 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 пред`явлено обвинувачення, яке сформульовано в обвинувальному акті і підтримане прокурором під час судового розгляду, такого змісту.
02 серпня 2018 року за невстановлених обставин та часу ОСОБА_11 зустрівся з ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та іншою невстановленою розслідуванням особою, після чого разом стали пересуватися автомобілем по місту Києву у власних справах. Приблизно о 23 год. 25 хв., коли ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інша вказана особа проводили своє дозвілля на одній з лавочок для відпочинку навпроти під`їзду № 6 будинку АДРЕСА_7 , повз них проходив гр-н ОСОБА_16 , який вигулював собаку. ОСОБА_11 звернувся до ОСОБА_21 , як до особи, яка нібито нещодавно звільнилась з місць позбавлення волі, а будучи обуреним його відповіддю, з хуліганських спонукань дістав наявний при собі пристрій для відстрілу гумових куль та направив його в бік ОСОБА_21 , висловлюючи при цьому образи на адресу останнього.
Ці протиправні дії ОСОБА_11 підтримали вказана інша невстановлена особа та ОСОБА_13 , який також дістав пістолет і спрямував в бік ОСОБА_21 , який будучи наляканим почав тікати. Тоді ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та вказана інша особа, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, стали наздоганяти ОСОБА_22 , при цьому ОСОБА_11 та ОСОБА_13 здійснювали постріли з наявної при собі вогнепальної зброї. У свою чергу ОСОБА_12 , перебуваючи поруч і побачивши протиправні дії своїх товаришів, також приєднався до них з хуліганських спонукань. У подальшому, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та вказана інша особа, наздогнавши потерпілого ОСОБА_22 , стали спільно наносити останньому удари руками та ногами в різні частини тіла, погрожуючи при цьому застосуванням вогнепальної зброї, внаслідок чого спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забійних ран м`яких тканин голови, закритого перелому кісток носа, закритої травми та забою грудної клітки.
Як підсумовується в обвинувальному акті, за вказаних обставин 02 серпня 2018 року, близько 23 год. 30 хв., ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та вказана інша невстановлена особа за попередньою змовою групою осіб із застосуванням вогнепальної зброї грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та виразилось у заподіянні потерпілому ОСОБА_23 тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою винуватість за висунутим обвинуваченням не визнав повністю і показав таке. У вечорі 02 чи 03, точно не пам`ятає, серпня 2018 року він зустрівся з ОСОБА_24 , ШАБАТИНИМ, з якими товаришував, та разом з водієм ОСОБА_25 пересувалися у справах автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на його матір ОСОБА_26 , по місту Києву у напрямку з масиву «Троєщина» на масив «Теремки». Всі були тверезі, спиртних напоїв ніхто з них не вживав. Під час руху по вул. Жмеринська близько 23 год. вечора вони зупинилися біля скверу у погано освітленому місці з тим, щоб справити природні потреби. Водій тим часом сходив в магазин за водою. Коли вони повернулися до свого автомобіля до них підійшли поліцейські та несподівано, висуваючи незрозумілі претензії, застосували до них спеціальні засоби сльозогінний газ, після чого затримали. Потерпілого вони не бачили і з ним знайомі не були. Вже у присутності поліцейських він вперше побачив потерпілого, якому поліцейські, вказавши на нього, повідомили, що нападників затримано. Потерпілий був побитий, чіткого ні чого не заявляв на ці твердження правоохоронців. Він, СУСКО, із самого початку вказував на свою та своїх товаришів непричетність до нападу на потерпілого, проте їх доставили у відділок. Очевидцем побиття потерпілого іншими особами він не був. У відділку поліції вони просили провести їх освідування на предмет слідів боротьби та стрільби, проте їм було відмовлено.
Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , кожний окремо, свою винуватість за висунутим обвинуваченням також не визнали, надалі показання, які є аналогічними показанням ОСОБА_11 , уточнивши:

-ШАБАТИН, що також вперше побачив потерпілого вже при поліцейських, до його побиття не причетний, очевидцем побиття потерпілого іншими особами також не був, потерпілий на нього як свого нападника не вказував, поліцейські у його присутності демонстрували потерпілому СУСКО як затриману особу, проте сам потерпілий на них не вказував, він, ОСОБА_27 , просив слідчого провести змиви з рук для перевірки його причетності до стрільби, однак слідчий цього не зробив;
-ТЕРЕХОВ, що до побиття потерпілого не причетний, очевидцем його побиття іншими особами не був, потерпілий на нього як свого нападника не вказував.
Сторона захисту наполягала на тому, що органами досудового розслідування не здобуто і не надано суду будь-яких доказів винуватості СУСКО, ОСОБА_24 та ОСОБА_27 у вчиненні поставленого їм у провину діяння. Вважає пред`явлене обвинувачення безпідставним і таким, що ґрунтується виключно на припущеннях, посилаючись при цьому на те, що слідчі дії були вчинені з порушенням порядку їх проведення. Враховуючи це, сторона захисту просила ухвалити виправдувальний вирок.

Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов наступних висновків.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_11 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, сторона обвинувачення подала докази, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду і містилися у протоколах оглядів місця події, висновку судово-медичного експерта № 1376/е від 20 вересня 2018 року щодо характеру тілесних ушкоджень, виявлених на тілі потерпілого, протоколі огляду відеозапису з камер поліцейських щодо обставин затримання обвинувачених на місці злочину, заяві потерпілого про злочин, протоколах пред`явлення обвинувачених для впізнання, їх затримання, слідчого експерименту за участю потерпілого. Ані під час судового розгляду, ані під час виступу в судових дебатах прокурор оцінки вказаним доказам не надавав.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_16 показав, що прогулюючись 02 серпня 2018 року близько 23 год. вечора зі своєю собакою породи «Кане-корсо», був побитий чотирма невідомими чоловіками. Сутичка розпочалась з того, що ці особи покликали його та почали задавати незрозумілі питання про судимість. Він поцікавився, чи вони не сплутали його з кимось іншим. Після цього незнайомці почали чіплятися до нього з претензіями, мовляв він не поважає «кримінальний світ», та почали його бити, однак йому вдалося втекти. Він відбіг у напрямку вул. Жмеринська, 4, де розташоване казино, розраховуючи на допомогу людей, однак зачепився та впав, тому його наздогнали і продовжили бити, перетягнувши в неосвітлене місце на траву біля будинку № 4. Під час побиття йому наказали не підніматися з землі. Поліцію викликали сторонні особи. Поліцейським він підтвердив, що був побитий невідомими особами, але деталі повідомити не міг через погане самопочуття (сильна кровотеча, перелом носа, повна дезорієнтація тощо), надалі його забрала карета швидкої допомоги. Більше він нічого пригадати не може.

Про будь-яке пошкодження своєї собаки бійцівської породи «Кане-корсо», із застосуванням зброї зокрема, потерпілий не заявляв.

Як також уточнив потерпілий: - щодо причин свого побиття він припускає, що це могло статися через його грубий вислів на початку розмови, що йому байдуже на те, хто і де відбував покарання; - він почав тікати, оскільки бачив реальну небезпеку для свого життя та здоров`я, він із своєю собакою розбіглися в різні боки, як потім з`ясувалося, вона чекала його біля дому; - наздогнавши нападники перетягнули його в кущі і били ногами, запитуючи: «Куди поділась твоя собака?», він закривав обличчя руками, наносили тілесні ушкодження всі четверо, внаслідок чого він на деякий час втрачав свідомість, згодом вони залишили його, на ньому був порваний одяг, порвали золоту цепку; - від нападників було чутно запах алкоголю; - під час конфлікту по відношенню до нього зброя не застосовувалась, були тільки побиття та погрози з приводу того, що він взяв з собою собаку як зброю, будь-яких предметів в руках нападників не бачив.

Однак, як також визнав під час допиту потерпілий ОСОБА_16 : - серед обвинувачених немає осіб, які здійснювали на нього вказаний напад, всі обвинувачені категорично не причетні до нападу на нього, він нікого серед них не впізнає, нападники були молодші за віком (до 30-35 років) та більш спортивної статури, одягнуті в спортивний одяг; - під час пред`явлення обвинувачених для впізнання він заявляв, що вони не мають відношення до злочину, одному з них за віком було близько 48 років, на голові були лисина, а серед нападників осіб з лисиною не було, дійсно, він вказував на СУСКО, що найбільш схожий на одного з нападників; - дій поліцейських, які затримували обвинувачених, не бачив, але йому поліцейські вказували на затриманого СУСКО, тому в подальшому, довіряючи поліції, він притримувався цієї версії, особисто він таких даних не має; - він не робив під час слідства окремих заяв, що обвинувачені не причетні до вчинення злочину, оскільки в повній мірі покладався на дії поліції; - тиску на себе у зв`язку з дачею показань в суді не зазнавав.

Звертає на себе увагу те, що за обставинами спілкування СКИБИ з нападниками, яке передувало його побиттю, він міг бачити обличчя всіх причетних до злочину і прямо про це заявити поліцейським, які прибули на виклик і здійснювали відео фіксацію своїх дій.

Всі обвинувачені не оспорювали показань потерпілого в суді та підтвердили достовірність своєї ідентифікації на всіх відео та фото матеріалах, наявних у справі.
Згідно з дослідженими судом протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_21 від 15 серпня 2018 року (а. 118-121), останній на місцевості підтвердив свої показання. Разом з тим, через порушення принципу презумпції невинуватості (ст. 17 КПК України) суд визнає недопустимим посилання у цьому протоколі на прізвища обвинувачених, як встановлених учасників хуліганських дій щодо СКИБИ, який безпосередньо таких ідентифікуючих даних про нападників не повідомляв. Додаток до протоколу у виді диску запису слідчої дії не містить (а. 122, запис в журналі судового засідання від 07 травня 2019 року а. 195).

Як вбачається з досліджених судом протоколу огляду місця події від 03 серпня 2018 року та додатків до нього у виді фото таблиць (а. 83-87, 102-103) під час огляду за участі понятих та потерпілого СКИБИ ділянки місцевості від будинку № 6 по вул. Жмеринська в м. Києві в напрямку його втечі від нападників через проїзну частину біля будинку АДРЕСА_8 виявлено та вилучено належний потерпілому ланцюжок та хрестик із жовтого металу, які визнані речовими доказами і передані СКИБІ на зберігання (а. 102-104).
За висновком судово-медичного експерта № 1376/е від 20 вересня 2018 року (а. 176-181), дані якого не оспорювалися сторонами, ОСОБА_16 під час звернення о 01 год. 15 хв. 03 серпня 2018 року за медичною допомогою мав такі тілесні ушкодження: травма носа у вигляді перелому кісток, забійної рани; 9 синців в ділянці справа та зліва, на повіках обох очей, передній поверхні правого плеча, внутрішній поверхні лівого плеча, в лівій лопатковій ділянці, в поперековій ділянці зліва; закрита травма грудної клітки у вигляді перелому 2-го ребра справа; садна на кінцівках, сідницях та лівій частині живота. Тілесні ушкодження завдані не менше як дев`ятнадцятикратною травмуючою дією тупого (тупих) предмету (предметів). Закрита травма грудної клітки має ознаки тілесного ушкодження середнього тяжкості, носа легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а інші легких тілесних ушкоджень, що не спричинили такого розладу.

Обставини побиття у стислому вигляді знайшли своє відтворення і у заяві потерпілого про злочин, яка була досліджена судом (а. 182). Однак, звертає на себе увагу те, що в цій заяві потерпілий вказує на погрози з боку нападників пістолетом, а судово-медичні дані застосування зброї по відношенню до потерпілого, як про це згадується в обвинувальному акті, відсутні.

Всі ці відомості у своїй сукупності вказують на достовірність показань потерпілого СКИБИ, які суд кладе в основу свого вироку, натомість з приводу незастосування нападниками пістолету виникли сумніви, які за результатами судового розгляду виявилися обґрунтованими.

Так, як вбачається з досліджених судом протоколу огляду місця події від 03 лютого 2018 року та додатків до нього у виді фото таблиць (а. 91-101) під час огляду за участі понятих ділянки місцевості біля лавочки навпроти будинку № 6 по вул. Жмеринська в м. Києві на газоні, тобто на місці вчинення злочину, на яке вказав потерпілий, недалеко один від одного виявлено та вилучено 5 предметів, схожих на гільзи, які мають маркування «ВІЙ 9 мм Р.А.» (1 шт.), «GGG .223 Rem» (1 шт.) та «СОВАП 9 мм» (3 шт.), один предмет, схожий на набій з маркуванням «СОВАП 9 мм» (3 шт.), а під час руху в бік вул. Зодчих плями бурого кольору, з яких зроблено змиви. Всі ці предмети визнані речовими доказами та на них накладено арешт (а. 102-103, 106, 163).
Суд вказівку у протоколі цифрами (02) на лютий місяць проведення слідчої дії оцінює як технічну описку, пов`язану з часом її проведення 02 год. ночі, а тому датою складання даного протоколу вважає 03 серпня 2018 року.
За таких обставин, суд критично як помилкові оцінює показання потерпілого СКИБИ під час допиту в суді про те, що зброя під час конфлікту нападниками не використовувалася, оскільки сліди її застосування виявлені. Ці висновки суду вказують на обґрунтованість встановлених прокурором фактичних обставин хуліганських дій по відношенню до потерпілого, які були пов`язані із застосуванням нападниками зброї (пристрою для відстрілу гумових куль), проте процедура встановлення осіб, причетних до таких дій, проведена поверхово, зокрема, залишилися поза увагою досудового розслідування можливі сліди застосування зброї на руках затриманих обвинувачених, їх одяг не оглядався на предмет наявної слідової інформації застосування насильства до потерпілого, побиття якого супроводжувалося крововиливами, і сліди крові були виявлені слідчим на місці злочину, належність яких, до речі, також не досліджувалася.

За протоколом затримання ОСОБА_11 від 03 серпня 2018 року (фактичний час затримання 00 год. 10 хв.) в нього в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України під час особистого обшуку в присутності понятих було вилучено серед особистих речей дозволи на зброю «ФОРТ-12Р» 9 мм № НОМЕР_2 , «ФОРТ-201Р» кл. 7,62 мм № НОМЕР_3 , які були повернуті ОСОБА_11 наступного дня (а. 138-141).
Однак, згідно з дослідженим судом за клопотанням сторони захисту висновком експертизи зброї № 8-5/875 від 21 вересня 2018 року, яка була проведена під час досудового розслідування проте не подавалася прокурором (а. 199-209), надані на дослідження гільзи, вилучені під час огляду місця події 03 серпня 2018 року калібру 9 мм та експериментально стріляні гільзи пістолету «ФОРТ-12Р» 9 мм № НОМЕР_2 , стріляні не з одного екземпляру зброї.

Отже, всі перелічені докази не доводять винуватість обвинувачених у вчиненні будь-яких протиправних дій по відношенню до потерпілого, а окремі з них навпаки її спростовують, зокрема показання потерпілого, які узгоджуються з іншими матеріалами справи, протокол затримання СУСКО в частині його особистого обшуку та висновок експертизи зброї № НОМЕР_4 .

Враховуючи показання потерпілого в суді, які визнані достовірними, суд критично оцінює як доказ обвинувачення відомості, які містять досліджені судом протоколи пред`явлення осіб для впізнання від 03 серпня 2018 року, за якими потерпілий СКИБА впізнав СУСКО та лише може впізнати ШАБАТИНА за обличчям, статурою та голосом (а. 127-134). Більш того, у цих протоколах не вказано, як учасників яких подій він впізнав чи може впізнати цих осіб, що цілком узгоджується з показаннями обвинувачених про їх знайомство з потерпілим в ніч нападу на нього вперше у присутності поліцейських.
Факт спільного перебування у вечорі 02 серпня 2018 року в районі буд. 4 по вул. Жмеринська обвинувачені не оспорювали та наполягали на тому, що вперше побачили потерпілого вже після його побиття.

Як видно з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 03 серпня 2018 року потерпілий ОСОБА_16 не впізнав ОСОБА_28 , хоча наголосив на тому, що добре роздивився нападників (а. 123-126).
За протоколом затримання ОСОБА_29 від 03 серпня 2018 року (фактичний час затримання 00 год. 10 хв.) в нього в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України під час особистого обшуку були вилучені особисті речі, які не мають відношення до справ і були повернуті наступного дня (а. 150-154).
За протоколом затримання ОСОБА_28 від 03 серпня 2018 року (фактичний час затримання 00 год. 10 хв.) в нього в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України під час особистого обшуку були вилучені особисті речі, які не мають відношення до справ і були повернуті наступного дня (а. 164-168).
Дійсно, згідно з дослідженим судом протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотокартками від 07 серпня 2018 року свідок ОСОБА_30 впізнав на фото № 2 СУСКО В.В. як особу, яку бачив за адресою м. Київ, вул. Жмеринська, 4 біля автомобіля «Тойота» д.н.з. « НОМЕР_5 », який тримав пістолет в руці (а. 136-137).
Крім того, за протоколом огляду місця події від 03 лютого 2018 року (а. 75-82) за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 4, виявлено автомобіль «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом без накладення на нього арешту (а. 102-103, 163). За розпискою ОСОБА_26 від 03 серпня 2018 року вказаний автомобіль переданий їй на відповідальне зберігання (а. 104).

Суд з урахуванням встановлених даних вказівку у протоколі цифрами (02) на лютий місяць проведення слідчої дії оцінює як технічну описку, пов`язану з часом її проведення 02 год. ночі, а тому датою складання даного протоколу вважає 03 серпня 2018 року.
Водночас, суд в порядку ч. 1 ст. 89 КПК України з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України, визнає очевидно недопустимими доказами всі дані, які були встановлені (одержані) органом досудового розслідування 03 серпня 2018 року під час огляду вказаного автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки в порушення вимог ч. 3 ст. 233, ч. 2 ст. 234 та ч. 2 ст. 237 КПК України вказаний огляд володіння був проведений без дозволу його власника - ОСОБА_26 (наявне в розпорядженні слідчого свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_26 ) чи законного володільця ОСОБА_11 , а лише у присутності тимчасового водія ОСОБА_31 за правилами обшуку не на підставі ухвали слідчого судді. Відтак суд за вимогами ч. 2 ст. 86 КПК України не використовує вказані недопустимі докази при поставленні даного вироку суду і не посилається на них. Більш того і належність вилучених з вказаного автомобіля доказів до даного провадження стороною обвинувачення не доведена.

Таким чином, обставини перебування СУСКО за адресою м. Київ, вул. Жмеринська, 4 біля автомобіля «Тойота» д.н.з. « НОМЕР_5 », що міг бачити свідок ОСОБА_32 , узгоджуються з даними вказаного протоколу огляду місця події від 03 лютого 2018 року, більш того не заперечуються самим СУСКО, проте наявність в останнього пістолету в цей час спростована як протоколами огляду місця події, протоколами затримання обвинуваченого, в яких зафіксовані результатами його особистого обшуку, так і висновком експертизи зброї № 8-5/875, а його причетність до злочину показаннями потерпілого, тому в цій частині суд критично оцінює твердження вказаного свідка, що це міг бути саме СУСКО, а відтак відхиляє.

Згідно з дослідженим судом протоколом огляду від 20 вересня 2018 року (а. 107-110, 112-117), на наданому ДПП УПП у м. Києві диску DVD-R із записом з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників поліції, що брали участь в затриманні 02 серпня 2018 року обвинувачених, зафіксовані ОСОБА_11 , одягнутий в блакитні шорти та білу футболку, ОСОБА_12 , одягнутий в сині джинси та білу теніску, та ОСОБА_13 , одягнутий в сірі шорти та футболку, які ідентифікували себе на додатках до цього протоколу у виді фото таблиць.
За даними безпосередньо переглянутих судом вказаних відеозаписів цих подій 02 серпня 2018 року, (диск, папки «0435» та «0436» - а. 111), на останніх зафіксовано як вночі 03 серпня 2018 року:

а) самоідентифіковані в суді СУСКО, ТЕРЕХОВ, ШАБАТИН утримуються під контролем поліції та у грубій формі скаржаться на безпідставне застосування до них фізичної сили, конфліктують з поліцією, але присутність потерпілого не зафіксована (файли «», «», «», «» та «»);

б) приблизно о 00 год. 52 хв. СУСКО, ТЕРЕХОВ, ШАБАТИН утримуються під контролем поліції, зафіксована присутність потерпілого із синцями на обличчі, який повідомляє, що на нього був здійснено напад із застосуванням зброї, під час якого зірвали ланцюжок, проте він не вказує прямо на затриманих осіб як нападників, з цього приводу робить заяви матір потерпілого, яка водночас визнає, що очевидцем нападу на сина не була, обвинувачені послідовно заперечують свою причетність до нападу на потерпілого (файл «»);

в) приблизно о 05 год. 45 хв. обвинувачені, на яких чітко візуалізується описаний у протоколі одяг, утримуються під контролем поліції у приміщенні (файл «»).

Суд приймає до уваги, що фактичні дані у даному випадку одержані не в результаті негласних слідчих (розшукових) дій чи оперативно-розшукової діяльності уповноважених на це осіб, а є ситуативно (випадково) зафіксованими відкритими відеокамерами спостереження, розташованими на одязі працівників поліції. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі № 1-31/2011 (щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст. 62 Конституції України) зазначив, що подані будь-якою особою фактичні дані не відповідають вимогам допустимості доказів, якщо вони одержані внаслідок цілеспрямованих дій із застосуванням оперативно-розшукових заходів, передбачених Законом. Оскільки у даному випадку фіксація відкритими відео реєстраторами не мала цілеспрямованого характеру на застосування оперативно-розшукових заходів, а була випадкова, тому результати такої фіксації у повному обсязі суд також визнає допустимим, а враховуючи зміст та місце одержання цих відомостей безспірно належним та достовірним доказом.

Як видно з дослідженого протоколу огляду місця події від 03 серпня 2018 року (а. 88-89), під час огляду за участі понятих ділянки місцевості біля будинку № 4 по вул. Жмеринська виявлено осіб, які назвалися ОСОБА_33 , одягнутий в блакитні шорти та білу футболку, ОСОБА_34 , одягнутий в сині джинси та білу теніску та мав при собі документи на ім`я ОСОБА_28 , та ОСОБА_35 , одягнутий в сірі шорти та футболку. Обвинувачені ідентифікували себе як учасників цієї слідчої дії, відповідно СУСКО назвався ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , а ОСОБА_13 - ОСОБА_38 через конфлікт з поліцейськими. Ці дані щодо одягу обвинувачених узгоджуються з даними з нагрудних відеокамер поліцейських, що брали участь в їх затриманні.
Звертає на себе увагу те, що всі троє обвинувачених на момент затримання не мали на собі елементів спортивного одягу, як про це вказував потерпілий, не мали вони при собі і будь-яких предметів, хай навіть віддалено схожих на пістолет, як вже встановлено дослідженням інших доказів, не виявлено таких предметів і на місці події, хоча затримання обвинувачених відбулося несподівано для них і через незначний час після нападу на потерпілого.
Таким чином, всі наведені докази не підтверджують припущення прокурора про причетність обвинувачених до поставленого їм у провину злочину.

Інших доказів, які могли б бути покладені в основу обвинувачення СУСКО, ОСОБА_24 та ОСОБА_27 у вчинені вказаного вище злочину, стороною обвинувачення надано не було.

Судом за заявою сторони обвинувачення здійснювався судовий виклик свідка ОСОБА_30 (а. 190, 195), проте останній в поштове відділення для отримання повістки не прибув, прокурор явку вказаної особи до суду протягом встановленого судом строку не забезпечив.

Вказівка в обвинувальному акті про те, що всі троє обвинувачених проводили своє дозвілля на одній з лавочок для відпочинку навпроти під`їзду № 6 будинку АДРЕСА_7 , а СУСКО та ШАБАТИН мали при собі, демонстрували, погрожували, більш того застосовували зброю (пристрої для відстрілу гумових куль), також не підтверджені жодним наданим доказом, а відтак ґрунтуються на припущеннях, які не можуть бути покладені в основу вироку суду.

Межами сформульованого обвинувачення не охоплюється умисне заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тим більше з боку обвинувачених, дані про четвертого учасника компанії обвинувачених ніким не приховувалося, він брав участь в слідчих діях і активно сприяв слідчому під час огляду автомобіля, що належить матері СУСКО. Результати досудового розслідування за виділеними матеріалами стосовно четвертої особи суду не відомі (а. 73).
Обвинувачені відразу після затримання просили взяти змиви з їх рук на перевірку слідів від пострілів зі зброї, стороною захисту 03 серпня 2019 подавалося клопотання про невідкладне медичне освідування обвинувачених з метою підтвердження чи спростування на них слідів причетності до насильницького злочину (а. 183), проте ці заяви та клопотання органом досудового розслідування, як про це свідчать подані до суду матеріали провадження, були проігноровані, на стан сп`яніння затриманих ніхто не перевіряв, хоча потерпілий заявляв про те, що нападники були явно нетверезі, що змушує суд всі висловлені захистом сумніви з цього приводу тлумачити на користь обвинувачених.
Підсумовуючи наведене, суд вважає, що пред`явлене СУСКО, ТЕРЕХОВУ та ШАБАТИНУ обвинувачення за ч. 4 ст. 296 КК України не знайшло свого безспірного підтвердження у судовому засіданні для того, щоб вважати доведеним їх причетність до вчинення цього злочину.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них ч. 2 ст. 9 КПК України покладає обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

При цьому завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений і жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Ст. 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Вказане встановлено і в ст. 17 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, в тому числі винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, форма вини, мотив і мета вчинення злочину, покладається на слідчого, прокурора і лише в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін тощо, створивши необхідні умови, навіть, понад розумні строки, для реалізації сторонами провадження їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів обвинувачення, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний поданий сторонами доказ та їх сукупність, вважає, що за результатами даного судового розгляду не було доведено поза розумним сумнівом допустимими та достатніми доказами, що за вказаних в обвинувальному акті обставин 02 серпня 2018 року, близько 23 год. 30 хв., СУСКО, ТЕРЕХОВ, ШАБАТИН за попередньою змовою групою осіб із застосуванням вогнепальної зброї грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та виразилось у заподіянні потерпілому СКИБІ тілесних ушкоджень, а тому за цим обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, належить виправдати та ухвалити щодо них, кожного окремо, виправдувальний вирок з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що злочин вчинено саме ними.

З урахуванням вказаних висновків суду зауваження сторони захисту про порушення процедури відкриття доказів, яке залишилося без відповіді з боку сторони обвинувачення, втратило свою актуальність.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5 та 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ст. 62 Конституції України, ст. ст. 100, 126, 174, 368, 370, 371, п. 2 ч. 1 ст. 373, 374-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та виправдати його за цим обвинуваченням з підстав не доведення того, що злочин вчинено обвинуваченим ОСОБА_39 .

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та виправдати його за цим обвину-ваченням з підстав не доведення того, що злочин вчинено обвинуваченим ОСОБА_19 .

ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та виправдати його за цим обвинуваченням з підстав не доведення того, що злочин вчинено обвинуваченим ОСОБА_20 .

Судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз, віднести на рахунок держави.

Арешт на майно (ухвала слідчого судді від 06 серпня 2018 року а. 163) - скасувати.

Речові докази після набрання вироком законної сили: - особисті речі потерпілого (ланцюжок та хрестик із жовтого металу), обвинувачених, в тому числі дозволи ОСОБА_11 на зброю, автомобіль «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 повернути належним володільцям та використовувати за належністю; - предмет, схожий на телескопічну палицю, предмет, схожий на складений ніж, кобура, балончик з маркуванням «Терен-4м» - повернути ОСОБА_11 з урахуванням встановлених законодавством обмежень щодо вільного обігу окремих з цих предметів; - 5 предметів, схожих на гільзи, які мають маркування «ВІЙ 9 мм Р.А.» (1 шт.), «GGG .223 Rem» (1 шт.) та «СОВАП 9 мм» (3 шт.), один предмет, схожий на набій з маркуванням «СОВАП 9 мм» (3 шт.), змиви знищити; - диски з відеозаписами - зберігати при матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_40