печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року слідчий звернувся до суду із клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в якому просить застосувати відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати місце проживання з 21.00 до 06.00 год., строком на 2 (два) місяці, в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.07.2019 та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебуває кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000123 від 05.02.2019 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України та за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

ОСОБА_5 , на підставі наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника ГУНП в Київській області ОСОБА_8 №330 о/с від 30.06.2016 призначений на посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області.

Так, станом на 24.02.2019 в провадженні слідчого Білоцерківського відділу кримінальної поліції Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 перебувало кримінальне провадження № 0003918 від 03.10.2018 за заявою ОСОБА_10 , з приводу спричинення останньому 09.09.2018 тілесних ушкоджень невідомими особами, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

17 січня 2019 року слідчим Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_11 , який входив в групу слідчих у вказаному кримінальному провадженні у порядку ст. 40 КПК України надано доручення начальнику вказаного відділення поліції щодо встановлення свідків та очевидців вказаної події.

Виконанням вказаного доручення фактично займався оперуповноважений відділу кримінальної поліції Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , який його виконував в рамках наданих йому службових повноважень та обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, в тому числі відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК України, мав право проводити слідчі (розшукові) дії в рамках вказаного кримінального провадження.

В ході виконання вказаного доручення ОСОБА_5 наприкінці січня 2019 року встановлено ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 як особу, яка причетна до вчинення вказаного злочину та інших свідків у кримінальному провадженні.

При цьому, у ОСОБА_5 з корисливих мотивів, виник намір на отримання неправомірної вигоди для себе від ОСОБА_12 при пособництві раніше їм обом знайомого ОСОБА_7 , 1997 року народження за не вчинення ним дій в інтересах ОСОБА_12 з використанням наданої йому влади, а саме не здійснення ним оперативних заходів та слідчих дій відносно останнього в рамках кримінального провадження №0003918, з метою подальшого уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_12 .

Так, орієнтовно в кінці січня 2019 року ОСОБА_5 вступив в попередню змову з ОСОБА_7 щодо отримання неправомірної винагороди від ОСОБА_12 , при цьому, домовившись про отримання від останнього 3 000 доларів США за не вчинення ним дій з використанням наданої йому влади, узгодивши, що ОСОБА_7 переконає ОСОБА_12 надати йому неправомірну вигоду з метою уникнення у подальшому негативних наслідків для себе.

На початку лютого 2019 року ОСОБА_7 , являючись посібником в отриманні ОСОБА_5 неправомірної вигоди, достовірно знаючи, що останній являється працівником правоохоронного органу та в його службові повноваження входить здійснення дій, які можуть запобігти притягненню ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності, зателефонував останньому та повідомив, що з ним хоче зустрітись ОСОБА_5 попередньо домовившись про зустріч в клубі «Сан Маріно», розташованого за адресою: бульвар Олексаандрійський, 111 в м. Біла Церква Київської області.

01 лютого 2019 року о 23 год. 00 хв. ОСОБА_12 за попередньою домовленістю, зустрівся в клубі «Сан Маріно» в м. Біла Церква Київської області з ОСОБА_5 , де останній перебуваючи на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, використовуючи надану йому владу в своїх інтересах, з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_12 , висловив останньому вимогу щодо передачі йому через посібника ОСОБА_7 неправомірної вигоди в сумі 3000 доларів США за нездійснення ним оперативних заходів та слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження № 0003918, з метою подальшого уникнення ним кримінальної відповідальності, при цьому, висловив вимогу про те, що якщо ОСОБА_12 відмовиться, то він здійснить вказані дії та його у подальшому буде притягнуто до кримінальної відповідальності.

Після вказаної зустрічі ОСОБА_5 , з метою отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_12 , конспіруючись в телефонних розмовах інтернет зв`язку та через посібника ОСОБА_7 неодноразово висловлював ОСОБА_12 вимоги про надання йому неправомірної вигоди за нездійснення ним дій з використанням наданої йому влади.

05 лютого 2019 року ОСОБА_12 з метою запобігання негативних наслідків для себе та з метою викриття ОСОБА_5 у вчиненні корупційного злочину звернувся з відповідною заявою до ГУ СБ України у м. Києві та Київської області та Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві.

24 лютого 2019 року ОСОБА_7 , за попередньою змовою з оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Білоцерківського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_5 , являючись посібником в отримані останнім неправомірної вигоди, з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні кафе, розташованого в м. Біла Церква Київської області, отримав від ОСОБА_12 неправомірну вигоду у сумі 81 000 гривень України, що являється еквівалентом 3000 доларів США для подальшої передачі ОСОБА_5 за нездійснення останнім з використанням наданої йому влади дій відносно нього, а саме не здійснення оперативних заходів та слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження № 0003918, з метою подальшого уникнення ОСОБА_12 кримінальної відповідальності.

Такими чином, оперуповноважений відділу кримінальної поліції Білоцерківського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_5 , виконуючи роль організатора, являючись службовою особою, з корисливих мотивів, використовуючи надану владу, за пособництвом ОСОБА_7 та за попередньою змовою з останнім отримав від ОСОБА_12 неправомірну вигоду у сумі 81 000 гривень України, що являється еквівалентом 3 000 доларів США, за не вчинення дій з використанням наданої йому влади.

25.02.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просить його задовольнити.
ОСОБА_5 та його захисник просять в задоволенні клопотання відмовити.
Вислухавши пояснення сторін кримінального судочинства, дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.
Статтею 181 КПК України передбаченого, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України стороною обвинувачення обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за який законом передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. І такі обставини, в сукупності з даними про особу ОСОБА_5 , свідчать про наявність ризику того, що останній маючи більш м`який запобіжний захід, такий як особиста порука чи особисте зобов`язання не забезпечать виконання покладених на даний час на нього обов`язків, та може призвести до того, що ОСОБА_5 в змозі переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків, покази яких мають істотне значення для кримінального провадження, здійснювати вплив на осіб, які брали участь в якості понятих під час проведення слідчих, процесуальних дій та свідків у кримінальному провадженні, а також інших потенційних свідків, покази яких мають значення у цьому кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Разом з тим, клопотання слідчого не містить жодних обставин, які свідчать про те, що існують ризики, які виправдовують тримання особи під домашнім арештом.

Так у низці справ (справи «Харченко проти України», «Летельє проти Франції» (Leteliev. France»), «Томазі проти Франції» («Tomasi v. France»), «Мансур проти Туреччини» («Mansur v. Turkey»), «Мамедова проти Росії»), ЄСПЛ закріпив положення, що ризик переховування від слідства та суду та ухилення від з`явлення на виклик не може обґрунтовуватись лише тяжкістю вчиненого злочину.

У пункті 33 рішення по справі «В. проти Швейцарії» («W v. Switzerland») № 14379/88 від 26.01.1993 р.) стверджує: «Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших факторів, які або можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або ж зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою.

При цьому, прокурором не наведено обставин та не надано доказів того, що підозрюваний має намір переховуватись від органу досудового розслідування та суду або вчиняє будь-які дії для цього, може впливати на хід кримінального провадження незаконними діями, чи впливати на іншого підозрюваного, натомість у судовому засіданні підозрюваний зазначив, що наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду він не має, будь яким чином перешкоджати здійсненню досудового розслідування не буде, не відмовляється від надання показань, проявляє належну процесуальну поведінку, а відтак приходжу до висновку, що заявлені ризики стороною обвинувачення не містять доказового обґрунтування та до таких доводів прокурора слідчий суддя ставиться критично

Слідчий суддя вважає, що прокурор не довів наявність підстав вважати, що підозрюваний може негативно впливати на хід досудового слідства.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , обґрунтування наведені слідчим та прокурором у клопотанні.

Разом з тим, недоведеність слідчим та прокурором обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 передбачений ст. 179 КПК України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя покладає на підозрюваного, передбачені у ст. 194 КПК України обов`язки.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 199, 309 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.
Покласти на ОСОБА_5 наступні передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:
- прибувати до органу досудового слідства, прокурора чи суду за першою вимогою;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, а саме з м. Біла Церква, без дозволу слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000123;
- повідомляти слідчого, прокурора який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим, прокурором, судом;
- здати на зберігання слідчому, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Визначити строк дії ухвали слідчого судді до 27.07.2019.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Проголошення повного тексту ухвали відбудеться 09-25 год. 31.05.2019 року.

Суддя ОСОБА_1