Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/7111/19
н/п 1-кп/490/897/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2019 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000281, відомості про яке внесено 18.04.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нетішин, Славутського району, Хмельницької області, неодруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

30.06.2014 року Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) з ОСОБА_4 , призваним на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено контракт для проходження військової служби у Збройних Силах України, та того ж дня, відповідно до наказу командира зазначеної військової частини № НОМЕР_2 останній зарахований до списків особового складу зазначеної військової частини та зарахований на усі види забезпечення.

Також, наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) від 30.06.2014 року № 21-ПМ ОСОБА_4 присвоєно військове звання «матрос» та призначено на посаду стрільця взводу охорони вказаної військової частини.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Надалі, наказом Командувача Військово-морських Сил Збройних Сил України від 30.09.2016 року № 119-РС матроса ОСОБА_4 призначено на посаду кулеметника відділення охорони взводу охорони військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ).

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 ) від 28.10.2016 року № 237 матроса ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу та на усі види забезпечення військової частини НОМЕР_3 та визнано таким, що справу та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це час період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби матросу ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього обов`язки.

Проходячи військову службу, ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Будучи військовослужбовцем ОСОБА_4 був зобов`язаний дотримуватися вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

02.11.2016 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва (провадження 1-кс/489/952/16) у кримінальному провадженні № 0005626 від 14.10.2016 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 45 діб.

У подальшому, ухвалами Ленінського районного м. Миколаєва від 15.12.2016 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжувався до 02.01.2017 року, від 29.12.2016 року до 01.02.2017 року, від 30.01.2017 року до 02.04.2017 року, від 31.03.2017 року до 29.05.2017 року, від 29.05.2017 року до 27.07.2017 року, від 17.07.2017 року до 14.09.2017 року, від 11.09.2017 року до 09.11.2017 року, від 31.10.2017 року до 29.12.2017 року, від 20.12.2017 року до 17.02.2018 року, від 16.02.2018 року до 16.04.2018 року, від 11.04.2018 року до 09.06.2018 року, від 11.05.2017 року до 09.07.2019 року, ухвалами Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.07.2018 року до 03.09.2018 року, від 30.08.2018 року до 28.10.2018 року, ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 19.10.2018 року до 26.11.2018 року включно.

У зв`язку із закінченням строку тримання під вартою постановою виконувача обов`язків начальника ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» від 26.11.2018 року № 014099 ОСОБА_4 26.11.2018 року о 24 год. 00 хв. звільнено з-під варти.

27.11.2018 року о 08 год. 00 хв. матрос ОСОБА_4 , з метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин у військову частину НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_4 , проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно до військової частини.

05.12.2018 року матрос ОСОБА_4 звернувся на прийом до лікаря-невропатолога КП «Славутська ЦРЛ» (Хмельницька область, місто Славута, вул. Ярослава Мудрого, 29 «Г») ОСОБА_5 , якою у подальшому був направлений на лікування в денний стаціонар Славутського центру первинної медико-санітарної допомоги (Хмельницька область, місто Славута, вул. Ярослава Мудрого, 29 «Г»), де проходив лікування у період часу з 06.12.2018 року по 13.12.2018 року включно.

Проте, 14.12.2018 року о 08 год. 00 хв., матрос ОСОБА_4 з метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин у військову частину НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_4 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

26.02.2019 року о 08 год. 00 хв. матрос ОСОБА_4 прибув до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) для подальшого проходження військової служби та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, військовослужбовцем (крім строкової служби),вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та пояснив, що щиро кається у скоєному. Зазначив, що не з`явився вчасно для проходження військової служби через сімейні обставини. Просив суд врахувати його щире каяття і не призначати сувого покрання.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і ОСОБА_4 винуватий у його вчиненні, так як він нез`явився вчасно на службу без поважних причин, будучи військовослужбовцем (крім строкової служби),в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 суд визнає його щире каяття.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначити ОСОБА_4 , покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки, із застосуванням вимог ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від покарання з випробуванням строком на один рік, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Крім того, суд вважає необхідним, у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, на підставі вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженню не заявлений.
Речові докази у справі відсутні.
Витрати на залучення експертів для проведення експертиз відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370- 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1