Дата документу 08.07.2019 Справа № 554/6018/19
Провадження № 1кс554/9964/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2019 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 25 червня 2019 р.,-
В С Т А Н О В И В :
В провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 25.06.2019 р. про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 372 КК України першим заступником керівника Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 .
Скаргу обґрунтовує тим, що 26.06.2019 р. на адресу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава надійшла заяву про вчинення першим заступником керівника Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 372 КК України. Однак станом на 02.07.2019 відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР не внесені, інформації щодо внесення або відмови у внесенні ОСОБА_3 не надано, у зв`язку з чим змушений звернутись до суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві.
У судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, надіслав до суду заяву у якій прохав розглядати скаргу без його участі, зазначив, що скаргу підтримує у повному обсязі, прохав її задовольнити (а.с.50).
ТУ ДБР у м.Полтаві повідомлялось про місце та час розгляду скарги, свого представника до суду не направили, про причини його неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно до ч.4 ст. 107 ЦПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши наявні у матеріалах скарги докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 25 червня 2019 року звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві із заявою про злочин, яку отримано 26 червня 2019 року, в якій просив внести відповідні відомості до ЄРДР про вчинення на його думку заступником керівника Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 372 КК України (а.с.8-11). Згідно роздруківки з офіційного сайту «Укрпошта» ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві заяву отримано 26 червня 2019 року (а.с. 12)
Зі змісту заяви слідує, що прокурор ОСОБА_4 підтримував обвинувачення у кримінальному провадженні № 000075 від 31.08.2016 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч.1 ст. 369, ч. 2 ст.190 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 14.06.2018 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 000075 від 31.08.2016 виправдано за недоведеністю вини. 21.03.2017 року прокурором у кримінальному провадженні № 000075 від 31.08.2016 ОСОБА_4 затверджено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 за ч. 3 ст.368 КК України та ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України. 03.01.2018 прокурором у кримінальному провадженні № 000075 від 31.08.2016 ОСОБА_4 змінено обвинувальний акт , яким змінено кваліфікацію дій ОСОБА_3 на ч. 4 ст. 24, ч.1 ст.369, ч. 2 ст. 190 КК України. Скаржник вважає, що прокурор зловживаючи своїм службовим становищем, за необхідності приховати свої злочинні дії , які виразились у завідомо незаконному притягненні ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ст. 368 КК України безпідставно склав завідомо незаконний обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та вніс до нього завідомо неправдиві відомості. Вважає, що в діях прокурора містяться ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.364, ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 372 КК України.
Відомості, викладені у заяві не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та станом на 02.07.2019 заявнику не надано інформації щодо внесенні або відмови у внесенні до ЄРДР відомостей за його заявою від 26.06.2019.
Статтею 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. визначено, що відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Згідно з ч.5 ст.214 КПК України до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обовязковими для внесення до ЄРДР.
Системний аналіз положень ст.ст.214,303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).
Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).
Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Заявник вказував на те, що, на його думку, зазначені в заяві дії особи підлягають кваліфікації за ч. 1 ст.364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 372 КК України.
При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення злочину вказаною у заяві особою, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.
В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).
Крім того, доводи заяви ОСОБА_3 зводяться до непогодження із процесуальними рішеннями та діями прокурора, що не може слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому КПК України.
Таким чином, доводи заявника у заяві від 25 червня 2019 року є його особистою оцінкою дій вказаної особи і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про прокуратуру» здійснюючи функції прокуратури, прокурор є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску, втручання і керується у своїй діяльності лише Конституцією та законами України.
Згідно з п.5 ч.1 ст.43 Закону України «Про прокуратуру» прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.
Відповідно до абз.2 ч.1 ст.45 Закону України «Про прокуратуру» рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.
Отже, кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовим особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.
Таким чином, незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 25 червня 2019 року про вчинення вищевказаною посадовою особою злочину, передбаченого за ч. 1 ст.364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 372 КК України, проте остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу вищезазначених злочинів. А тому така заява, з огляду на її зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.
Отже, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Полтаві, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.
Згідно вимог ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_3 від 25 червня 2019 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.
Керуючись статтями 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 25 червня 2019 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1