Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/367/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2019 м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000235 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2019 року,яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт. Олександрівка, Кіровоградської області, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та їй призначено покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання, як таку, що не позбавлена батьківських прав, яка на день набрання чинності цим законом має дитину, якій не виповнилось 18 років.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Кіровоградської обласної лікарні витрати, понесені на лікування потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в розмірі 19 114 грн 38 коп.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальні збитки за лікування в сумі 9060,69 грн та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по справі за проведення експертиз у сумі 7995,60 грн.
Вирішено питання про долю речових доказів по справі.

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10 ,
потерпілого ОСОБА_11 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_12 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду ОСОБА_6 вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили двом потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України. Злочин вчинено за таких обставин.

Так, 28.12.2016 близько 18 години 50 хвилин, ОСОБА_6 керуючи легковим автомобілем «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснювала рух по автомобільній дорозі «Н-14 Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв», з боку міста Кропивницький в напрямку смт. Олександрівка, Олександрівського району. Під час руху ОСОБА_6 , грубо порушуючи п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР України проявила особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, ігноруючи встановлені по напрямку свого руху попереджувальні дорожні знаки 1.13 «Слизька дорога» та табличок до дорожніх знаків 7.12 «Ожеледиця» та 7.2.1 «Напрямок дії», порушуючи вимоги п. 12.1 ПДР України не вибрала безпечної швидкості руху транспортного засобу в складних погодних та дорожніх умовах, які обумовлювалися ожеледицею на проїзній частині, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та напрямок, чим позбавила себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем на 37 км. + 350 метрів автомобільної дороги «Н-14 Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв», на території Кіровоградського району, Кіровоградської області допустила занос на проїзній частині з подальшим виїздом на смугу зустрічного руху у безпосередній близькості із автомобілем «ВАЗ 21112», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку, у результаті чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ 21112», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 , згідно висновку експертизи судово-медичної № 894 від 21.07.2017, отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому правого наколінника, ран в ділянці підборіддя та нижній губі, які за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я (більш як 21 день) та виникли від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами) та при ударах об виступаючі частини внутрішньої компоновки салону автомобіля. Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1685 від 26.12.2017, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, рани лобної ділянки голови справа, закритої травми грудної клітини: перелому 4 ребра справа по задній і передній підпахвовій лініям, 6 ребра справа по передній підпахвовій лінії, правостороннього гідротораксу, забою нижньої долі лівої легені, верхньої та нижньої легені справа, гематоми в ділянці грудної клітини справа, уламкового перелому бокової маси куприка зліва, уламкового перелому лонних гілок з обох сторін та інших ушкоджень, які за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я (більш як 21 день) та виникли від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами) та при ударах об виступаючі частини внутрішньої компоновки салону автомобіля.
У своїй апеляційні скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності кваліфікації дій її підзахисної, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині, що стосується вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 , та відмовити у задоволені позовних вимог.

Захисник уважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини, що стосуються вирішення цивільного позову та при винесенні вироку допустив неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Апелянт вказує на те, що потерпілим ОСОБА_8 заявлено вимогу про відшкодування матеріальних збитків за лікування на суму 9060,69 грн. Позивач зазначив, що в результаті спричиненого ДТП він змушений був перебувати на лікуванні, за яке понесені витрати (на придбання ліків) на вказану суму. До позовної заяви позивачем долучено фіскальні та один товарний чеки на вищезазначену суму.

Захисник-адвокат звертає увагу на те, що в фіскальному чеці №90 від 29.12.2016 зазначено про сплату добровільних внесків, на суму 2670 грн. Водночас, на переконання апелянта, благодійні внески ніяким чином не стосуються ДТП чи лікування позивача, оскільки здійснюються тільки на добровільних засадах, а тому стягненню не підлягають.

Також, захисник-адвокат звертає увагу на те, що в фіскальному чеці № 84259 та в товарному чеці (без номера) зазначено дату розрахунку 09 лютого 2017 року, хоча відповідно до довідки № 5568 від 08.12.2017, наданої Кіровоградської обласною лікарнею, ОСОБА_8 перебував на лікуванні 14 ліжко-днів, а саме: з 28.12.2016 до 11.01.2017. Крім того, необхідність придбання саме тих лікарських засобів, які зазначені у касових чеках, наданих позивачем на підтвердження понесених ним витрат, не можна вважати виправданими та підтвердженими, оскільки до позову не долучено жодного листа лікарських призначень. Таким чином, долучені до цивільного позову фіскальні та один товарний чеки є неналежними та недопустимими доказами у справі, оскільки перелік таких ліків не підтверджено лікарською документацією відповідного закладу охорони здоров`я, як того вимагає чинне законодавство.

Крім того, як зазначає позивач, внаслідок незаконних дій відповідача йому заподіяна моральна шкода, яка складає 50 000 грн та полягає в тому, що він тривалий час провів у лікарні, був позбавлений можливості вести звичайний спосіб життя, а також провів тривалий курс реабілітації. Однак, жодного доказу на підтвердження тривалого перебування в лікарні, чи тривалого курсу реабілітації, позивачем до позову не долучено. Не містять таких доказів і матеріали справи, які були досліджені в суді, окрім довідки Кіровоградської обласної лікарні, долученої прокурором до цивільного позову в інтересах держави, яка свідчить про 14 ліжко-днів перебування ОСОБА_8 у лікарні, що не може розцінюватись як тривалий час.

Також, апелянт зауважує, що ОСОБА_8 на підтвердження своїх доводів про заподіяння йому моральної шкоди, обґрунтував це виключно словами, не зазначивши, в чому саме полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визнаючи розмір грошової компенсації шкоди, не навів докази, які б підтверджували цей розмір.

Крім того відповідно до Закону України № 1261 - VII від 13.05.2014 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким доповнено частину другу статті 242 КПК пунктом 6. а саме: «слідчий або прокурор зобов`язаний, звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру (тобто, моральної шкоди), шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням". Отже, експертиза щодо визначення моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, стала обов`язковим видом дослідження у кримінальному провадженні.

Окрім цього апелянт вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги і ті обставини, що обвинувачена є вдовою, має на своєму утриманні неповнолітню доньку, працює вчителем і не має іншого доходу, окрім як заробітної плати. Визначений судом розмір шкоди стане непомірним тягарем не тільки для самої обвинуваченої, а і для її сім`ї в цілому (обвинувачена, окрім неповнолітньої доньки, має повнолітнього сина - студента).

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену ОСОБА_6 та в її інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги останньої та просили її задовольнити, думку прокурора, потерпілого ОСОБА_11 та його представника адвоката ОСОБА_12 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У межах даного кримінального провадження вирок суду першої інстанції оскаржений захисником обвинуваченої лише в частині вирішення цивільного позову.
Колегія суддів не надає оцінки фактичним обставинам кримінального провадження, доведеності винуватості ОСОБА_6 та правильності кваліфікації її дій, вважаючи винуватість останньої у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за яке її засуджено - доведеною, а кваліфікацію дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 286 КК України - правильною.
При цьому, колегія суддів враховує, що доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який її засуджено, ґрунтується на доказах, достовірність і достатність яких не ставилася під сумнів сторонами кримінального провадження і ніким із учасників судового розгляду не оскаржується.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції провівши судове слідство у відповідності до вимог процесуального закону, дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувачена ОСОБА_6 вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, а тому правильно кваліфікував її дії за ч. 1 ст. 286 КК України.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі пункту «в» статті 1 Закону України « Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII як таку, що не позбавлена батьківських прав, яка на день набрання чинності цим законом має дитину, якій не виповнилось 18 років.

Колегія суддів знаходить безпідставними доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 з приводу незаконності рішення суду першої інстанції щодо часткового задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 , виходячи з такого.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З огляду на те, що потерпілим надано суду документальне підтвердження понесених ним майнових витрат на лікування отриманих внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, суд першої інстанції правильно вирішив питання відшкодування потерпілому матеріальної шкоди.
Доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо безпідставного стягнення судом з обвинуваченої сум, які потерпілий витратив, зокрема на добровільні внески, на суму 2670 грн, а також ліки, які потерпілий придбав після закінчення лікування, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки:

- по-перше, потерпілий потрапив до лікарні не з власної ініціативи, а внаслідок неправомірних дій обвинуваченої ОСОБА_6 , що у свою чергу спростовує доводи апеляційної скарги захисника щодо безпідставності сплати добровільних внесків у лікарні;

- по-друге, як убачається із товарного чеку б/н від 09.02.2017, потерпілий придбав костиль MED-02.035. З висновку судово-медичної експертизи № 894 від 21.07.2017, слідує, що потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому правого наколінника. Із наведеного необхідно зробити висновок, що для реабілітації та можливості пересування, потерпілому необхідний був вказаний костиль.
Також, як пояснив у судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник потерпілого адвокат ОСОБА_12 , потерпілому ОСОБА_8 , внаслідок отриманої травми накладено гіпс та його лікування і реабілітація не закінчились після виписки з лікарні, а тому необхідність придбання ліків після виписки з лікарні, була виправданою.Окрім цього, необхідно звернути увагу на те, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 894 від 21.07.2017, потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження які за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я (більш як 21 день).
Також, не погоджується колегія суддів із доводами апеляційної скарги захисника у питанні, що стосується стягнення з обвинуваченої на користь потерпілого моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.
Відповідно до положень частини 1, 3 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Так, приймаючи рішення про часткове задоволення цивільного позову потерпілого, місцевий суд, виходячи із конкретних обставин провадження, в тому числі засад розумності, виваженості та справедливості, ураховуючи ступінь завданих потерпілому фізичних та моральних страждань, дійшов висновку, що розмір моральної шкоди є завищений та підлягає зменшенню до 20 000 грн.
Колегія суддів уважає, що при розгляді кримінального провадження суд першої інстанції дотримався вимог статей 23, 1166, 1167 ЦК України та статей 127-129 КПК і розмір моральної шкоди є справедливим, ураховуючи обставини кримінального провадження та характер завданої шкоди.
За наведених обставин, колегія суддів визнає за необхідне апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24.04.2019, без зміни.
Керуючись статтями 376, 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3