Справа №450/3592/17
Провадження1-в/465/30/19
УХВАЛА
про застосування медичних заходів

12.07.19 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

представника КЗ «ЛОКПЛ» (лікар-психіатр): ОСОБА_5

особи, стосовно якої подається заява: ОСОБА_6

розглянувши матеріали заяви комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , яка скоїла суспільно небезпечне діяння, передбачене ст.117 КК України,-

в с т а н о в и в:

виконуючий обов`язки генерального директора з експертизи Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 звернувся в суд з заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка скоїла суспільно небезпечне діяння, передбачене ст.117 КК України.
В обґрунтування заяви покликається на те, що у КЗ ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня з 03.01.2018 року виконуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 , які були застосовані ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.01.2018 року та востаннє продовжені ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27.09.2018 р.
Прокурор у судовому засіданні заяву комунального закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом підтримав.
ОСОБА_6 та її захисник у судовому засіданні стосовно задоволення заяви про продовження застосування примусових заходів медичного характеру заперечили та зазначили, що відсутні підстави для продовження медичних заходів у зв`язку із покращенням стану особи, стосовно якої подана заява.
Представника КЗ «ЛОКПЛ» (лікар-психіатр) у судовому засіданні заяву комунального закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом підтримав.
Дослідивши матеріали заяви, заслухавши думку прокурора, представника КЗ «ЛОКПЛ» (лікаря-психіатра), ОСОБА_6 та її захисника, суд вважає, що таку слід задовольнити з наступних підстав.
Згідно ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
У відповідності ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу», якщо буде потреба продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричної установи повинен направити в суд за місцем знаходження психіатричної установи заяву про продовження такої госпіталізації.
Згідно ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження застосування примусових мір медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.
Судом встановлено, що у КЗ ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня з 03.01.2018 року виконуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 , які були застосовані ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.01.2018 року та востаннє продовжені ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27.09.2018 р.
Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів №86 від 27.12.2018 року, оглянута ОСОБА_6 страждає розумовою відсталістю в ступені помірно-вираженої дебільності із вираженими розладами потягів та поведінки.
Крім того, 21.06.2019 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була повторно оглянута комісією лікарів-психіатрів (Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 41 від 21.06.2019р.), яка прийшла до висновку, що за останні шість місяців психічний стан хворої залишається без суттєвих змін, характеризується розладами в емоційній і вольовій сферах на фоні помірної розумової відсталості в ступені вираженої дебільності. Емоційно мало диференційована, лабільна. Увага легко відволікається, на запитання відновної ухильні, часто не правдиві. Із легкістю відмовляється від сказаного. Критика до свого стану в більшій мірі відсутня. Фон настрою ситуативно знижений. Мислення сповільнене по темпу, предметно-конкретне. Розуміє суть простих запитань та звернень. Спостерігаються елементи ехолалії, допомагає собі у бесіді додатковими запитаннями. Інтелект низький, на рівні помірно вираженої дебільності. Мнестичні процеси значно знижені. Запас загально-освітніх знань малий, не відповідають отриманій освіті. Судження примітивні.
ОСОБА_6 страждає на розумову відсталість в ступені помірно-вираженої дебільності з вираженими розладами потягів та поведінки. Внаслідок проведення лікування і комплексу реабілітаційних заходів психічний стан пацієнтки залишається без суттєвої динаміки. Психічний стан характеризується емоційно-вольовою нестійкістю, лабільністю. Хвора легко навіювана, не схильна до самоконтролю та контролю ситуації. Потребує керування ззовні, вольові установки знижені, порушений імпульс контроль. Легко афектується, схильна до імпульсивних реакцій. За своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Між тим, згідно вимог ч.5 ст.19 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, має право звернутися до обраного нею незалежного лікаря-психіатра з метою отримання висновку про стан свого психічного здоров`я та про необхідність застосування до неї примусових заходів медичного характеру.
Не зважаючи на заперечення захисника щодо продовження примусових заходів медичного характеру, останнім не були виконані вимоги ч.5 ст.19 ЗУ «Про психіатричну допомогу», зокрема не надано суду відповідного висновку незалежного лікаря-психіатра про стан психічного здоров`я ОСОБА_6 .
Оскільки ОСОБА_6 на даний час страждає на розумову відсталість в ступені помірно-вираженої дебільності з вираженими розладами потягів та поведінки, що за своїм психічним станом потребує постійного нагляду, й відсутні підстави для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру, а тому заяву слід задовольнити та продовжити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
З наведених міркувань та керуючись ст. 94, ст.95 КК України, ст. ст. 512-514 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

заяву комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» задоволити.
Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка скоїла суспільно небезпечне діяння, передбачене ст.117 КК України у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Суддя ОСОБА_1