Справа № 646/2535/19
№ провадження 1-кп/646/514/2019
У Х В А Л А

23.10.2019року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції між Червонозаводським районним судом м. Харкова та Обласною клінічною психіатричною лікарнею № 3 клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003014 від 23.12.2018, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, з вищою освітою, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч.1 ст.185 КК України,

за участю: особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , за участю лікаря - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :

10.04.2019 до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0003014 від 23.12.2018 відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст. 185 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, у відкритому судовому засіданні.

Захисник та підозрюваний ОСОБА_5 вважали можливим призначити судовий розгляд.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:

1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;

2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою.

Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

За приписами ст. 511 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру є затвердження прокурором складеного слідчим або самостійне складання клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру і надіслання його суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

За змістом п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Судом встановлено, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003014 від 23.12.2018, відносно ОСОБА_5 не відповідає вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Так, за змістом клопотання вбачається, що слідчий ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді госпіталізації останнього до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Відповідно до положень ст. 503 КПК України, примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Однак, не дивлячись на таку вимогу кримінального процесуального закону, у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 не міститься жодних посилань на те, що ОСОБА_5 є суспільно небезпечним, а також на ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, що має значення при прийнятті рішення судом про застосування певного, визначеного Кримінальним кодексом України, виду примусових заходів медичного характеру.

Окремо суд звертає увагу на неприпустимі формулювання, які викладені у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , які суперечать вимогам Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України в частині поняття та мети примусових заходів медичного характеру та особливого порядку здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Так, у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , зокрема, зазначено: « ОСОБА_5 21.12.2018, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись у приміщенні вищевказаної квартири, зайшов до кімнати де мешкала потерпіла ОСОБА_9 . Знаходячись у кімнаті, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , з тумби, яка знаходилась біля вікна, у кутку, викрав належне ОСОБА_9 майно, а саме: золоті вироби та ноутбук».

Викладене формулювання обвинувачення із зазначенням спрямованності умислу, обставини, що пом*якшують покарання - щіре каяття, суперечать наведеному у клопотанні висновку судово-психіатричної експертизи про те, що ОСОБА_5 не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Тобто, наведення таких відомостей у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру суперечить вимогам КК України та КПК України.

Так, відповідно до ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно положень ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється зокрема за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

За таких обставин посилання у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру на винуватість особи, щодо якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, у вчиненні кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, що вина повністю доведена не відповідає вимогам закону, оскільки не враховує особливостей здійснення досудового розслідування стосовно осіб, які в стані неосудності вчинили діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність.

Тобто слідчий повинен був навести докази на підтвердження об*єктивної сторони кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про те, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 за ознаками ч.1 ст.185 КК України, не відповідає вимогам КПК України, у зв*язку із чим підлягає поверненню прокурору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 92 КК України, ст. ст. 291, 292, 314, 315, 369-372, 395, 503, 504, 505, 511, 512 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003014 від 23.12.2018, відносно ОСОБА_5 - повернути прокурору Харківської місцевої прокуратури №5.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1