Справа № 471/414/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївській області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Арбузинка Миколаївської області кримінальне провадження № 0000135 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 травня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Ставок, Арбузинського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- вироком Братського районного суду Миколаївської області від 30 січня 2018 року за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 березня 2019 року звільнений від призначеного покарання із закінченням іспитового строку,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 02 травня 2019 року близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_4 прийшов до домоволодіння ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 на підробіток, так як неодноразово допомагав потерпілому ОСОБА_5 , за що отримував від останнього грошові кошти. Зайшовши зі сторони городу на подвір"я вищевказаного домоволодіння, так як в даному місці немає огорожі, ОСОБА_4 побачив дві металеві діжки ємністю 200л кожна. Оглянувши їх, останній виявив, що одна діжка заповнена дизельним пальним. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна. Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоду, таємно з метою збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його наслідки, взяв пластикову каністру ємністю 20 л та шланг, які знаходилися біля діжки з дизельним пальним, та сточив 20 л дизельного пального, що належить ОСОБА_5 та вартість якого на момент викрадення становила 28 грн. 55 коп. за 1 л.
Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 майновий збиток на суму 571 гривню.
Крім того, 05 травня 2019 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_4 маючи злочинний корисливий умисел на повторну крадіжку, прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , взявши із собою каністру ємністю 20 л та шланг. Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел направлений на вчинення повторної крадіжки, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його наслідки, ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоду, таємно з метою збагачення, сточив 20 л дизельного пального, що належить ОСОБА_5 та вартість якого на момент викрадення становила 28 грн. 55 коп. за 1 л.
Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 майновий збиток на суму 571 гривню.
Крім того, 12 травня 2019 року близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_4 маючи злочинний корисливий умисел на повторну крадіжку, прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , взявши із собою каністру ємністю 20 л та шланг. Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел направлений на вчинення повторної крадіжки, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його наслідки, ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоду, таємно з метою збагачення, сточив 20 л дизельного пального, що належить ОСОБА_5 та вартість якого на момент викрадення становила 28 грн. 55 коп. за 1 л.
Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 майновий збиток на суму 571 гривню.
Також, 16 травня 2019 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_4 маючи злочинний корисливий умисел на повторну крадіжку, прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , взявши із собою каністру ємністю 20 л та шланг. Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел направлений на вчинення повторної крадіжки, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його наслідки, ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоду, таємно з метою збагачення, сточив 20 л дизельного пального, що належить ОСОБА_5 та вартість якого на момент викрадення становила 28 грн. 55 коп. за 1 л.
Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 майновий збиток на суму 571 гривню.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину свою у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що дійсно у вечірній час 02 травня 2019 року він прийшов до домоволодіння ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 на підробіток, оскільки неодноразово допомагав ОСОБА_5 та за що отримував від нього грошові кошти. Коли зайшов зі сторони городу на подвір"я потерпілого яке не було огороджено, то побачив дві металеві діжки ємністю 200 л кожна. В одній із них побачив, що та заповнена дизельним пальним. Впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає, взяв пластикову каністру ємністю 20 л та шланг, які знаходилися біля діжки з дизельним пальним та сточив 20 л дизельного пального, що належить ОСОБА_5 . Після чого покинув місце скоєння злочину та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким же чином він вчиняв крадіжки дизельного пального по 20 л у ОСОБА_5 у вечірній час 05 травня 2019 року,12 травня 2019 року та 16 травня 2019 року. Із сумою викраденого майна погодився. У вчиненому розкаюється, готовий нести покарання за вчинені ним злочини. Потерпілому шкоду відшкодував повністю, та вибачився перед ним.
В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність у зв`язку із сімейними обставинами. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Завдані йому збитки відшкодовано в повному обсязі.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позицій.

За таких обставин, суд переконався, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин кримінального провадження, в суду відсутні сумніви в добровільності його позицій, і у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України. При цьому, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дане джерело доказів в сукупності з показаннями обвинуваченого, враховуючи, що вони отримані у спосіб і у порядку, що передбачений кримінальним процесуальним законом України, принаймні, протилежного сторонами не доведено, суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають для нього значення а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, зокрема, щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення, а також наявності та спрямованості умислу обвинувачених.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність «поза розумним сумнівом» вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, за обставин, доведених стороною обвинувачення перед судом.
Зокрема, судом у порядку ст. 358 КПК України були досліджені такі докази, подані стороною обвинувачення:
- довідка видана ПП "Д-ГОЛД" про те, що вартість 1 л дизельного палива станом на травень 2019 року становить 28 грн. 55 коп.
З огляду на наведене, суд вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає добровільне відшкодування шкоди.
Підстав для визнання пом`якшуючою покарання ОСОБА_4 обставиною такої, як щире каяття суд не вбачає, оскільки щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав, надав показання, які в ході судового слідства підтвердилися. Обвинувачений зазначив про те, що кається у вчиненому, проте з його поведінки в судовому засіданні не вбачається, що він дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
Так, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення (злочини), які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.
Також, суд враховує, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на військовому обліку Братського РВК, має постійне місце проживання та реєстрації, не одружений, виховує двох дітей, також суд враховує спосіб життя обвинуваченого, те що він посередньо характеризується за місцем проживання, постійного місця роботи не має, але отримує доходи підробітками, беручи до уваги досудову доповідь органу пробації, який прийшов до висновку про те, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, суд також враховує стан здоров`я обвинуваченого, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві, те, що потерпілий не має до обвинуваченого жодних претензій, відсутність тяжких наслідків.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливі при призначенні покарання у межах санкцій ч. 1 ст. 185 КК України та ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, так як таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлений. Судові витрати відсутні. Речові докази відсутні.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався та підстав для його обрання на даному етапі немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочинів передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання
- за ч. 1 ст. 185 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі
- за ч. 2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 остаточно призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ч. 1 п.п. 1, 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Згідно з ч. 2 п.2 ст. 76 КК України суд покладає на ОСОБА_4 додатково обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Суддя Арбузинського
районного суду ОСОБА_1