Справа № 461/6484/19
Провадження № 1-кс/461/7481/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2019 р. слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_5 на постанову прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Львівську область прокуратури Львівської області ОСОБА_3 від 08 серпня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000243 та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася в суд зі скаргою на постанову прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Львівську область прокуратури Львівської області ОСОБА_3 від 08 серпня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000243 та зобов`язання вчинити дії, мотивуючи вимоги скарги наступним.

На її думку, оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, а її зміст не відповідає фактичним обставинам справи. Стверджує, що її заява про злочин зареєстрована в ЄРДР 22.03.2019 року, а отже з цього часу вона набуває статусу потерпілого, у відповідності до вимог ч.2 ст.55 КПК України. Однак, прокурора виносячи постанову про відмову у визнанні заявника потерпілим, суб`єктивно трактує зміст вказаної вище норми КПК України. Крім того, прокурором не наведено очевидних і достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 злочином не заподіяно моральної шкоди. При цьому, розмір такої шкоди може бути встановлений лише під час досудового розслідування експертом. Просить суд, скасувати оскаржувану постанову; зобов`язати прокурора ОСОБА_3 , а в разі його відсутності іншого прокурора, що здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000243 вручити ОСОБА_5 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, в якій зазначити: дату вручення, номер кримінального провадження, анкетні дані прокурора, підпис прокурора, анкетні дані потерпілої; зобов`язати прокурора ОСОБА_6 , а в разі його відсутності іншого прокурора, що здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000243 повідомити слідчого суддю про результати виконання ухвали за результатами розгляду цієї скарги.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 підтримав скаргу з мотивів наведених у ній.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення скаргу, на його думку постанова про відмову у визнанні потерпілим є законною, а висновки зроблені у ній відповідають вимогам КПК України.

Заслухавши думку прокурора, пояснення представника заявника, вивчивши скаргу та додані до неї документи, приходжу до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.4 цієї статті, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Постановою прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Львівську область прокуратури Львівської області ОСОБА_3 від 08 серпня 2019 року ОСОБА_5 відмовлено у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні №0000243.

Однак, на думку слідчого судді, постанова не містить належного мотивування відмови у задоволенні клопотання про визнання особи потерпілою, а підстави її винесення в цій частині є формальними.

Частиною 5 статті 55 КПК України передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

З системного аналізу вищезазначених норм чинного кримінального-процесуального закону можна зробити висновок, що у випадку відмови у визнанні особи потерпілою, обов`язком слідчого, прокурора спростувати вищевказане з наведенням очевидних та достатніх підстав, що підтверджується конкретними доказами.

Натомість, дана постанова не містить жодного посилання на конкретні матеріали кримінального провадження, а отже не є вмотивованою.

Таким чином, розглядаючи клопотання заявника про залучення до кримінального провадження в якості потерпілого, прокурор зобов`язаний був винести вмотивовану постанову, а не обмежуватись формальним викладом процесуального рішення.

Слідчому, прокурору належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність завданої кримінальним правопорушенням фізичній особі моральної,фізичної або майнової шкоди. В залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи і доводів заявника.

Поряд з тим, оскаржувана постанова винесена прокурором ОСОБА_3 без урахування положень ч.2 ст.55 КПК України, згідно якої права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 є заявником у кримінальному провадженні №0000243, заява якої зареєстрована в ЄРДР 22.03.2019 року за ч.1 ст.366 КК України. Відтак, права та обов`язки потерпілого виникли у неї з моменту подання заяви про вчинення злочину.

Крім того, у постанові прокурор ОСОБА_3 не вказує, які слідчі дії чи встановлені ним обставини вказують на відсутність моральної, фізичної або майнової шкоди.

З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що постанову від 08 серпня 2019 року слід скасувати.

Разом з тим, скарга в частині зобов`язання прокурора визнати ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні та вручити їй пам`ятку про право та обов`язки потерпілого до задоволення не підлягає, оскільки законодавцем не надано права слідчому судді на визнання особи потерпілою, оскільки це є втручанням суду в діяльність органів досудового розслідування та суперечить ст. 19 Конституції України.

Слідчий суддя в межах своїх повноважень, може лише розглянути скаргу на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування. В даному випадку на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, та, за результатами розгляду якої винести одну із ухвал, зокрема про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Даний перелік є вичерпним.

Водночас, положення кримінального процесуального законодавства не передбачають прийняття органом досудового розслідування процесуального рішення про визнання потерпілим. Саме тому за умови скасування слідчим суддею відповідної постанови, особа, яка звернулася із заявою про вчинення щодо неї злочину, набуває статусу потерпілого та у подальшому користується відповідними процесуальними правами.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Скасувати постанову прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Львівську область прокуратури Львівської області ОСОБА_3 від 08 серпня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000243.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1