ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1276/19 Справа № 202/6032/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, розлучений, має малолітню дитину 2015 року народження, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2019 року було задоволено клопотання слідчого, погоджене з прокурором та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 жовтня 2019 року.
Слідчий суддя, в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених частиною 1, 3 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків з огляду на те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, офіційно не працевлаштований, знайомий із потерпілим та свідками, його дії носили зухвалий характер.

Вказує, що було враховано те, що вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані про особу підозрюваного, який хоча й є раніше не судимим, має дитину 2015 року народження, постійне місце проживання, не спростовують ризики, доведені прокурором у судовому засіданні, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та незаконно впливати на потерпілого та свідків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що слідчим суддею не доведено обґрунтованість підозри, не обґрунтовано висновки щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню доньку, працює неофіційно, підозрюваний не знищував речей, документів, чи будь-яких інших доказів, не чинив тиск на будь-якого з учасників даного кримінального провадження, особистість ОСОБА_7 жодним чином не давала підстав припускати можливість його причетності до подальшої злочинної діяльності, оскільки останній раніше не притягався до кримінальної відповідальності.

Вказує, що події кримінального провадження відбулися 03 серпня 2019 року, а клопотання про обрання запобіжного заходу подано до суду лише 31 серпня 2019 року, за цей час ОСОБА_7 не приховувався від органів досудового розслідування, не знищував будь-яких речей та документів, не впливав на свідків та потерпілого та не вчиняв жодного кримінального правопорушення.

Також зазначає, що не доведено того факту, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім, також не враховано практику ЄСПЛ.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що слідчим суддею не проведено аналізу всіх ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, не взято до уваги те, що ОСОБА_7 майже місяць, після інкримінованого йому злочину, не переховувався не від кого.

Вказує, що судом не взято до уваги те, що матеріальна шкода відсутня, підозрюваний раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, в матеріалах справи не міститься копії судово-медичної експертизи щодо встановлення ступеню тяжкості спричинених тілесних ушкоджень потерпілому та така експертиза станом на 31 серпня 2019 року не проводилась.

Також зазначає, що судом залишено поза увагою те, що згідно наданої медичної довідки потерпілим щодо отриманих ним тілесних ушкоджень, зазначено, що останній перебував в сильному алкогольному сп`янінні, що вказує на те, що останній міг отримати тілесні ушкодження в іншому місці.

Також вказує, що відсутні допити інших свідків, які були в той вечір, не проведено жодного слідчого експерименту, не проведено огляд місця події та інші першочергові слідчі дії, жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України не доведений, до клопотання не додано жодного суттєвого доказу який би підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри, не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для забезпечення ризикам.

На момент винесення ухвали суду, потерпілий та свідок вже надали покази на допиті, інформація зафіксована як доказ і впливати на потерпілого та на свідка підозрюваний не зможе.

Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скарги без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисників, викладені в апеляційниї скаргах та в судовому засіданні є безпідставними.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, зважаючи на наступне.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується документами, долученими до клопотання.

З наведених обставин слідчий суддя зробив правильний висновок про наявність щодо ОСОБА_7 підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, достатньо обґрунтованої для вирішення питання про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з яким колегія суддів погоджується.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя належним чином врахував те, що ризик, передбачений п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальними та обґрунтованими, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працює, знайомий з потерпілим та свідками.

Доводи викладені в апеляційних скаргах захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а натомість спростовуються наданими матеріалами в повному обсязі, у зв`язку з чим є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обґрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: