Справа № 438/846/19
Номер провадження 1-кс/438/252/2019
УХВАЛА

16 вересня 2019 року слідчий суддя Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у м.Бориславі скаргу заявника ОСОБА_3 на постанову слідчого Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 27 серпня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000310 від 09 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участі учасників кримінального провадження заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_4 та прокурора ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 27 серпня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000310 від 09 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
В обґрунтування доводів скарги заявник зазначив, що 27 серпня 2019 року слідчим СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження за №0000310 від 09 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Копію вищезазначеної постанови заявник отримав 3 вересня 2019 року. Із постановою заявник не погоджується. Зазначає, що заперечення наявності умислу ОСОБА_7 у показах останнього не може бути достатнім доказом та не може лягати в основу висновку слідчого про відсутність умислу у ОСОБА_7 при нанесенні тілесних ушкоджень та вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із чим скаржники просять суд скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_5 скаргу підтримали, просили її задовольнити.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_6 проти задоволення скарги заперечили, вважають оскаржувану постанову законною та вмотивованою.
Вивчивши доводи скарги, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження за №0000310 від 09 липня 2019 року, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
За приписами частини 2 статті 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Прийняття такого рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.
Під час розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000310 від 09 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

10 липня 2019 року слідчий СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , відповідно до повідомлення про початок досудового розслідування, прийняла матеріали досудового розслідування за №0000310 від 09 липня 2019 року до свого провадження.
27 серпня 2019 року слідчим СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження за № 0000310 від 09 липня 2019 року у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки «під час досудового розслідування проведено всі можливі слідчі дії для притягнення винної особи до відповідальності, однак проведеними заходами не встановлено достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, а саме в діях ОСОБА_7 не встановлено умислу на заподіяння тілесних ушкоджень».
На думку слідчого судді, постанова слідчого про закриття кримінального провадження є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, через наступне.
Так, оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.
Така постанова має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.
Між тим, як випливає з наданих матеріалів кримінального провадження, зазначена постанова слідчого таким вимогам не відповідає.
Так, обставини кримінального провадження встановлюються на підставі зібраних в ході досудового слідства доказів, процесуальними джерелами яких є показання, речові докази, документи, висновки експертів, що вбачається зі змісту ст. 84 КПК України.
Далі, відповідно до вимог ст.91 КПК України кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
За правилом статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених вказаною вище нормою закону, покладається на слідчого та прокурора.
Стаття 94 КПК України надає право слідчому та прокурору за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку та прийняти відповідне процесуальне рішення.
Як зазначено вище, постановою слідчого СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження за № 0000310 від 09 липня 2019 року у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки «під час досудового розслідування проведено всі можливі слідчі дії для притягнення винної особи до відповідальності, однак проведеними заходами не встановлено достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, а саме в діях ОСОБА_7 не встановлено умислу на заподіяння тілесних ушкоджень».
Проте, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам кримінального закону та прийнята з грубим порушенням норм кримінального процесуального закону.
Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Склад злочину це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин. Кожний склад злочину обов`язково складається з наступних елементів: об`єкта злочину та об`єктивної сторони злочину, суб`єкта злочину та суб`єктивної сторони злочину.
Згідно з диспозицією ч.1 ст.125 КК України кримінально карним є умисне легке тілесне ушкодження.
Частина 1 ст. 125 КК України передбачає в складі об`єкта цього злочину є здоров`я особи. З об`єктивної сторони злочин характеризується: дією або бездіяльністю, спрямованими на заподіяння легкого тілесного ушкодження, наслідками у виді спричинення легкого тілесного ушкодження та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідками.
Суб`єктивна сторона злочину, що розглядається, характеризується тільки умисною виною. Відповідальність за ст.125 КК України настає і у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження. Заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережної вини не є карним. Крім цього, заподіяння легкого тілесного ушкодження в стані сильного душевного хвилювання, у разі перевищення меж необхідної оборони або заходів, необхідних для затримання злочинця, також не тягне за собою кримінальної відповідальності.
Тобто, твердження слідчого, що «проведеними заходами не встановлено достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, а саме в діях ОСОБА_7 не встановлено умислу на заподіяння тілесних ушкоджень» без обґрунтування іншої форми вини, яка виключає відповідальність за даним злочином, є хибним та може бути підставою закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що при закритті кримінального провадження слідчим не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, а тому постанова слідчого від 27 серпня 2019 року про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження до Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області для продовження проведення досудового розслідування, під час якого провести повний обсяг слідчих дій і після їх проведення прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись ст. 303, 304, 307, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Постанову слідчого Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 27 серпня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000310 від 09 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України скасувати та направити матеріали кримінального провадження для подальшого проведення досудового розслідування.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено 17 вересня 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1