Справа № 626/2054/18
Провадження № 1-кп/626/31/2019
УХВАЛА

30 травня 2019 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області
в складі: головуючого -судді ОСОБА_1
за участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
неповнолітнього ОСОБА_5
законного представника ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
секретаря ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красноградського районноного суду клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Улянівка Красноградського району Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, учня Попівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, примусових заходів виховного характеру, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 , разом з неповнолітнім ОСОБА_9 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, 09 лютого 2018 року у невстановлений час проходили поруч з садибою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_4 . З метою вчинення крадіжки неповнолітні під парканом пролізли на територію двору. ОСОБА_5 вирішив всупереч волі, дозволу та відома власника домоволодіння, а також за відсутності визначених законом підстав, незаконно проникнули до гаражу, шляхом відчинення дерев`яних дошок, звідки вчинив крадіжку майна, що належало потерпілому ОСОБА_4 . Вартість викраденогоо виявилася менше від мінімального розміру майнової шкоди, необхідної для настання кримінальної відповідальності за ст.185 КК України, і тим самим порушили право потерпілого ОСОБА_4 на недоторканість його володіння, гарантоване ст.30 Конституції України.

Крім того, ОСОБА_5 , разом з неповнолітнім ОСОБА_9 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, в середині лютого 2018 року у невстановлений день та час, прийшли до садиби, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_4 . З корисливих мотивів, усвідомлюючи, що в будинку тимчасово ніхто не проживає, неповнолітні під парканом пролізли на територію двору. Після цього неповнолітніпроникли до приміщення гаражу, шляхом відчинення дерев`яних дошок, звідки вчинили крадіжку металевого листа загальною вагою 50 кг., що коштував за висновком судово-товарознавчої експертизи ХНІДСЕ ім. Засл. професора М.С. Бокаріуса № 14777 від 13.06.2018 275 грн. Своїми діями неповнолітні завдали потерпілому збитки на 275 грн, викраденим майном розпорялися на свій розсуд.
ОСОБА_5 , разом з неповнолітнім ОСОБА_9 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, в середині лютого 2018 року у невстановлений день та час, прийшли до садиби, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_4 . З корисливих мотивів та повторно, усвідомлюючи, що в будинку тимчасово ніхто не проживає, через отвір у паркані зайшлина територію двору. Після цього неповнолітні, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає вчинили крадіжку металевої труби із чорного металу загальною вагою 70 кг., що коштувала за висновком судово-товарознавчої експертизи ХНІДСЕ ім. Засл. професора М.С. Бокаріуса № 14777 від 13.06.2018 385 грн. Своїми діями неповнолітні завдали потерпілому збитки на 385 грн, викраденим майном розпорялися на свій розсуд.
ОСОБА_5 , разом з неповнолітнім ОСОБА_9 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження в лютому 2018 року у невстановлений день та час прийшли до садиби, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_4 . З метою вчинення крадіжки неповнолітні під парканом пролізли на територію двору. ОСОБА_5 вирішив всупереч волі, дозволу та відома власника домоволодіння, а також за відсутності визначених законом підстав, незаконно проникли до будинку, шляхом відчинення вікна, звідки вчинив крадіжку майна, що належало потерпілому ОСОБА_4 . Вартість викраденогоо виявилася менше від мінімального розміру майнової шкоди, необхідної для настання кримінальної відповідальності за ст.185 КК України, і тим самим порушили право потерпілого ОСОБА_4 на недоторканість житла, гарантоване ст.30 Конституції України.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано, як такі, що містять ознаки діянь, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України.

25 вересня 2018 року до Красноградського районного суду Харківської області від слідчого та затверджене прокурором надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки він не досягнув віку, з якого можлива кримінальна відповідальність за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України, що передбачено ст. 22 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину визнав та пояснив, що зі своїм знайомим ОСОБА_9 під час прогулянки помітили будинок на АДРЕСА_2 де ніхто не проживав. З метою вчинення крадіжки майна і отримання коштів в лютому 2018 року вони декілька разів заходили в двір та гараж будинку, звідки викрадали металеві предмети, що належали ОСОБА_4 . Металобрухт здавали на пункт прийому в с.Наталине Красноградського району, а отримані гроші витрачали на свої потреби. В скоєному щиро розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що він наполягає на суворому покаранні, оскільки зазнав значних збитків на декілька тисяч гривень. Отримані кошти в сумі 1000 грн. не відшкодовують заподіяної йому внаслідок крадіжок шкоди. Він звертався до поліції один раз з заявою про вчинення крадіжки металобрухту з його будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Справа розслідувана з порушеннями, оскільки на думку потерпілого, йому заподіяна матеріальна шкода в сумі 12000 грн. та моральні збитки.

Суд вважає, що дії ОСОБА_5 підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та з проникненням до приміщення, дії обвинуваченого, що мали місце також в лютому 2018 року суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Суд встановив, що в матеріалах провадження відсутня заява потерпілого, на підставі якої було розпочато досудове розслідування за ч.1 ст.162 КК України, крім того у витягу з ЄРДР від 17.09.2018 вказано, що кримінальне провадження за фактом порушення недоторканності житла, розпочато внаслідок самостійного виявлення слідчим кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження за ч. 1 ст. 162 КК України, було розпочате всупереч до вимог ч. 4 ст.26 та ч. 1 ст.477 КПК України.
Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження підтримав, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового крмінального правопорушення.

Потерпілаий під час судового розгляду наполягав на направленні неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечував проти застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру.

Згідно ч.2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 499 КПК України, за відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 на час вчинення інкримінованих діянь досяг 13-річного віку, але не досягнув 14 років, тобто віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №2 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру"визначено, що застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК), яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Виходячи з вищезазначених вимог закону, беручи до уваги дані про особу неповнолітнього, враховуючи те, що ОСОБА_5 на даний час навчається, щиро розкаявся, вчинив злочин неповнолітнім, приймаючи до уваги його ставлення до вчиненого, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_5 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст. 97, ч. 2 ст. 105 КК України, ст.ст. 498-501 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

Речовий доказ по справі, дві ресори до легкового автомобіля, що передані на зберігання до камери схову Красноградського ВП ГУ НП в Харківській області - повернути власнику.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя