Справа № 203/3713/19
Провадження № 1-кс/0203/1091/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0000830, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

17 жовтня 2019 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого за погодженням з прокурором, про арешт майна. Обґрунтовуючи своє клопотання слідчий зазначає, що під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000613 виявлено факт скоєння іншого злочину, відомості про який в майбутньому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Таким чином, у проміжок часу з 17 години 26 хвилин 18 вересня 2019 року до 00 годин 32 хвилини 19 вересня 2019 року проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , за наслідками якого виявлено та вилучено речі, документи щодо яких є підстави вважати, що останні є підробленими.
Слідчий прохає накласти арешт на визначене в клопотанні майно з метою збереження речових доказів.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали поданого клопотання, вважає його таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
До повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контроля за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
За змістом ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є арешт майна, застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, крім іншого, правові підстави для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, в разі якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, в разі якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб ч. 2 ст. 173 КПК України.
В разі, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням у відповідності до положень ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно із ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На підставі п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
На підставі абз. 6 ч. 2 ст. 171 КПК України, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Також слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на те, що ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2019 року частково задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0000613, накладено арешт на частину виявленого та вилученого майна під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині у задоволенні визначеного клопотання відмовлено, а старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 зобов`язано повернути особі, у якої вилучено під час проведення обшуку 18 вересня 2019 року визначені в ухвалі речі та майно.
На підставі ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
За таких обставин, слідчий суддя зважає на відсутність обґрунтування правової підстави арешту майна, неможливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, зважаючи на те, що в клопотанні слідчого мова йде саме про накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження доказів, питання щодо накладення арешту на яке з тією самою метою вже було раніше розглянуто іншим слідчим суддею, за наслідками чого прийнято ухвалу, якою в частині саме цього майна прийнято рішення щодо відмови у накладенні арешту майна, а слідчого зобов`язано повернути останнє особі, у якої вилучено під час проведення обшуку 18 вересня 2019 року визначені в ухвалі речі та майно.
Крім того, в клопотанні слідчого відсутній будь-який виклад обставин кримінального правопорушення, його відповідності кваліфікуючій ознаці визначеного кримінального правопорушення, подробиць та наслідків скоєння злочину тощо, а лише викладено інформацію щодо того, що під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000613 було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено речі, документи щодо яких є підстави вважати, що останні є підробленими, без визначення таких підстав.
На підставі ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Враховуючи, що слідчим не доведено необхідність такого арешту, відсутня правова підстава арешту майна, а також неможливість використання визначеного в клопотанні майна як доказу у кримінальному провадженні, ігнорування принципу повного та всебічного викладу обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя доходе висновку щодо необхідності у відмові у задоволенні клопотання про арешт майна.
Керуючись ст. 94, 98, 110, 131, 132, 170, 171, 173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0000830, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, залишити без задоволення.
Тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1