Житомирський апеляційний суд
Справа №273/903/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.310 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.07.2017 року за №0000242 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 18 квітня 2019 року,

щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 ,

яку, визнано невинуватою та виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10 обвинуваченої ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні вирок суду просить скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Вказує на те, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд безпідставно визнав недопустимими доказами протокол огляду місця події від 29.07.2017 року, висновок експерта №2/707 від 02.08.2017 року та постанову від 29.07.2017 року про визнання речових доказів. Посилається на те, що суд прийшов до помилкового висновку, що огляд місця події було проведено з порушенням норм КПК України, оскільки володільці житла надали добровільну згоду на проведення вказаної слідчої дії.

На апеляційну скаргу прокурора, захисник обвинуваченої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_10 подав заперечення, в яких апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 18.04.2019 року- без змін.

Вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 18.04.2019 року ОСОБА_8 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст.310 КК України та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю в діях обвинуваченої складу кримінального правопорушення.

Витрати в сумі 395 грн. 48 коп. за проведення судової експертизи віднесено на рахунок Державного бюджету України .

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Як визнав суд, згідно обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що в середині травня 2017 року, точну дату та час в ході розслідування не встановлено, на присадибній ділянці, розміром 0, 024 га, що належить її матері ОСОБА_11 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , між рядками буряка виявила самовільно насіяні 115 рослин маку снотворного.

У подальшому, з часу виявлення до 29.07.2017 року ОСОБА_8 незаконно вирощувала та доглядала сходи рослин снотворного маку, періодично підпушуючи грунт, очищаючи його від бур`янів.

Згідно із затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року (зі змінами та доповненнями) Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів - рослин роду мак снотворний (/Papaver somniferum L/) віднесені до рослин, які містять наркотичні засоби і обіг яких допускається для промислових цілей /Таблиця 1, Список №3/.

29.07.2017 року о 10 год. 30 хв. працівниками поліції під час огляду домогосподарства ОСОБА_12 за місцем проживання ОСОБА_8 виявлено та вилучено 115 рослин маку снотворного, які містять наркотично активні алкалоїди опію - морфін, кодеїн, є рослинами виду мак снотворний /Papaver somniferum L/, обіг яких допускається для промислових цілей.

Заслухавши доповідача, прокурора про задоволення поданої апеляційної скарги, обвинувачену та захисника, які вважали вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

За змістом ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції дослідивши усі надані стороною обвинувачення докази, проаналізувавши їх та надавши їм належну юридичну оцінку з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а сукупності доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність виправдання ОСОБА_8 за висунутим їй обвинуваченням.

Так, обвинувачена ОСОБА_8 показала суду, що вона на земельній ділянці, яка належить її матері, рослини маку не садила та не обробляла їх, згоду на огляд земельних ділянок працівникам правоохоронного органу ні вона, ні її мати не надавали.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були понятими при огляді місця події, пояснили, що мак проростав на необробленій земельній ділянці, розташованій за хлівом серед бур`янів.

Свідок ОСОБА_15 показала суду, що земельну ділянку на якій ріс мак, її мати не обробляла, мати та бабуся дозвіл на проведеня огляду земельної ділянки не надавали. Вказала, що ділянка на якій були виявлені рослини маку, була частково оброблена від бур`янів.

Доводи прокурора, про безпідставне визнання судом недопустимими доказами по кримінальному провадженню протоколу огляду місця події від 29.07.2017 року, висновку експерта №2/707 від 02.08.2017 року та постанови від 29.07.2017 року про визнання речових доказів, колегія суддів вважає необгрунтованими.

Частиною першою статті 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Виходячи з вимог ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до рішення Конституційного суду України № 12рп/2011 від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини та громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного справедливого рішення у справі.

Згідно вимог ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи. Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

При цьому, ч. 2 ст. 234 цього ж Кодексу визначає, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Отже, під час проведення огляду місця події 29.07.2017 року у даному кримінальному провадженні було порушено вимоги вказаних норм закону, оскільки всупереч ним, проникнувши на територію присадибної ділянки обвинуваченої ОСОБА_8 на підставі дозволу з боку її та її матері, працівники поліції не могли без ухвали слідчого судді проводити огляд присадибної ділянки, а тому докази отримані під час огляду є недопустимими.

Крім того, суду не було надано жодного доказу, який би вказував на те, що ОСОБА_8 обробляла територію присадибної ділянки, де ріс мак.

Відповідно до вимог ч. 2, 4 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, стороною обвинувачення не було доведено, що в діях ОСОБА_8 , є склад злочину, передбачений ч.1 ст. 310 КК України.

Вирок суду є законний та обґрунтований, підстав для його скасування з мотивів, наведених, в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 18 квітня 2019 року, щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: