Справа № 168/794/19
Провадження № 1-кс/168/307/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року смт. Стара Вижівка
Старовижівський районний суд Волинської області, слідчий суддя ОСОБА_1 , секретар с/з ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в смт. Стара Вижівка клопотання слідчого слідчого відділення Старовижівського відділення поліції Ратнівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчим слідчого відділення Старовижівського відділення поліції Ратнівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_3 подано клопотання, погоджене прокурором Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, а саме: чорні шкіряні штани, які добровільно надала потерпіла ОСОБА_5 під час огляду речей.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 27 жовтня 2019 року до Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що 27 жовтня 2019 року в період часу з 01 год. 00 хв. по 03 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в смт. Стара Вижівка на площі Миру, Волинської області, поруч із недіючим фонтаном відкрито викрав у заявниці, яка в цей час знаходилась в легковому автомобілі марки «Mersedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Lenovo», моделі А 7000a», ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , s/n НОМЕР_4 (50) чорного кольору, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар» абонентський номер № НОМЕР_5 та сім-карта мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» абонентський номер № НОМЕР_6 та флеш-карта пам`яті "Kingston", ємністю 2 Gb.

За даним фактом 27 жовтня 2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000292 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 186 КК України.

Під час проведення огляду речей в кабінеті слідчого №8 Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області, (смт. Стара Вижівка, вул. Соборності, 18), а саме: чорних штанів, які добровільно надала потерпіла ОСОБА_5 . Вказані штани було вилучено та упаковано до чорного поліетиленового пакету, який опечатано биркою для пакетів з підписом слідчого та потерпілої ОСОБА_5 .

Слідчий зазначає, що вказане тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним статтею 98 КПК України для речових доказів, а тому враховуючи, що описані вище речі зберегли на собі сліди злочину, мають важливе значення для встановлення обставин вчинення злочину, необхідно його арештувати.

В судове засідання слідчий не з`явився, належним чином повідомлявся про розгляд клопотання, про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України, оскільки судове провадження здійснюється за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у статті 6 Закону України «Про статус суддів» суддя, при здійсненні правосуддя повинен дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності слідчого не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частина 3 статті 132 КПК України визначає, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно зі статтею 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого відділу Старовижівського ВП перебуває кримінальне провадження № 0000292 від 27 жовтня 2019 року за фактом грабежу, яке мало місце в період часу з 01 год. 00 хв. по 03 год. 00 хв. 27 жовтня 2019 року на площі Миру в смт. Стара Вижівка Волинської області.

Під час проведення огляду речей 01 листопада 2019 року в кабінеті слідчого №8 Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області, (смт. Стара Вижівка, вул. Соборності, 18), а саме: чорних штанів, які добровільно надала потерпіла ОСОБА_5 . Вказані штани було вилучено та упаковано до чорного поліетиленового пакету, який опечатано биркою для пакетів з підписом слідчого та потерпілої ОСОБА_5 .

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що особа - власник штанів, добровільно надала слідчому вищевказане майно.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Штани ОСОБА_5 не мають матеріальної цінності, а отже не є майном, яке може бути піддане конфіскації, спеціальній конфіскації, або предметом звернення стягнення у відшкодування шкоди. Дане майно є речовим доказом у розумінні ст.ст. 84, 98, 99 КПК України, оскільки можуть зберігати на собі сліди злочину. Оскільки ОСОБА_5 надала добровільну згоду на проведення слідчих дій та зберігання штанів в кімнаті зберігання речових доказів Старовижівського ВП, а отже сприяє розкриттю злочину, що на глибоке переконання суду, свідчить про те, що ризики, передбачені абзацом 2 частини 1 статті 170 цього Кодексу відсутні.

Відповідно до вимог частини 1 статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Крім того в матеріалах клопотання відсутні докази того, що існує ризик реалізації (продажу) майна, його пошкодження, не додано будь-яких даних (доказів, відомостей), які б свідчили про те, що арешт на штани необхідно накласти з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Таким чином, в судовому засіданні не доведено необхідності накладення арешту на чорні шкіряні штани, які добровільно надала потерпіла ОСОБА_5 під час огляду речей.

На підставі викладеного, керуючись статтями 132, 167, 170-173, 371, 372, 376, 392- 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділення Старовижівського відділення поліції Ратнівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1