МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
27 вересня 2019 року Справа №370/3223/18

Слідчий суддя Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ Макарівського відділення поліції Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт. Макарів Київської області скаргу адвоката ОСОБА_5 на повідомлення слідчого СВ Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області у кримінальному провадженні №0000407 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (умисне вбивство), в порядку п.10 ч.1 ст. 303 КПК України,-

в с т а н о в и в:
24.09.2019 року на розгляд слідчого судді надійшла скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на повідомлення слідчого СВ Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області у кримінальному провадженні №0000407 про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України в порядку п.10 ч.1 ст. 303 КПК України, в якій скаржник просив скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (умисне вбивство). Зобов`язати компетентну посадову особу вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (умисне вбивство) у кримінальному провадженні № 0000407 від 20.10.2018 року.

Як на підставу звернення до суду зі скаргою ОСОБА_5 посилається на положення ст. 303 КПК України та обґрунтовує її тим, що пред`явлена ОСОБА_6 з порушенням вимог ст. 278 КПК України, а також є необґрунтованою, складеною з порушеннями матеріального та процесуального законодавства, порушує права та інтереси ОСОБА_6 , виходячи з того, що в ній не містиця належних доказів наявності в діях ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 115 КК України та викладені в повідомлені про підозру факти не мають свого підтвердження.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав у ній наведених.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечував, вказав що повідомлення про прідозру відповідає вимогам ст. 278 КПК України.

У судовому засіданні старший слідчий СВ Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , проти задоволення скарги заперечував, та просив у задоволенні скарги відмовити.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні осіб, дослідивши протокол слідчих експериментва, висновки експертиз, протоколи допиту свідків, потерпілого, підозрюваного, слідчий суддя встановив наступне.

СВ Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУНП в Київській області 20.10.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне провадження №0000407 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом вчинення 20.10.2018 року на території агрокомплексу ПП «Корона-Сервіс», що знаходиться по вул. Шевченка, 100, в с. Олізарівка Іванківського району Київської області, з використанням вогнепальної зброї, - умисного вбивства ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, СВ Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУНП в Київській області року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне провадження № 0000408 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. З ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, за фактом вчинення 20.10.2018 року на території агрокомплексу ПП «Корона-Сервіс» з використанням вогнепальної зброї, - незакінченого замаху на вбивство ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заступником керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області молодшим радником юстиції ОСОБА_11 22.10.2018 матеріали кримінального провадження за №0000407 від 20.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 та № 0000408 від 22.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України об`єднано в одне провадження за № 0000407, досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні доручено СВ Іванківського ВП Вишгородського ВП

22.10.2018 року слідчий СВ Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_12 , за погодженням з старшим процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0000407-заступником керівника Броварської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_11 , розглянувши матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407 від 20.10.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. З ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, та встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.ст. 39, 40, 42, 276-278 КПК України,-повідомив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцю м. Дніпродзержинськ, українцю, громадянину України; зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , одруженому, непрацюючому, не судимому, - у кримінальному провадженні № 0000407 про підозру у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та у незакінченому, з причин що не залежали від особи, замаху на умисне вбивство двох або більше осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. З ст. 15, п. 1 ч.2 ст,115 КК України.

В повідомленні про підозру вказано, що досудовим розслідуванням встановлено, що 20.10.2018 року, в період часу з 14 години 30 хвилин до 15 години 30 хвилин, більш точний час не встановлено, у ОСОБА_6 , який перебував в двоповерховому приміщенні, що знаходиться на території агрокомплексу ПП «Корона-Сервіс» по вул. Шевченка, 100 в с. Олізарівка Іванківського району Київської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які в нього склалися із працівниками цього ж підприємства ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виник умисел на вчинення умисного вбивства останніх з використанням вогнепальної зброї, а саме: мисливської рушниці типу «САЙГА».

В подальшому, ОСОБА_6 , з метою реалізації, свого злочинного та протиправного умислу, направленого на умисне позбавлення життя громадян ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з вогнепальною зброєю у руках - мисливською рушницею типу «САЙГА», зайшов до приміщення столової вказаного підприємства, після чого здійснив три постріли з відстані 2 метри 10 сантиметрів по ОСОБА_13 та ОСОБА_10 .

Після вказаних пострілів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , намагаючись уникнути пострілів почали вибігати з приміщення, а ОСОБА_6 , продовжуючи рух за ними, здійснив ще три постріли із вказаної зброї через зачинені двері, проте з причин, що не залежали від його волі, не довів свій злочинний умисел до кінця, оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , залишили приміщення будинку та розбіглись в різні сторони і заховались.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у незакінченому замаху на умисне вбивство двох або більше осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

На даний час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000407 на підставі ч. 5 ст. 36 КПК України, у зв`язку з неефективним досудовим розслідуванням СВ Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУНП в Київській області, доручено СВ Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури.

СВ Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області проведено ряд слідчих дій, а саме: допитано потерпілого - ОСОБА_10 , свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , проведено слідчі експерименти з , а також допитано підозрюваного - ОСОБА_6 . Проведені слідчі експерименти з ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 . Допитано як підозрюваного - ОСОБА_6 та проведено ряд експертиз.

Проведеними зазначеними слідчими діями , встановлено, що ОСОБА_6 здійснив перший постріл уверх над головою ОСОБА_10 з відстані приблизно двох метрів, якщо б він хотів вбити будь кого з осіб, що перебували поруч, то точно б попав. Два інші постріли ОСОБА_6 робив вже коли ОСОБА_10 та ОСОБА_9 втекли і не були поруч. За ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ОСОБА_6 не гнався та взагалі за ними не пішов.

ОСОБА_10 вказав, що два інші постріли ОСОБА_6 робив вже коли вони з ОСОБА_9 втекли на двір і ОСОБА_6 не міг по ним попасти бо залишився в приміщенні.

ОСОБА_16 та ОСОБА_14 повідомили, що ОСОБА_6 зі столової за ОСОБА_9 та ОСОБА_10 взагалі не йшов.

Крім цього, свідок - ОСОБА_16 показала, що після того як з кухні вибіг ОСОБА_8 , ОСОБА_6 пішов з кухні, обійшовши ОСОБА_14 , який сів та продовжив їсти. Вона вийшла за ОСОБА_6 , щоб подивитись, куди той пішов та побачила, що ОСОБА_6 хотів відкрити двері дерев`яні, які ведуть з коридору в передбанник, але чомусь не зміг їх відкрити. В цей час у коридорі крім ОСОБА_6 більше нікого не було. Потім ОСОБА_6 зробив кілька кроків назад до сходів, які ведуть на другий поверх (2-3 метри), підняв зброю та вистрелив у двері дерев`яні. Де саме в цей час був ОСОБА_8 та інші охоронці вона не знає, в коридорі та біля ОСОБА_6 їх не було. Покази ОСОБА_16 підтвердив і ОСОБА_14 .

Також покази свідків підтвердив підозрюваний ОСОБА_6 та вказав, що будь-якого умислу на вбивство ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_18 у нього не було. Він показав, що пройшов до їдальні, розвернувся та сказав присутнім ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 : «хто хоче мені «набити морду»? Після цього, щоб налякати їх, він вистрелив угору вище вхідних дверей до їдальні. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розвернулись та побігли з приміщення їдальні. Він почув як за ними зачинились двері, що ведуть на вулицю. Він здійснив ще кілька пострілів, не виходячи з приміщення їдальні.

Після цього він заспокоївся та вирішив піти на вулицю та погукати ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які повтікали з приміщення, але не зміг відчинити двері, а тому, відійшовши на кілька кроків від дверей назад, здійснив три постріли в площину цих дверей, а саме в районі встановлення замка, по металевій пластині на вказаних дверях. Він бачив, що в цей час з приміщення їдальні в коридор вийшла ОСОБА_16 .. Після цього він відчинив двері та вийшов з адмінприміщення на вулицю. На вулиці правіше від адмінприміщення стояв вантажний автомобіль ГАЗ, біля якого стояв, обпершись на кузов даного автомобіля, ОСОБА_8 . Він підійшов до нього та побачив, що той у крові. ОСОБА_8 почав втрачати свідомість. ОСОБА_6 почав гукати всіх на допомогу. Підбігли ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а також ОСОБА_14 . Він сказав ОСОБА_14 негайно телефонувати до швидкої, але ЇШ не міг додзвонитися. Після цього ОСОБА_6 сказав ОСОБА_14 'щоб він негайно віз ОСОБА_8 до лікарні. Разом хлопці поклали ОСОБА_8 на заднє сидіння автомобіля ВАЗ - 2107 д.н. НОМЕР_1 та поїхали до лікарні.

Крім того, в повідомленні про підозру ОСОБА_6 вказано, що у останнього виник умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з використанням вогнепальної зброї, а саме: мисливської рушниці типу «САЙГА». В подальшому, ОСОБА_6 , з метою реалізації свого злочинного та протиправного умислу, направленого на умисне позбавлення життя громадян ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з вогнепальною зброєю у руках - мисливською рушницею типу «САЙГА», зайшов до приміщення столової вказаного підприємства, після чого здійснив три постріли з відстані 2 метри 10 сантиметрів по ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Тобто слідчим не зазначено, коли саме такий умисел виник. Коли ОСОБА_6 зайшов з вогнепальною зброєю у руках - мисливською рушницею типу «САЙГА» до приміщення столової, чи раніше, коли він пішов за цією зброєю. Якщо умисел виник коли він пішов за зброєю, чому ОСОБА_6 не здійснив свій умисел, коли заходив до приміщення столової, де, як відчається з показів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вони стоялии на вході до їдальні, кудою заходив ОСОБА_6 ..

Також в повідомленні про підозру в казано, що; ОСОБА_6 умисно та цілеспрямовано здійснив декілька пострілів по корпусу тіла ОСОБА_8 . Жодних фактів, які б на це вказували слідством не здобуто, а навпаки свідком ОСОБА_16 вказано, що ОСОБА_6 стріляв у двері, бо не міг їх відчинити.

Усі зазначені вище покази підтверджуються також проведеними слідчими експериментами зі свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Також все вище зазначено підтверджується і висновками судово-медичної експертизи №26/Д/193/Д/№274тр. від 15.02.2019 року, відповідно до якої: «в мягких тканях по ходу раневого канала от огнестрельной раны НОМЕР_2 на передней поверхности левого плеча в проекции плечевого сустава - мелкие древесные фрагменты (щепки) и мелкие частицы (по типу чешуек) красновато-коричневого цвета (по типу спущенной краски); б) в мягких тканях по ходу раневого канала от огнестрельной -раны НОМЕР_3 на передней поверхности живота в левом подреберье - мелкие древесные фрагменты (щепки).
С учетом вышеописанного, можно полагать, что выявленные при проведении судебно- медицинской экспертизы трупа (Спивакова) телесные повреждения могли образоваться при совершении выстрелов из огнестрельного оружия через препятствие (в том числе деревянные двери с металлической накладкой)».
Відповідно до висновку судово-балістичної експертизи від 21.06.2019 року №8-2/475 «Надані на дослідження дві кулі - є частинами, а саме стріляними кулями ймовірно типу «Диаболо», мисливських патронів 410 калібру, що виготовлені промисловим способом. Дані кулі стріляні з гладкоствольної зброї під патрон 410 калібру. На поверхнях куль, наданих на дослідження, наявні сліди остаточної деформації, утворені внаслідок контакту з перешкодою, або проходження через неї.»
Тобто експертні дослідження та покази свідків в повній мірі підтверджують те, що ОСОБА_6 здійснив постріл не у потерпілого ОСОБА_8 , а саме у двері, які не міг відчинити та випадково влучив в останнього, хоча цього і не хотів.

Водночас, суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу.

Проте, вищевказані покази, слідчі експерименти та висновки експертиз дають підстави вважати, що ОСОБА_6 не вчиняв умисного вбивства, а вбив ОСОБА_8 випадково, вистріливши через зачинені двері та його дії необхідно кваліфікувати за ст. 119 КК України.
Згідно п.10 ст. 303 ЦПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.Офіційне тлумачення положення частини третьої статті 62, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, див. в Рішенні Конституційного Суду № 12-рп/2011 від 20.10.2011 У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.

Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 4 ст. 278 КПК України) - це стосується і зміни повідомлення про підозри (ч. 1 ст. 279 КПК України).

Згідно ст. 110 КПК України, зазначено, що процесуальним рішенням є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, які приймаються в формі постанови з наявністю чіткого переліку вимог. Окремо також в згаданій статті зазначено, що обвинувальний акт також є процесуальним рішенням. Порівнявши ст. ст. 110, 277 КПК України, які ставляться законодавцем до процесуального рішення у формі постанови та до повідомлення про підозру у зв`язку із чим повідомлення про підозру є процесуальною дією, а не процесуальним рішенням.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.Виходячи із зазначеного вище, слідчий, прокурор зобов`язані здійснювати повідомлення про підозру належним чином в порядку ст. 278 КПК України

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Ст. 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.

Положення ч. 2 ст. 8 КПК зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства.

Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частино 2 даної статі передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до частини 3 вище вказаної статті, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 7 ст. 55 КПК України особа не може набути статусу потерпілого, якщо вона цього не забажає. У такому разі її можна залучити до провадження лише як свідка.

Ст. 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання такою, що не набула статусу підозрюваного є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру.

Так, відповідно до ст. 277 КПК України, повідомлення має містити:1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;4) зміст підозри;5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;7) права підозрюваного;8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Статтею 278 КПК України визначено порядок здійснення повідомлення про підозру та обов`язок роз`яснення прав підозрюваного, а саме: письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень; письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A). Однак вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі "Чеботарі проти Молдови", № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Положення кримінально-процесуального законодавства не містять визначення змісту поняття «підозра», проте системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (п.14 ч.1 ст.3 КПК України). Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.5 ст.9 КПК України).

Так згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод за тлумаченням ЄСПЛ вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27.02.1980р., скарга №6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15.07.1982р, скарга №8130/78) ЄСПЛ констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Розвиваючи зазначену концепцію ЄСПЛ у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10.12.1982р.) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного». Комісія та Суд визнали, що такими підставами, які можуть спричинити серйозні наслідки, можуть бути видача ордеру на арешт, обшук приміщення чи особистий обшук.

З огляду на вищезазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе скоєння особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.

Згідно ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є 1) особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, 2) особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та 3) особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, аналіз змісту ч.1 ст.42 КПК України дозволяє зробити висновок, що підозра (кримінальне переслідування у формі підозри) починається з моменту, коли особі повідомлено про підозру або ця особа затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Крім того, при вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої підозри, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
17.08.2012 року наказом Генерального прокурора України №69 затверджено Положення про порядок ведення Єдиного державного реєстру розслідувань, який, у відповідності до п. 1.3 утворено та ведеться відповідно до вимог Кримінального-процесуального кодексу України з метою забезпечення єдиного обліку кримінальних правопорушень та прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів досудового розслідування; оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування; аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі.

Згідно з п.п. 10) п. 2.1. Положення до Реєстру вносяться відомості про час та дату повідомлення про підозру, відомості про особу, яку повідомлено про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.п. 4) п. 3.1. Положення унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням таких строків (про): дату складання повідомлення про підозру, дату і час вручення повідомлення про підозру, зміну раніше повідомленої підозри - невідкладно.

Враховуючи вище викладене, слідчим суддя приходить до висновку, що виходячи зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_6 , підозрюється в вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, а саме, що ОСОБА_6 умисно та цілеспрямовано здійснив декілька пострілів по корпусу тіла ОСОБА_8 , чим спричинив останьому тілесні ушкодження в наслідок яких він помер на місці, водночас досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_6 здійснив постріл не у потерпілого ОСОБА_8 , а саме у двері, які не міг відчинити та випадково влучив в останнього, хоча цього і не хотів. Водночас, суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу, проте, вищевказані покази, слідчі експерименти та висновки експертиз дають підстави вважати, що ОСОБА_6 не вчиняв умисного вбивства, а вбив ОСОБА_8 випадково, вистріливши через зачинені двері, оскільки відсутній умисел на вбивство, виключає наявність складу злочину, передбаченого ч. 1 cm. 115 КК України в діях ОСОБА_6 , а тому скарга адвоката ОСОБА_5 на повідомлення слідчого СВ Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області у кримінальному провадженні №0000407 про підозру ОСОБА_6 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (умисне вбивство), в порядку п.10 ч.1 ст. 303 КПК України підлягає задоволенню

Окрім того, скасування повідомлення про підозру згідно кримінально-процесуального законодавства не позбавляє орган досудового розслідування, слідчого/прокурора можливості виправити недоліки, встановлені в ухвалі слідчого судді про скасування підозри, зазначити беззаперечні факти та зібрані докази й вручити повідомлення про підозру повторно,

Керуючись вимогами ст.ст. 93, 110, 276-278, 303, 306, 307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в :
Скаргу адвоката ОСОБА_5 на повідомлення слідчого СВ Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області у кримінальному провадженні №0000407 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (умисне вбивство), в порядку п.10 ч.1 ст. 303 КПК України- задовольнити.

Скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (умисне вбивство).
Зобов`язати компетентну посадову особу вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (умисне вбивство) у кримінальному провадженні № 0000407 від 20.10.2018 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 02.10.2019 року о 10 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1