Провадження № 11-кп/4820/315/19
Справа № 682/552/19 Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2019 року,-
В с т а н о в и л а :
Вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2019 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з професійно-технічною освітою, не працює, раніше судимого,

16 вересня 2015 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 186 КК України на 200 годин громадських робіт;

16 травня 2016 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, з застосуванням ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71, ст.72 КК України, на 3 роки 10 днів позбавлення волі; звільнений з місць позбавлення волі 11 жовтня 2018 року по відбуттю строку покарання,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі;
На підставі ст. 75 КК України постановлено звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації, за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо буде запропоновано відповідну (посаду) роботу, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 1716 грн. процесуальних витрат.
Речові докази: алюмінієвий бідон ємністю 40 л, алюмінієвий баняк ємністю 4 л, алюмінієвий електрочайник та сані постановлено залишити потерпілій ОСОБА_8 .
За вироком суду, 6 січня 2019 року близько 18 год. 00 хв. в м. Славуті Хмельницької області ОСОБА_7 з корисливих мотивів, з метою крадіжки чужого майна та особистого незаконного збагачення, відчинив ворота та зайшов на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , піднявся по драбині на горище гаража та через незамкнені вхідні двері проник на горище, звідки повторно, таємно викрав алюмінієвий бідон ємкістю 40 л. з вмонтованим у ньому електричним нагрівальним елементом - теном, вартістю 566 грн. 67коп., дитячі сані вартістю 216 грн., алюмінієвий баняк ємкістю 4 л, вартістю 150 грн. та алюмінієвий електричний чайник, вартістю 100 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 1032 гривні 67 копійок.
В апеляційній скарзі прокурор, просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, ухвалити новий вирок та призначити покарання ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Вважає, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказує, що судом не враховано, що ОСОБА_7 раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності та відбував реально покарання у виді позбавлення волі, що не сприяло його виправленню, продовжив злочинну діяльність та через короткий проміжок часу після відбуття покарання за останнім вироком вчинив новий умисний тяжкий корисливий злочин. Суд безпідставно врахував пом`якшуючими покарання обставини активне сприяння розкриттю злочину, адже свою винуватість ОСОБА_7 змушений був визнати під тиском зібраних у провадженні доказів, не вживав жодних активних дій та не повідомляв правоохоронним органам будь-яких нових, раніше їм невідомих обставин вчиненого злочину; та добровільне повернення викраденого, оскільки викрадене майно працівникам поліції добровільно видав свідок ОСОБА_9 , який придбав вказане майно в обвинуваченого; не в повній мірі врахував обтяжуючу покарання обставину-рецидив злочину.
Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора в підтримання поданої ним апеляційної скарги, обвинуваченого, який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 та звільнення обвинуваченого від його відбування - скасуванню з постановленням нового вироку з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину за викладених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, учасниками судового розгляду не оспорюються, відтак вирок суду в цій частині відповідно до ст. 404 КПК України не переглядається.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, востаннє вироком Славутського міськрайонного суду від 16 травня 2016 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України на 3 роки 10 днів позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі 11 жовтня 2018 року по відбуттю строку покарання, маючи незняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став і вчинив новий умисний корисливий тяжкий злочин, за наступних обставин.
06 січня 2019 року близько 18 год. 00 хв. в м. Славуті Хмельницької області ОСОБА_7 з корисливих мотивів, з метою крадіжки чужого майна та особистого незаконного збагачення, відчинив ворота і зайшов на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 . Піднявся по драбині на горище гаража та через незамкнені вхідні двері проник на горище, звідки повторно, таємно викрав алюмінієвий бідон ємкістю 40 л. з вмонтованим у ньому електричним нагрівальним елементом - теном, вартістю 566 грн. 67 коп., дитячі сані, вартістю 216 грн., алюмінієвий баняк ємкістю 4 л, вартістю 150 грн. та алюмінієвий електричний чайник вартістю 100 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 1032 гривні 67 копійок.
Разом з тим, вирок місцевого суду підлягає скасуванню в частині призначеного обвинуваченому покарання у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, відтак апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Згідно з вимогами п.4 ч.1 ст. 420 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій, зокрема, в випадках неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Згідно вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Однак суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання з наступним звільненням від його відбування таких вимог закону не врахував.
Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю цього кримінального правопорушення, повернуто викрадене майно потерпілій ОСОБА_8 , що обґрунтовано визнано судом пом`якшуючими покарання обвинуваченого обставинами.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність підстав для визнання пом`якшуючими покарання обставинами активне сприяння розкриттю злочину (позаяк обвинувачений сприяв досудовому розслідуванню, надаючи правдиві дані про обставини вчинення злочину та місцезнаходження викраденого майна), добровільне повернення викраденого (зважаючи, що іншу частину викраденого майна він добровільно видав правоохоронцям).
При обранні виду та строку покарання колегія суддів враховує викладене, дані про особу обвинуваченого, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання у місцях позбавлення волі (звільнився 11 жовтня 2018 року), за час перебування у виправній установі характеризувався посередньо, на шлях виправлення не став, на обліку у нарколога, невропатолога чи психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в Центрі пробації не перебуває.
Урахувавши як ці обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, незначний розмір викраденого майна, викрадене повернуто потерпілій ОСОБА_8 , обставини, що обтяжують його покарання - рецидив злочину, позицію потерпілої щодо призначення несуворого покарання обвинуваченому, який просив вибачення у потерпілої, виховувався в інтернаті, колегія суддів приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст. 185 КК України, з застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, та вважає можливим призначити йому покарання, нижче від найнижчої межі зазначеної в санкції ч.3 ст. 185 КК України.
Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в разі реального відбування покарання, позаяк в провадженні відсутні дані, які б свідчили, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.
Колегія суддів також зауважує, що висновки суду, що потерпіла не вжила належних заходів для збереження свого майна, як одна з підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, не відповідають закону та не можуть бути враховані.
Поза увагою суду залишились ті обставини, що ОСОБА_7 за короткий проміжок часу, після відбуття покарання в місцях позбавлення волі, вчинив новий, умисний тяжкий корисливий злочин, що вказує на його підвищену суспільну небезпеку та підтверджує доводи прокурора щодо призначення обвинуваченому покарання, яке слід відбувати реально.
Підстав для призначення обвинуваченому покарання в виді позбавлення волі на строк, про який йдеться в апеляційній скарзі прокурора, під час апеляційного розгляду прокурором не доведено.
Інші підстави для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409,413,414,420 КПК України, колегія суддів,-
У х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання обвинуваченому та його звільнення від відбування призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст. 185 КК України, з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді 1 року позбавлення волі.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.
Строк відбуття покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту приведення вироку суду до виконання.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді