Справа № 574/1079/17
Провадження № 1-кп/574/6/2019
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року Буринський районний суд Сумської області
в складі : головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду кримінальне провадження №0000240 від 21.08.2017 року по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кайракти, Жаксинського району Целіноградської області, Республіки Казахстан, громадянина України, з повною середньою освітою, працюючого монтажником сантехнічних систем Буринської ЦРЛ, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
сторони та учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4
потерпілий ОСОБА_5
представник потерпілого - адвокат ОСОБА_6
захисник адвокат ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_3
в с т а н о в и в:
20 серпня 2017 року, близько 17-ї години, ОСОБА_3 вийшов на свою присадибну ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , де побачив ОСОБА_5 , який знаходився на обніжку між його та своєю присадибною земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_2 , де скошував траву за допомогою малої ручної коси, яку приніс із собою.
ОСОБА_3 зробив зауваження ОСОБА_5 , щоб той не зрізав траву на території, яка входить до його присадибної земельної ділянки.
Між вказаними особами тривалий час існують неприязні відносини та суперечки з різних питань, в тому числі щодо користування суміжними земельними ділянками.
З цього приводу між ними виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_5 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_3 один удар косою в область лівого плеча, внаслідок чого останній отримав легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я у виді подряпини над лівою лопаткою, що переходить в рану і вказаним протиправним діям надана належна правова оцінка в іншому кримінальному провадженні.

В подальшому ОСОБА_3 вирвав з рук ОСОБА_5 косу, відкинувши її в бік, та відштовхнув його рукою у груди, від чого останній упав. При цьому ОСОБА_5 перестав вчиняти відносно ОСОБА_3 будь-які протиправні дії і, в силу свого віку та стану здоров`я, будучи інвалідом І групи, не представляв для нього жодної небезпеки.
Маючи можливість уникнути продовженням конфлікту, оскільки ОСОБА_5 перестав вчиняти будь-які дії, які б несли загрозу життю чи здоров`ю обвинуваченого, ОСОБА_3 , діждавшись коли ОСОБА_5 підніметься і буде перебувати перед ним у стоячому положенні, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень на ґрунті неприязних відношень до останнього, наніс йому не менше трьох ударів руками в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_5 отримав легкі тілесні ушкодження у виді садна на лівій надбрівній дузі, синці: навколо лівого ока, на нижній щелепі справа з припухлістю м`яких тканин, на передній поверхні нижньої щелепи посередині.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав та показав, що близько 17-ї години 20.08.2017 року він помітив, що його сусід ОСОБА_5 збирається косити траву, у тому числі і на його земельній ділянці. Він вийшов до нього та повідомив, щоб той забирався на свій город. Однак ОСОБА_5 його не послухав, продовжив косити. Тоді він пішов до себе у двір, взяв палку, бо ОСОБА_5 був з косою, та повернувся на земельну ділянку, де останній вже косив траву. Він знову зробив йому зауваження і коли ОСОБА_5 його не послухав, підійшов до останнього вихватив відро з травою та відкинув його. В цей момент час ОСОБА_5 вдарив його косою у ліве плече і він не встиг відхилитися. Після цього, він штовхнув його в груди і ОСОБА_5 із косою в руках впав на землю. В цей час він помітив кров на своєму плечі, а потерпілий вже підвівся та знову замахнувся на нього косою. Обороняючись, він перехопив косу та наніс ОСОБА_5 удар кулаком руки в обличчя і відкинув косу. В цей час ОСОБА_8 впав і рукою схватив палку, що він приніс з собою, він став виривати з рук потерпілого палицю і вона переламалась. Більше він ОСОБА_5 не бив. Вважав, що перебував у стані необхідної оборони, оскільки ОСОБА_5 погрожував йому косою.
Незважаючи на такі покази обвинуваченого, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вищевказаних обставин повністю доведена зібраними по справі і перевіреними в судовому засіданні доказами.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що вході конфлікту, який стався між ним та ОСОБА_9 останній наніс близько чотирьох ударів в обличчя руками після того як забрав косу, якою він підкошував траву на обніжку городу. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у нього на обличчі були сині та садна. Він переніс фізичні та моральні страждання, погіршився загальний стан здоров`я. На лікування було витрачено 467 грн., які просив стягнути з обвинуваченого. Також вважав, що діями останнього йому спричинена моральна шкода в розмірі 10000 грн., яку також просив стягнути з ОСОБА_3 .. Негативні відносини між їхніми сім`ями існували вже давно, ще до цього випадку.
Оцінюючи покази потерпілого в цій частині, в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає їх правдивими, такими, що відповідають фактичним обставинам встановленими в судовому засіданні.
Зокрема, свідок ОСОБА_10 показала, що 20.08.2017 року, приблизно після 15 години, вона поїхала з дому у місто та попросила перед цим її чоловіка ОСОБА_5 накосити для господарства трави у березі. Коли повернулася додому, побачила, що на городі ходять поліцейські, які покликали її чоловіка. В цей час він був в домі. На вулиці, коли він вийшов, вона помітила у нього розпухле обличчя, на якому були садна та гематоми. Він розповів, що коли косив траву на межі їхніх з ОСОБА_11 городах, останній побив його. До того, яка вона просила його накосити трави, ОСОБА_5 ніяких тілесних ушкоджень на обличчі не мав. Після цих ушкоджень у нього погіршився слух, стали частішими головні болі та збільшився тиск.
Свідок ОСОБА_12 підтвердила, що на лівому плечі її чоловіка ОСОБА_3 вона побачила рану, яку, зі слів останнього, спричинив йому ОСОБА_5 вдаривши косою. Косу чоловік забрав, а потім її вилучили працівники поліції.
Свідок ОСОБА_13 показав, що працює судово-медичним експертом Білопільського РВ СМЕ. 21.08.2017 року він особисто оглядав потерпілого ОСОБА_5 , який приїхав на проведення судово-медичної експертизи. Підтвердив, що в останнього були виявлені тілесні ушкодження, які зазначені у його експертному висновку. Зокрема, ОСОБА_5 отримав не менше трьох ударів в обличчя. Сам він їх отримати не міг, ці удари були нанесені спереду, коли він стояв. Інші тілесні ушкодження могли утворитися від дії других предметів, можливо від палки коли її виривали, а також від падіння.
Свідок ОСОБА_14 показав, що у складі слідчо-оперативної групи Буринського ВП приїхав на місце події, де мешкав ОСОБА_3 .. За повідомленням чергової частини між сусідами сталася бійка. Він опитував потерпілого ОСОБА_3 , у якого був поріз на лівому плечі. Останній говорив, що його вдарив косою ОСОБА_5 , яку ОСОБА_3 потім відібрав і в подальшому показав їм. Ним також проводився огляд місця події. Звернув увагу, що між городами ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були сліди косіння трави. Більше витоптана трава була зі сторони городу ОСОБА_3 ..
Із заяви ОСОБА_5 до Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області та рапорту старшого інспектора чергового СРПП Буринського ВП вбачається, що останній 20.08.2017 року повідомив про спричинення йому тілесних ушкоджень громадянином ОСОБА_3 та звернувся 23.08.217 року до медичної установи для допомоги ( а.с.194,195).
Відповідно до протоколів огляду місця події та фототаблиць до них, сварка між обвинуваченим та потерпілим відбулася на межі їхніх присадибних ділянок по АДРЕСА_1 (а.с.196-204).
З висновку судово-медичної експертизи №192 від 29.08.2017 року вбачається, що 21.08.2017 року експертом Білопільського міжрайонного відділення судово-медичних експертиз ОСОБА_13 був оглянутий потерпілий ОСОБА_5 , в якого було виявлені тілесні ушкодження, в тому числі, які були спричинені умисними винними діями ОСОБА_3 .. Зокрема, садна на лівій надбрівній дузі, синці: навколо лівого ока, на нижній щелепі справа з припухлістю м`яких тканин, на передній поверхні нижньої щелепи посередині, які відносяться до легких. Всього потерпілому було нанесено не менше 3-х ударів в ділянку обличчя (а.с.206,207).

В ході проведення слідчого експерименту 28.08.2017 року потерпілий ОСОБА_5 ( а.с.208-215), в присутності слідчого та інших учасників слідчої дії, продемонстрував механізм спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 , який співпадає з механізмом утворення тілесних ушкоджень виявлених при судово-медичному обстеженні ОСОБА_5 , що також підтверджується висновком судово-медичної експертизи №212 від 29.08.21017 року (а.с.217).

Суд звертає увагу, що садно на лівій надбрівній дузі могло утворитися також від удару рукою, про що вказав експерт ОСОБА_13 будучи допитаним в судовому засіданні. Інші виявлені тілесні ушкодження не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_3 і не інкримінуються йому стороною обвинувачення.

З висновку судово-медичної експертизи №194 від 29.08.2017 року вбачається, що в обвинуваченого ОСОБА_3 виявлено над лівою лопаткою подряпина, що переходить у рану. Дане тілесне ушкодження відноситься до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я більше ніж на 6 діб, але не більше 21 дня і може відповідати терміну та обставинам, вказаним у постанові. Зазначене пошкодження утворилося від дії предмету, що має ріжучі властивості. Таким предметом може бути коса (а.с.66).

Вирішуючи питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 р., параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011р. «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Надаючи оцінку доводам захисту, що ОСОБА_3 спричинив тілесні ушкодження потерпілому коли перебував у стані необхідної оборони, суд зважає на таке.

За змістом ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного із перебуванням особи в стані необхідної оборони, суд повинен врахувати конкретні обставини справи, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Зазначені висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 07.07.2019 року у справі №459/2723/16-к.

Судом встановлено, що твердження обвинуваченого ОСОБА_3 про спричинення ним лише одного удару потерпілому ОСОБА_5 коли той ударив його косою, суперечать наявним у справі доказам.

Зокрема вони спростовуються як показами самого потерпілого, який вказав, що ОСОБА_3 наносив йому удари і після того як забрав косу, так і висновком додаткової судово-медичної експертизи №205 від 26.09.2017 року, в якій зазначено, що механізм тілесних ушкоджень виявлений при судово-медичному обстеженні ОСОБА_5 частково співпадає з механізмом спричинення продемонстрованим підозрюваним ОСОБА_3 під час проведення слідчого експерименту (не співпадає, в т.ч. по кількості ушкоджень)(а.с.218-225).

Також суд звертає увагу, що після того як ОСОБА_3 забрав у ОСОБА_5 косу і відштовхнув останнього, від чого той упав на землю, він мав реальну можливість уникнути продовження конфлікту між ними.

При цьому, ОСОБА_5 активні дії по відношенню до ОСОБА_3 , які створювали б небезпеку для останнього, припинив, а з огляду на його вік, стан здоров`я та фізичну перевагу обвинуваченого, у ОСОБА_3 не було і приводу вважати, що потерпілий має реальну можливість заподіяти йому шкоду.

Подальші дії обвинуваченого були направлені не для відвернення нападу та захист, а на бажання спричинити шкоду потерпілому, у зв`язку з чим вони за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, а доводи ОСОБА_3 та його захисника в цій частині суд вважає необґрунтованими.

Таким чином, дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні злочину за вищевказаних обставин знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, так як він спричинив умисне легке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_5 ..
При призначенні покарання для обвинуваченого суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
ОСОБА_3 раніше не судимий, характеризується позитивно.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання суд не вбачає.
За таких обставин, з урахуванням особи винного, характеру і тяжкості вчиненого злочину, суд вважає, що ОСОБА_3 потрібно призначити передбачене Законом покарання у виді штрафу на користь держави, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого в ході досудового розслідування не обирався, клопотання про його обрання судом не надходило.
Потерпілим по справі ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування 467 гривень матеріальної та 10000 моральної шкоди (а.с.46), який обвинуваченим визнаний не був.
Суд частково погоджується з доводами потерпілого зважає на таке.
Виходячи зі змісту ст. 128 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами визначеними цим кодексом, до них також застосовуються норми ЦПК України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Суд погоджується з доводами потерпілого та його представника щодо стягнення з обвинуваченого 467 гривень в рахунок відшкодування витрат на лікування, понесених ОСОБА_5 , які підтверджені касовими чеками оскільки саме ці витрати були безпосередньо понесені потерпілим і пов`язані з його лікуванням та придбанням лікарських засобів у зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_3 (а.с.47-54)

Моральна шкода потерпілому ОСОБА_5 заподіяна у зв`язку перенесеним фізичним болем та стражданнями внаслідок отриманого умисного легкого тілесного ушкодження. При цьому, на певний час були порушені його сталі життєві зв`язки, змінився спосіб життя, погіршився стан здоров`я.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи при цьому характер та обсяг страждань, які зазнав потерпілий, його стан здоров`я, фактичні обставини справи, ступінь вини обвинуваченого, його матеріальний стан та поведінку потерпілого, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен становити 2000 грн..
По справі достовірно встановлено, що ОСОБА_3 вчинив вищевказаний умисний злочин, за що і засуджуються. Оскільки його вина доведена, то у відповідності до вимог наведених положень цивільного законодавства він повинен відшкодувати завдану шкоду в розмірі визначеному судом, тобто позов потерпілого підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 366-371, 373-376 КПК України , суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання за цим Законом у виді штрафу на користь держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 467 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2000 гривень в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: