Ухвала

іменем України
01 серпня 2019 року

м. Київ
справа № 405/3514/17
провадження № 51-3528 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2018 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 16 квітня 2019 року в кримінальних провадженнях № 0006186, № 0006768 стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
встановив:
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн та майнову шкоду в розмірі 2998,00 грн.
За вироком суду ОСОБА_4 засуджено за те, що він 29травня 2017 року близько 22:50, перебуваючи по АДРЕСА_2 , діючи повторно, умисно, наніс ОСОБА_7 удар в шию, після чого з лівого карману штанів відкрито заволодів грошовими коштами та майном потерпілого, чим спричинив йому матеріальної шкоди в розмірі 1471,25 грн.
Крім того, 13 червня 2017 року близько 02:00 ОСОБА_4 з невстановленими особами, матеріали щодо яких органом досудового розслідування виділено в окреме провадження, перебуваючи в центральному сквері, що розташований навпроти ТРЦ «Depot» по вул. Велика Перспективна, 48 в м. Кропивницький, діючи повторно, умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою подавлення волі ОСОБА_6 для безперешкодного заволодіння його майном, наніс останньому один удар кулаком руки в ліву частину обличчя, чим заподіяв йому легких тілесних ушкоджень та відкрито з його рук вирвав майно потерпілого, чим спричинив останньому матеріальної шкоди в розмірі 2998,00 грн.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 16 квітня 2019 року апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
За змістом касаційної скарги захисник ОСОБА_5 , не погоджуючись із судовими рішеннями, ухваленими щодо ОСОБА_4 , через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Свої вимоги захисник мотивує тим, що матеріали провадження не містять достатніх доказів винуватості ОСОБА_4 . Також зазначає про те, що суд апеляційної інстанції належним чином не спростував, викладених в її апеляційній скарзі, доводів, що призвело до постановлення рішення, яке не відповідає вимогам статті 419 КПК України.
Мотиви суду
Перевіривши дотримання захисником порядку та строків касаційного оскарження, відповідність касаційної скарги вимогам закону, доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Так, суд касаційної інстанції згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно з вимогами ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Зі змісту касаційної скарги захисника вбачається, що вона не погоджується з наданою судами оцінкою доказам та заперечує правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що, в силу статей 433, 438 КПК України, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
У поданій касаційній скарзі захисником порушується питання щодо безпідставного засудження ОСОБА_4 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Проте зазначені доводи сторони захисту Суд уважає безпідставними.
Згідно з положеннями ст. 94 КПК України, суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України зроблено з дотриманням ст.23 КПК Українина підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Той факт, що засуджений вчинив грабіж, поєднанийз насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненийповторно, підтверджується, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_7 , наданими ним в суді першої інстанції про те, що саме ОСОБА_4 вчинив стосовно нього кримінальне правопорушення; показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтвердили, що ОСОБА_4 подарував ОСОБА_8 мобільний телефон; протоколом пред`явлення речей для впізнання, згідно якого потерпілий впізнав свій мобільний телефон; протоколом проведення слідчого експерименту від 30 липня 2017 року; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 та 17 липня 2017 року та іншими доказами, зміст яких наведено у вироку.
По епізоду вчинення грабежу щодо ОСОБА_6 вина ОСОБА_4 підтверджується показаннями потерпілого , який вказав саме на ОСОБА_4 , як на особу, яка стосовно нього вчинила злочин; свідка ОСОБА_10 , який впізнав ОСОБА_4 , як особу з якою розмовляв та яка тікала від патрульної поліції; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та іншими доказами, зміст яких наведено у вироку.
Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_4 .
Дослідивши вказані докази, суд визнав їх достатніми для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні грабежу, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно та у вчиненні грабежу, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.
За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 ККУкраїни кваліфіковані правильно.
Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами кримінального провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їх належність й допустимість, з урахуванням положень статей 85, 86, 94 КПК України.
Переконливих аргументів, які б вказували на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність при юридичній оцінці діяння, в касаційній скарзі захисника не зазначено.
У зв`язку із цим, доводи захисника в її касаційній скарзі про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді й вичерпанням можливості їх отримати, є необґрунтованими.
Покликання сторони захисту про те, що впізнання ОСОБА_4 потерпілим ОСОБА_11 відбувалося за сукупністю ознак, однак ці ознаки потерпілим не було повідомлено працівникам поліції після вчинення злочину та те, що ОСОБА_11 було надано на впізнання неоднорідні речі, були предметом перегляду суду апеляційної інстанції, який вказав про те, що ці твердження не спростовують висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Не знайшли свого підтвердження і доводи захисника ОСОБА_5 про те, що протоколи пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_6 та ОСОБА_10 викликають сумнів, оскільки ОСОБА_4 в момент вчинення кримінального правопорушення був одягнений в спортивні штани «Адідас», а особи, які пред`явлені для впізнання були одягнені в інший одяг. Дані доводи захисника суд апеляційної інстанції ретельно перевірив та вказав, що ці твердження не спростовують висновків суду про причетність саме ОСОБА_4 до вчиненого кримінального правопорушення, а слідчі дії проводилися відповідно до вимог КПК.
Твердження захисника про те, що банківська картка, яка вилучена у ОСОБА_4 не є майном потерпілого, а є власністю банку переглядалися судом апеляційної інстанції, який належним чином перевірив ці твердження та дійшов мотивованого висновку про їх безпідставність.
Крім того, аналогічні доводи захисника були предметом розгляду судом апеляційної інстанції, який ретельно перевірив та проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими, з чим погоджується суд касаційної інстанції.
Суд уважає, що перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, постановлена ухвала відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України, а тому доводи захисника про порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону є безпідставними.
Призначене ОСОБА_4 покарання, на думку колегії суддів касаційного суду, повною мірою відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому, призначаючи ОСОБА_4 покарання, судом обґрунтовано враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів, особу засудженого, який не працевлаштований, неодружений, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, завдана матеріальна шкода не відшкодована, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів, у тому числі тяжких.
Суд касаційної інстанції, погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та правильність кваліфікації його дій за цією нормою закону про кримінальну відповідальність, адже відсутні обставини, які б давали підстави для сумнівів у законності й обґрунтованості таких висновків.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для зміни або скасування судових рішень, у касаційній скарзі захисника не наведено.
Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене, Суд вважає, що, відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити захиснику засудженого ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2018 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 16 квітня 2019 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3