Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/485/19 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія 183 КПК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2019 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу колегії суддів Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 липня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та їх захисників про зміну їм запобіжних заходів на інші не пов`язані з триманням під вартою та продовжено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ічня, Чернігівської області, українцю, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

строк тримання під вартою на два місяці, тобто до 26.09.2019 року включно.

Цією ж ухвалою продовжено строк тримання під вартою на два місяці, тобто до 26.09.2019 року включно ОСОБА_9 .

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою колегії суддів Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 липня 2019 року, відмовлено у задоволенні клопотання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та їх захисників про зміну їм запобіжних заходів на інші не пов`язані з триманням під вартою та продовжено ОСОБА_8 , строк тримання під вартою на два місяці, тобто до 26.09.2019 року включно.

Цією ж ухвалою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, тобто до 26.09.2019 року включно обвинуваченому ОСОБА_9 .

Органом досудового слідства, ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Так, мешканець м. Сімферополь АР Крим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючий та не маючий постійного достатнього відповідно до його потреб джерела прибутку для існування, керуючись корисливими спонуканнями в червні 2014 року, вирішив шляхом вчинення розбійного нападу заволодіти грошовими коштами осіб, які користувались послугами банку «Новий», що в м. Дніпропетровську по вулиці Ливарній, 17.

З метою виконання свого злочинного наміру ОСОБА_8 , протягом червня 2014 року, керуючи невстановленим слідством автомобілем приїздив до будинку № 17 по вул. Ливарній у м. Дніпропетровську, за місцем розташування банку «Новий», де спостерігав за клієнтами вказаної банківської установи та підшукував особу для здійснення на неї розбійного нападу та заволодіння грошовими коштами. Так, ОСОБА_8 звернув увагу на приватного підприємця ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відвідував банк три рази на тиждень, через визначений період часу, із врахуванням святкових та вихідних днів. Таким чином, ОСОБА_8 порахував наступну дату прибуття ОСОБА_10 до банку та визначив вказану дату, датою вчинення злочину.

Для реалізації злочинного умислу ОСОБА_8 , вирішив запропонувати прийняти участь у вчиненні розбійного нападу раніше йому знайомим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АР Крим та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю м. Києва.

Наприкінці червня 2014 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_9 , ОСОБА_11 заволодіти грошовими коштами ОСОБА_10 шляхом вчинення відносно останнього розбійного нападу із застосуванням вогнепальної зброї, у разі вчинення опору потерпілим, визначивши дату вчинення злочину 01.07.2014 року.

ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на пропозицію ОСОБА_8 надали свою згоду прийняти участь у вчиненні розбійного нападу.

В ході обговорення обставин вчинення злочину, ОСОБА_9 поклав на себе обов`язок підшукати для пересування групи автомобіль, а ОСОБА_8 повинен був підшукати спеціальний одяг - камуфляжну форму, маски та вогнепальну зброю. Крім того, будучи обізнаними щодо шляху пересування ОСОБА_10 , учасники групи спланували вчинити розбійний напад на автодорозі «Знам`янка- Луганськ-Ізварино».

Так, згідно відповідної спільно обумовленим злочинним планом функції ОСОБА_8 за невстановлених досудових розслідуванням обставин придбав камуфляжну форму, маски на обличчя та вогнепальну зброю, в ОСОБА_9 підшукав автомобіль «AUDI S-8» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

01.07.2014 року у денний час, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , одягнувши камуфляжну форму та озброївшись вогнепальною зброєю калібру 5,45мм, на автомобілі «AUDI S-8» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , з м. Дніпропетровська у напрямку м. Кіровограда прослідували до 1,9 км автодороги «Знам`янка-Луганськ-Ізварино», де зупинилися біля заздалегідь приготованої ними 30.06.2014 року у вечірній час канави, розміром 1,9 метри в довжину та 0,4 см. в ширину, 1 см. в глибину по обох краях, вирізаної за допомогою «болгарки» у асфальтному покритті автодороги по ходу руху з права від узбіччя до середини проїзної частини дороги, необхідної для полегшення вчинення злочину та поклали до неї заздалегідь приготовлені та привезені із собою дерев`яні палиці, із цвяхами у верхній їх частині, тим самим створивши перешкоду для пересування транспортних засобів, шляхом пошкодження автомобільних шин.

Після чого, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , знаходячись у зазначеному місці, на узбіччі дороги стали очікувати автомобіль, на якому пересувався ОСОБА_10 .

В той же день, тобто 01.07.2014 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 побачили автомобіль марки «Мазда - 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 та виконуючи свій злочинний умисел за допомогою мотузки, яка була з`єднана з пристроєм для пошкодження автомобільних шин, підняли її вище рівня асфальтного покриття, внаслідок чого під час перетинання автомобілем «Мазда - 6» вказаної перешкоди було пошкоджено автомобільну шину.

ОСОБА_10 , почувши хлопок, прослідував деяку відстань по автодорозі та, відчувши ускладнення у керуванні транспортним засобом, зрозумів, що пошкоджено колесо, після чого зупинився на узбіччі автодороги «Знам`янка-Луганськ-Ізварино», поблизу с. Тарасівка, Олександрійського району Кіровоградської області та з метою огляду технічного стану автомобіля вийшов з нього разом зі своїм знайомим ОСОБА_12 , який перебував із ОСОБА_10 у вказаному транспортному засобі.

В цей час до них під`їхав автомобіль марки «AUDI S-8», без номерних знаків, після чого з вказаного транспортного засобу вийшли ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , які були одягнуті в камуфляжну форму та маски з прорізами для очей, зі зброєю в руках, діючи за попередньою змовою групою осіб і прагнучи тісно поєднати свої зусилля для досягнення єдиного злочинного умислу, який відобразився в їх прагненні до незаконного збагачення, навмисно, з корисливих мотивів, з метою власної наживи здійснили напад, поєднаний із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .

Так, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , знаходячись біля автомобіля «Мазда-6», та тримаючи в руках вогнепальну зброю, погрожували застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_10 , у разі невиконання їх вимог передати грошові кошти. В свою чергу ОСОБА_10 , не бажаючи передати грошові кошти, вирішив чинити опір нападникам та зробив декілька кроків у бік ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11

ОСОБА_8 , виконуючи умови злочинної змови, завчасно обумовленої спільним планом учасників розбійного нападу, з метою припинення опору з боку ОСОБА_10 , погрожуючи останньому застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я здійснив кілька пострілів із наявної автоматичної зброї, поряд з потерпілим ОСОБА_10 . Однак, ОСОБА_10 продовжував рух у бік ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 .

Після чого, ОСОБА_8 з метою припинення опору з боку потерпілого ОСОБА_10 , діючи узгоджено з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , що передбачено їх планом застосування вогнепальної зброї у разі вчинення перешкод ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлений на позбавлення життя ОСОБА_10 здійснив один постріл у бік потерпілого, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи №228 від 05.09.2014 року тілесні ушкодження у вигляді: вогнепального наскрізного поранення лівого стегна з повним поперечним ушкодженням стегнової артерії та перелому діалізу стегнової кістки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Після отримання вогнепального поранення потерпілий ОСОБА_10 сів у належний йому транспортний засіб, де в подальшому і помер внаслідок отриманого тілесного ушкодження.

В подальшому ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на досягнення спільного злочинного результату - заволодіння чужим майном, з метою подолання можливого опору з боку ОСОБА_12 , використовуючи заздалегідь приготовлений та привезений із собою електрошокер, застосував його до останнього, який в цей час знаходився в положенні лежачи на животі на узбіччі дороги за вимогою ОСОБА_8 , внаслідок чого ОСОБА_12 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 664 від 02.07.2014 року отримав тілесні ушкодження у вигляді синців у ділянці шиї, саден на правому променево-зап`ясному суглобі, правій гомілці, черевній стінці та втратив свідомість.

Після чого ОСОБА_11 , хомутами зв`язав руки та ноги ОСОБА_12 та залишив його у кюветі, у непритомному стані.

Заволодівши грошовими коштами в сумі 1000 гривень, мобільним телефоном «Nokia 5130 с-2 Express Music», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № В-652 від 25.09.2014, становить120 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київ-Стар», вартістю 50 гривень, на рахунку якої були грошові кошти в сумі 50 гривень, чоловічою шкіряною барсеткою, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № В-652 від 25.09.2014 становить 700 гривень, в якій знаходилися особисті речі потерпілого ОСОБА_12 , а саме: технічний паспорт на автомобіль, зарплатна картка «Ощадбанку», на рахунку якої були грошові кошти в сумі 500 гривень, пенсійна картка «Ощадбанку», на рахунку якої відсутні грошові кошти та кредитна картка «Приватбанку», на рахунку якої були грошові кошти в сумі 4600 гривень, картка соціального страхування, дозвіл на носіння мисливської зброї, ключі від квартири, гаражу та автомобіля «ВАЗ», які для потерпілого не становлять матеріальної цінності та які належали ОСОБА_12 та грошовими коштами в сумі 3 327 000 гривень та 84 600 доларів США, офіційний курс національної валюти по співвідношенню до іноземної, станом на 01.07.2014 року, згідно довідки наданої Національним Банком України, складав 1178,5498 гривень за 100 доларів США, які належали ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, незаконно здобуте майно обернули у свою власність, чим завдали потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 1920 гривень та потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 4323588 гривень в особливо великих розмірах.

Тим самим встановлено достатність доказів для підозри ОСОБА_8 , у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заволодінням майном у великих розмірах та поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Колегія суддів мотивувала своє рішення тим, що кримінальні правопорушення в яких обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є умисними, особливо тяжкими, за своєю суттю є корисливими, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, що значно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Крім того, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 офіційно не працевлаштовані, тобто суспільно-корисною діяльністю не займаються та особистих доходів для проживання не мають, офіційного постійного місця проживання у м. Кропивницькому не мають, при цьому ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні нового злочину перебуваючи на іспитовому строці, що свідчить про його кримінальну спрямованість, стійкість злочинних намірів, бажання жити за чужий рахунок, а тому у суду є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачені можуть продовжити вчиняти інші злочини, ухилятись від суду, перешкоджати подальшому кримінальному провадженню.

Крім того, судом встановлено, що інтереси суспільства, щодо продовження тримання обвинувачених під вартою перевищують інтереси забезпечення права на свободу обвинувачених та існування презумпції невинуватості.

Вказав, що заявлені стороною обвинувачення ризики не зменшилися, а тому такі ризики є достатніми та виправдовують продовження тримання обвинувачених під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, з врахуванням встановлених обставин, не гарантує запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечення виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22.00 год. до 06.00 год., за адресою: АДРЕСА_2 .

Свої вимоги обґрунтувала тим, що клопотання прокурора на продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 складено з порушенням норм ч.1 п. 5 ст. 184 КПК, а саме посилання прокурора на наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України також повинно містити виклад обставин та посилання на матеріали кримінального провадження, що підтверджують ці обставини, що в матеріалах клопотання відсутнє.

В підтвердження свого клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 прокурор повинен був надати докази щодо ухилення обвинуваченого від суду, знищення чи спотворення будь-який речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; докази впливу на потерпілих, свідків та інших учасників процесу; факти вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , що не було надано в судовому засіданні.

Вказала, що одного лише посилання на можливість протидії обвинуваченого судовому розгляду є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні фактичні дані про таке. А спроби таким чином компенсувати недоліки та неповноту судового розгляду шляхом жорсткості запобіжного заходу не можуть бути виправдані жодною метою.

Станом на сьогодні не існують розумно допустимі ризики, передбачені ч.1 статті 177 КПК України. Настання ризиків, передбачених п.п.3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України є настільки маловірогідним, що не може виправдовувати його тримання під вартою, в контексті практики ЄСПЛ.

Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачений ОСОБА_8 не збирається, і протилежному немає жодних доказів.

Оскільки, під час судового розгляду свідки, потерпілі допитані по справі, що унеможливлює вплив обвинуваченого на учасників кримінального провадження; докази досліджені під час судового розгляду, а тому відсутні ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_8 має постійне місце проживання, родину. Крім того, стан здоров`я обвинуваченого такий, що йому необхідне повноцінне тривале лікування, яке в умовах слідчого ізолятора відсутнє.

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 які підтримали апеляційну скаргу захисника, прокурора який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження №1-кп/404/136/18, в провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000185 по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено колегією суддів в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №1-кп/404/136/18, 26.07.2019 року в судовому засіданні колегією суддів Кіровського районного суду м. Кіровограда, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 з обґрунтуванням доцільності продовження цього строку та клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та доводи захисника обвинуваченого, а також самого обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України врахував, що кримінальні правопорушення в яких обвинувачуються ОСОБА_8 є: умисними, особливо тяжкими, за своєю суттю є корисливими, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, що значно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння.

Крім того, судом першої інстанції враховано особу обвинуваченого, а саме, що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, тобто суспільно-корисною діяльністю не займаються та особистих доходів для проживання не мають, офіційного постійного місця проживання у м. Кропивницькому не має.

Також судом першої інстанції правильно враховано, що ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні нового злочину перебуваючи на іспитовому строці, що свідчить про його кримінальну спрямованість, стійкість злочинних намірів, бажання жити за чужий рахунок.

А тому перебуваючи на волі може продовжити вчиняти інші злочини, ухилятись від суду, перешкоджати подальшому кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, родину, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 зареєстрований у м. Ічня, Чернігівської області, а проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника, що за станом здоров`я обвинуваченому необхідне повноцінне тривале лікування, яке в умовах слідчого ізолятора відсутнє та його не можливо проводити - є необґрунтованими.

Так, до апеляційної скарги захисником надана не завірена належним чином копія довідки, але не слідчого ізолятора, а Кропивницької установи покарань №14 №36 від 18.10.2017 року про хвороби обвинуваченого та посилання на висновок лікарів - фахівців, проте сам висновок відсутній. Крім того в даній копії довідки відсутнє дані стосовно того, що обвинуваченому в умовах перебування під вартою в слідчому ізоляторі необхідне повноцінне тривале лікування, яке в умовах слідчого ізолятора відсутнє та його не можливо проводити на даний час.

Інші доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі були об`єктом дослідження судом при продовженні обвинуваченому строку дії запобіжного заходу та їм надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що рішення районного суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 183, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 липня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про зміну запобіжного заходу на інші не пов`язані з триманням під вартою та продовжено ОСОБА_8 , строк тримання під вартою на два місяці, тобто до 26.09.2019 року включно залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_13 Ремез