КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваної ОСОБА_7
розглянувши апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09 липня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09.07.2019 відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною ОСОБА_7 залишати житлове приміщення за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, строком до 08.09.2019.

Покладено на підозрювану ОСОБА_7 обов`язок, передбачений ст. 194 КПК України: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, або суду на визначений ними час.
Контроль за виконанням ухвали покладено на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_7 .
Роз`яснено підозрюваній, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в її житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на неї обов`язків.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якоюзастосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів у межах строку досудового розслідування.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначила, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину, який нею вчинено повторно, тавідносно неї необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, з метою запобігання спробам останньої переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється, враховуючи її сімейний стан, вік, наявність непогашеної та не знятої у встановленому законом порядку судимості за злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України.
При цьому, прокурор зазначив, що жодної із вказаних обставин, доведених стороною обвинувачення під час розгляду клопотання у суді та підтверджених матеріалами кримінального провадження, сторона захисту не оспорила, а доводи адвоката прокурором повністю спростовані.
Наявність у підозрюваної ОСОБА_7 хвороб, перелік яких озвучила захисник під час судового засідання по розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, не перешкоджає утриманню підозрюваної в умовах слідчого ізолятора, та можливість отримувати лікування повністю забезпечена державою.
Наявність у підозрюваної дитини, 2003 року народження, також не може бути вагомим аргументом для відмови у задоволенні клопотання слідчого, так як у дитини є близькі родичі, які можуть забезпечити їй належний догляд. Виховання підозрюваною сина в будинку, де під час обшуку 08.07.2019 слідчим вилучено значні обсяги речовин, схожих на наркотичні засоби, та шприців із невідомими рідинами, безумовно вказує на наявність загрози здоров`ю цієї дитини та її соціальному формуванню як особистості.
За умови офіційного працевлаштування підозрюваної ОСОБА_7 та наявності доходів, стороною обвинувачення обґрунтовано можливість визначення застави, а саме двісті пятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Посилання сторони захисту на те, що підозрювана стала на шлях виправлення, на думку прокурора, не можна взяти до уваги, оскільки ОСОБА_10 після відбуття покарання в місцях позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, маючи непогашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, та будучи звільненою умовно-достроково, вчинила злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КК України.
На думку прокурора, покладення на підозрювану слідчим суддею лише одного обов`язку із переліку, визначеного ч. 5 ст. 194 КПК України (п. 1 - прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю), вказує на те, що обставини кримінального правопорушення судом з`ясовано необ`єктивно, докази досліджено поверхнево.
Слідчим суддею не з`ясовано питання про наявність у підозрюваної паспорту громадянина України для виїзду за кордон, перелік її трудових обов`язків за місцем роботи, які передбачають можливість пересуватись по всій території України, не перевірено факт залежності підозрюваної від вживання наркотичних засобів, та не розглянуто можливість та необхідність застосування до ОСОБА_7 таких обов`язків як: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; пройти курс лікування від наркотичної залежності; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; носити електронний засіб контролю.
Також прокурор зазначала, що у вступній частині ухвали слідчого судді, всупереч п. 3 ч. 1 п. 1 ст. 372 КПК України, відсутнє найменування (номер) кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, пояснення підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області знаходиться кримінальне провадження №0000501 від 29.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

08.07.2019 ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України, та цього ж дня їй вручено повідомлення від 08.07.2019, складене старшим слідчим в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , та погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про підозру в участі у незаконному придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту, та незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненому повторно, у складі організованої групи, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 307 КК України.
09.07.2019 слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, із визначенням застави у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09.07.2019 відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною ОСОБА_7 залишати житлове приміщення за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, строком до 08.09.2019, та покладенням на неї обов`язку, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України, а самеприбувати по першому виклику до слідчого, прокурора, або суду на визначений ними час.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що стороною обвинувачення не наведено такого обсягу вагомих фактичних даних в обґрунтування підозри за ч. 3 ст. 307 КК України, які б свідчили про необхідність застосування виключного запобіжного заходу, та що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.
З таким висновком погоджується і колегія суддів.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, прокурор доведе обставини про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе обставини, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений у клопотанні.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.
Застосовуючи відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею інкримінованого їй злочину, однак при цьому прокурором та слідчим не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Враховуючи відповідно до вимог ст. ст. 177, 178 КПК України в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , розмір покарання, який загрожує останній уразі доведення її винуватості, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також дані про особу підозрюваної, а саме її вік, стан здоров`я, спосіб життя, зокрема те, що підозрювана має постійне місце проживання у м. Києві, працює, має на утриманні неповнолітнього сина, 2003 року народження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на неї обов`язку прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, або суду на визначений ними час.

Крім того, колегією суддів враховуються надані стороною захисту під час апеляційного розгляду медичні довідки та виписка із медичної карти амбулаторного хворого, з яких убачається, що ОСОБА_7 встановлено діагнози: остеохондроз грудного та поясничного відділів хребта, хвороба зумовлена ВІЛ з проявами кандидозу, пневмоцистна пневмонія, хронічний гепатит; характеристики, видані дільничими офіцерами поліції Деснянського УП ГУНП у м. Києві, з яких убачається, що скарг щодо ОСОБА_7 від мешканців будинку за місцем проживання останньої не надходило, та порушень під час перевірок за місцем проживання ОСОБА_7 не виявлено; характеристика, надана головним менеджером приватного науково-виробничого комерційного підприємства "Чіремістр" від 17.09.2019, згідно даних якої, ОСОБА_7 з 04.10.2018 працює на вказаному підприємстві на посаді експедитора-ревізора інформаційних пунктів, та зарекомендувала себе виключно з позитивного боку.
У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людинипід час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.
Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.
Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Так, відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації», до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.
Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».
Як під час розгляду судом першої інстанції клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і під час апеляційного розгляду, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваної та конкретних обставин вчиненого злочину, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, наведеним слідчим у клопотанні, не забезпечать виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваної на свободу.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого.

Доводи, на які посилається прокурор в обгрунтування апеляційної скарги, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який, на думку колегії суддів співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваної, тяжкістю злочину та його наслідками, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.
Посилання прокурора на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора з наведених підстав.
Відсутність у вступній частині ухвали слідчого судді найменування (номер) кримінального провадження, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обгрунтоване рішення, та не тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді, а тому доводи прокурора у цій частині є безпідставними.
Інші доводи апеляційної скарги з доповненнями висновків слідчого судді не скасовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09 липня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та обрання підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком до 08.09.2019, із забороною ОСОБА_7 цілодобово залишати житлове приміщення за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3