Дата документу 18.05.2019
Справа № 334/3609/19
Провадження № 1-кс/334/1675/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2019 року

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під № 0001714, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя звернувся слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під № 0001714, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 120 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 17 травня 2019 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, утримуючи при собі ніж, знаходячись на відкритій ділянці місцевості, навпроти магазину «Первьій пивной», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ладозька, буд. 19, де на підґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , утримуючи в руці ніж, спричинив останньому проникаюче колото-різане поранення брюшної полості з частковим пораненням селезінки, внаслідок чого у останнього сталася кровотеча та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був доставлений до КУ «Запорізьку міську багатопрофільну клінічну лікарню № 9» у відділення загальної хірургії.

17.05.2019 було проведено огляд місця події ділянки місцевості, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ладозька, буд. 19, під час якого було виявлено та вилучено:

1.Змив РБК № 1 та контроль до нього, упаковано до паперового конверту з пояснювальним написом;

2.Змив РБК № 2 та контроль до нього, упаковано до паперового конверту з пояснювальним написом;

3.Змив РБК № 3 та контроль до нього, упаковано до паперового конверту з пояснювальним написом;

4.Змив РБК № 4 та контроль до нього упаковано, до паперового конверту з пояснювальним написом.

На стадії досудовою розслідування виникла необхідність забезпечення арешту на вказані змиви, оскільки вказані предмети є речовими доказами, тобто матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення (злочину) або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

17.05.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 120 КК України (кримінальне провадження №0001714).

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя не знайшов підстав для накладення арешту на вилучені під час проведення слідчих дій змиви, оскільки ці речі хоча і є речовими доказами, однак відсутні фізичні або юридичні особи, яких би можна було назвати їх власниками або володільцями, фактично є матеріалом для проведення експертиз і не є «тимчасово вилученим майном» в розумінні ч. 2 ст. 167 КПК України, в зв`язку з чим вони не можуть бути нікому повернуті. Вказані змиви не є майном в розумінні ст. 170 КПК України, а саме предметом матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки, і відповідно, на нього не може бути накладено арешт.

На підставі ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Тому, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки слідчим не доведено, необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, що є правові підстави для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, а саме обмеження права власності, що є розумним і співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку стосовно необхідності задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 173, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізької області ОСОБА_3 про арешт майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1