Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/94/18
номер провадження 1-кп/368/25/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2019 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

При секретарі: ОСОБА_2

ОСОБА_3

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області в м. Кагарлик кримінальне провадження № 0000509 від 28.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стави Кагарлицького району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше судимого, якому в рамках даного кримінального провадження 27.12.2017 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України, - незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту, раніше судимого, запобіжний захід не застосовано, який обвинувачується у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України, суд, -

- з участю сторін кримінального провадження:
- сторона обвинувачення:
прокурори: ОСОБА_5
ОСОБА_6
ОСОБА_7
- сторона захисту:
обвинувачений: ОСОБА_4
захисник: адвокат ОСОБА_8 .

Інші учасники процесу:
Свідки: ОСОБА_9
ОСОБА_10
ОСОБА_11
ОСОБА_12
ОСОБА_13
ОСОБА_14
ОСОБА_15

В С Т А Н О В И В :

22.01.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 309 КК України, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000509 від 28.09.2017 року відносно обвинуваченого:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Стави Кагарлицького району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, якому в рамках даного кримінального провадження 27.12.2017 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України, - незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене повторно, відносно якого в рамках даного кримінального провадження запобіжний захід не обирався, ( Том № 1, а.с., 2 5).
Одночасно з обвинувальним актом на адресу Кагарлицького районного суду надійшла угода про визнання винуватості від 19.01.2018 року, укладена між прокурором Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_16 , та обвинуваченим, ( на час укладання угоди, - підозрюваним) ОСОБА_4 , ( Том № 1, а.с., 11 - 14).

22.01.2018 року на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду для слухання даного кримінального провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , ( Том № 1, а.с., 15).
26.01.2018 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, ( Том № 1, а.с., 16 17), на підставі якої:
- призначено підготовче судове засідання в кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 309 КК України, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000509 від 28.09.2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Стави Кагарлицького району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, якому в рамках даного кримінального провадження 27.12.2017 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України, - незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту, відносно якого в рамках даного кримінального провадження запобіжний захід не обирався, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області за адресою: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, 3 на 11 год. 00 хв. 02.02.2018 року.
- судове засідання викликано учасників судового провадження:
- прокурора, який включений до складу групи прокурорів по даному кримінальному провадженню;
- обвинуваченого ОСОБА_4 .
Прийнято процесуальне рішення судове засідання на підставі ч. 1 ст. 31 КПК України провести одноособово суддею, в складі:
Головуючий суддя: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_3
12.02.2018 року Кагарлицьким районним судом прийнято процесуальне рішення, ( а.с., 34), на підставі якої:
- відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 19 січня 2018 року, яка укладена між прокурором Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_16 та обвинуваченим ОСОБА_17 в рамках кримінального провадження, внесеного в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000509 від 28.09.2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ,
12.02.2018 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої:
- призначено до слухання у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за ч. 2 ст. 309 КК України, яке внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000509 від 28.09.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стави Кагарлицького району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу положень ст. 89 КК України раніше не судимого, запобіжний захід в рамках даного кримінального провадження не застосовувався, який обвинувачується у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України, в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області за адресою: Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого (Московська), 3, на 16 год. 00 хв. 22.02.2018 року.
- в судове засідання викликано учасників судового провадження:
- прокурора, який входить до складу групи прокурорів по даному кримінальному провадженню;
- обвинуваченого ОСОБА_4 ;
- захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , - адвоката ОСОБА_8 .
Прийнято процесуальне рішення слухання провадження проводити суддею одноособово в складі: головуючий суддя ОСОБА_1 , секретар, - ОСОБА_3 .
Отже, формулювання обвинувачення, яке пред`явлене обвинуваченому ОСОБА_4 органом досудового слідства, та яке прокурор, з огляду на проведене судове слідство, вважає доведеним:
Так, ОСОБА_4 стороною обвинувачення обвинувачується в тому, що він, будучи обвинуваченим в кримінальному провадженні № 0000218 від 07.04.2017 за ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обвинувачується у вчиненні нового умисного злочину.

Так він, 27.09.2017 приблизно о 18 годині, проходячи повз зарослі чагарників, що знаходяться неподалік від вул. Шевченка в с. Стави Кагарлицького району Київської області на відстані приблизно 300 м від місця розташування належного йому домогосподарства по АДРЕСА_3 , вказаного населеного пункту, виявив серед рослинності дві дикорослі рослини коноплі. Усвідомлюючи, що вказані рослини є наркотичним засобом, обіг якого заборонено відповідно до чинного законодавства України, в цей момент він вирішив їх незаконно придбати для подальшого особистого вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, руками вирвав стебла з листям та верхівками рослини коноплі, здійснивши таким чином незаконне придбання наркотичного засобу та розпочавши незаконне його зберігання для особистого вживання без мети збуту.

В подальшому ОСОБА_4 переніс вказані фрагменти рослин коноплі до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , після чого помістив їх до дорожньої валізи, яку він мав у своєму домогосподарстві та залишив в приміщенні літньої кухні для висушування і виготовлення таким чином з них наркотичного засобу, продовживши їх незаконне зберігання без мети збуту.

28.09.2017 о 00 годин 10 хвилин під час проведення працівниками Кагарлицького відділення поліції Обухівського ВП ГУ НП в Київській області згідно зі ст. 237 КПК України огляду місця події, а саме домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_4 , в дорожній валізі, що знаходилася на підлозі в літній кухні, виявлено фрагменти висушених рослин зеленого кольору у вигляді стебел листя та верхівок, за зовнішнім виглядом схожих на висушені фрагменти рослини конопель, та на столі, що знаходиться у цьому ж приміщенні виявлено саморобний пристрій для паління у вигляді фрагментів пластикових пляшок з нашаруванням на їх стінках речовини коричневого кольору.

Згідно з висновком експерта № 19/11-2/386-СЕ/17 від 22.11.2017, складеним за результатами проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів, надані на експертизу гілки, листя та суцвіття рослини зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, в нашаруваннях речовини коричневого кольору виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу. Маса канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 245,68 г. Маса екстракту канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 0,6643 г.

Згідно зі «Списком №1 Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» в Таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року за № 770, зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 518 від 04.06.2008, канабіс є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Згідно з Таблицею № 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 року, наркотичний засіб канабіс вагою від 5 г до 500 г є невеликими розмірами, наркотичний засіб екстракт канабісу вагою від 0,3 г до 5,0 г є невеликими розмірами.

Відповідно, вищевказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України, - як умисні, протиправні дії, які виразилися у вчиненні незаконного придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене повторно.
Відповідно, з огляду на зібрані під час розслідування кримінального провадження докази на підтвердження обставин, які лежать в основі пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 , прокурор вважає, що:
На лаві обвинувачених перебуває ОСОБА_4 , який вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України.

Фабула справи (стисло по обвинувальному висновку).

Так, ОСОБА_4 стороною обвинувачення обвинувачується в тому, що він, будучи обвинуваченим в кримінальному провадженні № 0000218 від 07.04.2017 за ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обвинувачується у вчиненні нового умисного злочину.

Так він, 27.09.2017 приблизно о 18 годині, проходячи повз зарослі чагарників, що знаходяться неподалік від вул. Шевченка в с. Стави Кагарлицького району Київської області на відстані приблизно 300 м від місця розташування належного йому домогосподарства по АДРЕСА_3 , вказаного населеного пункту, виявив серед рослинності дві дикорослі рослини коноплі. Усвідомлюючи, що вказані рослини є наркотичним засобом, обіг якого заборонено відповідно до чинного законодавства України, в цей момент він вирішив їх незаконно придбати для подальшого особистого вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, руками вирвав стебла з листям та верхівками рослини коноплі, здійснивши таким чином незаконне придбання наркотичного засобу та розпочавши незаконне його зберігання для особистого вживання без мети збуту.

В подальшому ОСОБА_4 переніс вказані фрагменти рослин коноплі до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , після чого помістив їх до дорожньої валізи, яку він мав у своєму домогосподарстві та залишив в приміщенні літньої кухні для висушування і виготовлення таким чином з них наркотичного засобу, продовживши їх незаконне зберігання без мети збуту.

28.09.2017 о 00 годин 10 хвилин під час проведення працівниками Кагарлицького відділення поліції Обухівського ВП ГУ НП в Київській області згідно зі ст. 237 КПК України огляду місця події, а саме домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_4 , в дорожній валізі, що знаходилася на підлозі в літній кухні, виявлено фрагменти висушених рослин зеленого кольору у вигляді стебел листя та верхівок, за зовнішнім виглядом схожих на висушені фрагменти рослини конопель, та на столі, що знаходиться у цьому ж приміщенні виявлено саморобний пристрій для паління у вигляді фрагментів пластикових пляшок з нашаруванням на їх стінках речовини коричневого кольору.

Згідно з висновком експерта № 19/11-2/386-СЕ/17 від 22.11.2017, складеним за результатами проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів, надані на експертизу гілки, листя та суцвіття рослини зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, в нашаруваннях речовини коричневого кольору виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу. Маса канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 245,68 г. Маса екстракту канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 0,6643 г.

Згідно зі «Списком №1 Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» в Таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року за № 770, зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 518 від 04.06.2008, канабіс є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Згідно з Таблицею № 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 року, наркотичний засіб канабіс вагою від 5 г до 500 г є невеликими розмірами, наркотичний засіб екстракт канабісу вагою від 0,3 г до 5,0 г є невеликими розмірами.

Аналіз доказів, здійснених прокурором, та які, на його думку, вказують на винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України:
Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, свою вину не визнав, проте, на досудовому слідстві між обвинуваченим ОСОБА_4 , та прокурором Кагарлицької місцевої прокуратури укладалася угода про визнання винуватості, окрім того, під час слухання справи обвинувачений ОСОБА_4 мав намір подати зізнання у вчиненому злочині, що, на думку прокурора, однозначно свідчить про винність обвинуваченого.

Окрім того, вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджустьея показами свідків, які були присутні під час вилучення у ОСОБА_4 наркотичних засобів, та показаннями свідків працівників поліції, які виявили у обвинуваченого ОСОБА_4 наркотичний засіб рослинного походження.

Також вина підтверджується дослідженими під час судового засідання письмовими доказами, зокрема протоколами огляду місця події, висновком експертизи, а також іншими доказами у їх сукупності.

Вид та міру покарання, які прокурор вважав за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 ..
Враховуючи обставини справи, суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який свою вину у скоєному злочині не визнав, вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства.

Згідно ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відсутні.

Згідно ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлені.

Прокурор вважає, що дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України органами досудового розслідування кваліфіковано вірно.

Позиція прокурора про цивільний позов та процесуальні витрати.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати 395,48 гривень, - вартість проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів ( висновок експерта № 19/11 2/386 СЕ/17 від 22.11.2017), - стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Позиція прокурора щодо речових доказів:
Речові докази по кримінальному провадженню білий мішок із полімерного матеріалу із вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору та спеціальний пакет експертна служба № 4326179 із вмістом двох фрагментів пластикових пляшок із нашаруванням на стінках речовини коричневого кольору, які знаходяться в кімнаті речових доказів Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, - знищити.

Причини і умови, що, на думку прокурора, сприяли вчиненню злочину:
- неналежність контролю з боку Кагарлицького ВП з питань проведення профілактичних заходів, з метою попередження вчинення злочинів даної категорії.

На підставі викладеного, прокурор пропонує:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі положень ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, врахувати вирок Кагарлицького районного суду від 23.01.2018 року, та визначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробовуванням зі встановленням іспитового строку 3 роки та покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

Цивільний позов у справі - не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Сторона захисну, зокрема, - адвокат ОСОБА_8 заперечував проти визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, та просив винести виправдувальний вирок, з огляду на наступні фактичні обставини справи, та норми вітчизняного та Європейського права:
Насамперед, звернув увагу суду на основоположні та конституційно-правові засади права людини, а саме положення ст. 62 Конституції України, якою встановлено та задекларовано найцінніші та найважливіші засади презумпції невинуватості, зокрема, - обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наведена вище норма Закону має пряму дію і застосовується у всіх випадках з метою захисту прав людини стосовно якої є підозра у скоєнні того чи іншого злочину, в тому числі під час розгляду даної справи в суді по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Звернув увагу суду на ту обставину, що обшук у домоволодіння обвинуваченого було проведено працівниками поліції, а не слідчим чи прокурором, як того вимагає чинний КПК України.

Також звернув увагу на ту обставину, що головні свідки, - поняті по справі, - зазначають, що наркотичну речовину в будинок занесли саме працівники поліції.

Також звернув увагу на ту обставину, що в протоколі проведення огляду місця події зазначений експерт, який згідно інформації Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області взагалі на добовому чергуванні не перебував, а тому не міг фізично входити до складу слідчо оперативної групи.

Вищевказані суттєві порушення норм процесуального права дають змогу винести судове рішення з виправдувальним змістом.

Що стосується визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 під час досудового слідства, то такий факт обгрунтований лише психологічним тиском працівників поліції на його підзахисного.

Враховуючи викладене, сторона захисту просить суд винести судове рішення, на підставі якого ухвалити вирок в даному кримінальному провадженні, яким ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України, - виправдати в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
Відповідно, суд, ретельно перевіривши докази по кримінальному провадженні, оцінивши докази на підставі ст. 94 КПК України з точки зору їх об`єктивності, належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку щодо визнання невинуватим та виправдання обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України, та, відповідно, виправдання його за ч. 2 ст. 309 КК України, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Так, що стосується визнання невинуватим обвинуваченого ОСОБА_4 щодо вчинення ним злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України, та, відповідно виправдання його за ч. 2 ст. 309 КК України, то суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що:

1)вчинене кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;

2)кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;

3)в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок (особа визнається невинуватою, та виправдовується) також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 КПК України, а саме, - встановлено відсутність події кримінального правопорушення, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Слід зазначити, що доведення вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим покладається на сторону обвинувачення, так як ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом (ст. 17 КПК України).
Сторона обвинувачення зобов`язана доводити винуватість особи поза розумним сумнівом у вчиненні злочину. Якщо сторона обвинувачення не доведе вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим - судом беззаперечно ухвалюється виправдувальний вирок.
Відповідно, ОСОБА_4 визнається невинуватим у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України за наявності підстави, яка передбачена п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України:
- органом досудового слідства та прокурором в судовому засіданні не доведено факт, що в діях ОСОБА_4 міститься склад злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КПК України.
Слід зазначити, що виправдання за будь-якою з підстав, які передбачено п.п. 1 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, а не їх сукупності, означає повну реабілітацію обвинуваченого ОСОБА_4 та підтверджує його непричетність до кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , а саме, - ч. 2 ст. 309 КК України.
При винесенні вироку в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України, а саме, виправдання його в даній частині обвинувачення, судом було вирішено питання, які зазначені в ст. 368 КПК України.
Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні.
- 28.09.2017 року на ім`я Т.в.о. нач. Кагарлицького ВП Обухівського ВП ОСОБА_18 надійшов рапорт о/у Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_11 , ( Том № 1, а.с., 61), в якому зазначено наступне:

- доповідаю Вам, що мною в ході відпрацювання було перевірено домоволодіння раніше судимого ОСОБА_4 в АДРЕСА_3 , який дав добровільну згоду на огляд належного йому домоволодіння. Під час огляду, в приміщенні літньої кухні було виявлено рослини зовні схожі на росилини конопель, які останній зберігав для власного вжитку без мети збуту.

Прошу Вас внести дані відомості до ЄРДР Кагарлицького ВП, оскільки в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 309 КК України. Даний рапорт внесено до ЖЄО 28.09.2017 року за № 4700.

- 28.09.2017 року реєстратором в розумінні ЄРДР, - начальником слідчого відділення Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області майором поліції ОСОБА_19 було внесено відомості в ЄРДР за № 0000509, попередня правова кваліфікація, - ч. 1 ст. 309 КК України, ( Том № 1, а.с., 62).
Фабула:
28.09.2017 року в чергову частину Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області надійшов рапорт від оперуповноваженого Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, про те, що 28.09.2017 року під час відпрацювання в м. Кагарлик та Кагарлицького району під час перевірки домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 в літній кухні було виявлено та в подальшому вилучено зелену речовину рослинного походження.

Дата внесення відомостей в ЄРДР: 28.09.2017 о 08:56.

29.09.2017 року першим заступником керівника Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_20 було винесено постанову про визначення групи прокурорів в рамках даного кримінального провадження, ( Том № 1, а.с., 64).

23.11.2017 року т.в.о. Нач. СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області було винесено постанову про призначення групи слідчих в даному кримінальному провадженні, до яких були включені слідчі СВ Кагарлицького ВП, зокрема, ОСОБА_15 , ( Том № 1, а.с., 63).

27.12.2017 року слідчим СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_21 винесено постанову:
- про зміну правової кваліфікації у рамках кримінального провадження № 0000509 від 28.09.2017 з ч. 1 ст. 309 на ч. 2 ст. 309 КК України, ( а.с., 96- 97);
- внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування.

Підстава для зміни кваліфікації, - маса вилученого наркотичного засобу, -
В ході проведення досудового розслідування установлено, що ОСОБА_4 вчинив вищевказаний злочин, будучи обвинуваченим в кримінальному провадженні № 0000218 від 07.04.2017 р за ч. 1 ст. 309 КК України.

Таким чином в діях ОСОБА_4 вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, внаслідок чого виникла необхідність в перекваліфікації.

Докази на підтвердження обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України, які були зібрані органами досудового розслідування під час досудового розслідування, які містяться в матеріалах кримінального провадження, та які були досліджені судом в судовому засіданні:
- заява ОСОБА_4 , ( Том № 1, а.с., 60), жителя АДРЕСА_3 , наступного змісту:

- не заперечує проти огляду належного йому домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , працівниками поліції;

- рапорт о/у Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 28.09.2017 року, ( Том № 1, а.с., 61), в якому зазначено наступне:
- доповідаю Вам, що мною в ході відпрацювання було перевірено домоволодіння раніше судимого ОСОБА_4 в АДРЕСА_3 , який дав добровільну згоду на огляд належного йому домоволодіння. Під час огляду, в приміщенні літньої кухні було виявлено рослини зовні схожі на росилини конопель, які останній зберігав для власного вжитку без мети збуту.

Прошу Вас внести дані відомості до ЄРДР Кагарлицького ВП, оскільки в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 309 КК України. Даний рапорт внесено до ЖЄО 28.09.2017 року за № 4700;

- витяг з ЄРДР від 28.09.2017 року, (Том № 1, а.с., 62), в якому зазначено наступне:
- 28.09.2017 року в чергову частину Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області надійшов рапорт від оперуповноваженого Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, про те, що 28.09.2017 року під час відпрацювання в м. Кагарлик та Кагарлицького району під час перевірки домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 в літній кухні було виявлено та в подальшому вилучено зелену речовину рослинного походження.

Дата внесення відомостей в ЄРДР: 28.09.2017 о 08:56;

- довідка за № 279, яка видана 28.11.2017 року виконкомом Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, (Том № 1, а.с., 65), в якій вказано наступне:
- ОСОБА_4 дійсно є власником цілого житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де зареєстрований та проживає один;

- Протокол огляду місця події від 28.09.2017 року, складений слідчим СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, (Том № 1, а.с., 66 68), в якому вказано наступне:
Складений в період з 00 год. 10 хв по 00 год. 30 хв. 28.09.2017 року.

Проведена в присутності двох понятих:

- ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_4 ;

- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_4 ;

В присутності експерта ОСОБА_10 .

Об`єктом огляду являється літня кухня, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . На момент огляду двері у літню кухню відкриті. При вході у літню кухню з лівої сторони розташований стіл, з правої сторони розташоване ліжко. За ліжком з правої сторони розташований стіл. Біля ліжка на землі лежить дорожня сумка сірого кольору, в якій знаходяться зелені стебла рослинного походження з листям, вказані стебла вилучаються, поміщаються до мішка полімерного матеріалу, білого кольору, горловина якого обв`язується ниткою, кінці якої склеюються биркою, на якій містяться роз`яснювальні надписи, підпис слідчого та понятих. На столі з правої сторони від входу у літню кухню виявлено два фрагменти пластикових пляшок, горловина та днище із нашаруванням речовини коричневого кольору, які вилучаються, поміщуються до спеціального пакету «Експертна служба» № 4326179, та опечатується, на лицевій стороні якого вказується роз`яснювальний напис, підпис слідчого та понятих.

На цьому огляд завершено.

Вилучено: речі, вказані в протоколі.

Під час огляду застосовані технічні засоби: фотоапарат «Сеnon», в умовах штучного освітлення.

Підписи учасників огляду;

- Ілюстративна таблиця до протоколу ОМП, що проводився 28.09.2017 за адресою: Київська область, с. Стави, вул….. ЄРДР № 0000509 від 28.09.2017 року, ( Том № 1, а.с., 69 71);

- Клопотання слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_15 від 23.11.2017 року до слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області, (Том № 1, а.с., 73 75), в якому слідчий просив слідчого суддю винести ухвалу, на підставі якої:

1. Поновити строк для звернення до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на огляд житла чи іншого володіння особи.

2. Задовольнити клопотання і надати слідчому СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_15 (службове посвідчення КОП №004067) у кримінальному провадженні №0000509 від 28.09.2017 дозвіл на проведення одноразового огляду згідно з правилами КПК України, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи у домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_3 , з метою відшукання і вилучення у літній кухні наступних об`єктів, а саме: фрагменти дикоростучих рослин роду конопель (листя та стебла) власником яких є ОСОБА_4 , та які поміщені до білого мішка з полімерного матеріалу горловину якого обв`язано ниткою, кінці якої склеєно биркою на якій міститься роз`яснювальний надпис підпис слідчого та понятих;

- ухвала слідчого судді Кагарлицького районного суду ОСОБА_22 від 29.11.2017 року, (Том № 1, а.с. 76 77), згідно з якою:
Клопотання слідчого задовольнити.

Поновити слідчому строк для звернення до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на огляд житла чи іншого володіння особи в кримінальному провадженні № 0000509 від 28.09.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Задовольнити клопотання і надати слідчому СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_15 (службове посвідчення КОП №004067) у кримінальному провадженні №0000509 від 28.09.2017 дозвіл на проведення одноразового огляду згідно з правилами КПК України, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи у домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_3 , з метою відшукання і вилучення у літній кухні наступних об`єктів, а саме: фрагменти дикоростучих рослин роду конопель (листя та стебла) власником яких є ОСОБА_4 , та які поміщені до білого мішка з полімерного матеріалу горловину якого обв`язано ниткою, кінці якої склеєно биркою на якій міститься роз`яснювальний надпис підпис слідчого та понятих;

- клопотання слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ГУ НП в Київській області ОСОБА_15 про арешт тимчасово вилученого майна, (Том № 1, а.с., 79 81), в якій слідчий просив слідчого суддю винести ухвалу, на підставі якої:

1. Поновити строк для звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

2. Задовольнити клопотання про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000509 від 28.09.2017 і накласти арешт на вилучені 28.09.2017 в ході огляду місця події, а саме літньої кухні за адресою: АДРЕСА_3 фрагменти дикоростучих рослин роду конопель (листя та стебла), які належать ОСОБА_4 , та які поміщені до білого мішка з полімерного матеріалу горловина якого обв`язана ниткою, кінці яких обклеєні биркою на якій міститься роз`яснювальний надпис підпис слідчого та понятих;

- ухвала слідчого судді Кагарлицького районного суду ОСОБА_22 від 01.12.2017 року, (Том № 1, а.с. 82 83), згідно з якою:
Клопотання задоволити.

Поновити за заявою слідчого строк для звернення слідчого до слідчого судді з клопотанням про арешт вилученого майна.

Накласти арешт на вилучені 28.09.2017 в ході огляду місця події, а саме, літньої кухні за адресою: АДРЕСА_3 фрагменти дикоростучих рослин роду конопель ( листя та стебла), які належать ОСОБА_4 , та які поміщені до білого мішка з полімерного матеріалу горловина якого обв`язана ниткою, кінці яких обклеєні биркою на якій міститься роз`яснювальний надпис підпис слідчого та понятих;

- Постанова слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_15 від 28.09.2017 року, (Том № 1, а.с., 84), згідно з якою:
1. Визнати в якості речових доказів білий мішок із полімерного матеріалу із вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору та спеціальний пакет експертна служба № 4326179 із змістом двох фрагментів пластикових пляшок із нашаруванням на стінках речовини коричневого кольору.

2. Речові докази білий мішок із полімерного матеріалу із вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору та спеціальний пакет експертна служба № 4326179 із вмістом двох фрагментів пластикових пляшок із нашаруванням на стінках речовини коричневого кольору направити до ДНДЕКЦ МВС України для проведення судової експертизи матеріалів речовин та виробів;

- квитанція про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000509, (Том № 1, а.с., 85), від 23.12.2017 року, в якому зазначено, що здано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів наркотичні засоби, вилучені 28.09.2017 у ОСОБА_4 , найменування речових доказів, - наркотичний засіб канабіс, упаковка 2088470, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення досудового розслідування, - 85, порядковий номер 85;

- постанова слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_15 від 05 жовтня 2017 року, (Том № 1, а.с., 87 88) про доручення проведення судовогої експертизи матеріалів речовин та виробів, згідно з якою:
1. Призначити у кримінальному провадженні № 0000509 від 28.09.2017 судову експертизу магералів речовин та виробів, проведення якої доручити судовим експертам ДНДЕКЦ МВС України.

2. На вирішення експерту поставити такі питання:

- чи являються надані на експертизу речовини, наркотичними засобами, психотропними речовинами або прекурсорами ?

- якщо так то якими саме та яка їх маса?

3. Для дослідженню експертам надати:

- мішок білого кольору із полімерного матеріалу із вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору;

- спеціальний пакет № 4326179 в якому знаходиться два фрагменти пластикових пляшок із нашаруванням на стінках речовини коричневого кольору.

4. Дозволяю часткове або повне знищення об`єктів експертизи, або зміни їх властивостей.

5. Копію постанови направляю експертам ДНДЕКЦ МВС України;

- Довідка про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 0000509 (висновок експерта від 22.11.2017 № 19/11 2/386 СЕ/17), (Том № 1, а.с., 90), згідно з яким вартість залучення експерта на проведення експертизи матеріалів речовин та виробів склала 395 (триста дев`яносто п`ять) грн. 48 коп.;

- висновок експерта від 22.11.2017 року за № 19/11 2/386 СЕ/17, ( а.с., 91 93), згідно з заключного частиною якого:
-надані на експертизу листя, верхівки та гілки речовини рослинного походження зеленого кольору (об. 1а) є частинами рослин роду коноплі, містять у своєму складі психоактивну речовину - тетрагідроканабінол і є канабісом масою 245,68 г (в перерахунку на суху речовину);

-в складі наданих на експертизу стебел (об.1б) канабінолу, тетрагідроканабінолу, канабідіолу в межах чутливості застосованого методу дослідження не виявлено, тому вони не відносяться до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів;

- надані на експертизу нашарування речовини коричневого кольору містять у своєму складі канабінол, тетрагідроканабінол, канабідіол і є екстрактом канабісу масою 0,6643 г (в перерахунку на суху речовину).

Надані на експертизу дозріле насіння коноплі та стебла до наркотичних засобів, психотропних речовин не відносяться.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (із змінами) канабіс та екстракт канабісу віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено (таблиця І, список №1).

Об`єкти досліджень (нашарування речовини коричневого кольору перенесено на фольгу) (крім речовин, витрачених в ході проведення експертизи)) разом з первинною упаковкою поміщено у спеціальний полімерний пакет Експертної служби МВС України № 2088470 із самоклеючим клапаном, на лицьовій стороні якого нанесено напис „До висновку експерта № 19/11-2/386-СЕ/17 від 22.11.2017 Судовий експерт /підпис/ ОСОБА_23 ";

- ілюстративна таблиця до висновку експерта 22.11.2017 року за № 19/11 2/386 СЕ/17, ( а.с., 94 95), яка складається з 9 зображень;

- письмова заява ОСОБА_4 , ( Том № 1, а.с., 98), жителя АДРЕСА_3 , в якій зазначено наступне:

- не заперечую проти проведення слідчої дії на території належного мені домогосподарства, в АДРЕСА_3 . Участі захисника для проведення даної слідчої дії не потребую.

- протокол проведення слідчого експерименту від 17 січня 2018 року, ( Том № 1, а.с., 99 108), в якому зазначено наступне:
Розпочато о 16 год. 32 хв.

Закінчено о 16 год. 53 хв.

Проводилася відеофіксація відеокамерою «Самсунг»

Місце проведення, - с. Стави, вул. Шевченка, 92, при морозній погоді, при денному освітленні.

За участю підозрюваного ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 .

У присутності інших осіб, - ОСОБА_24 , АДРЕСА_5 .

У присутності понятих:

1. ОСОБА_14 , АДРЕСА_6 ;

2. ОСОБА_25 , АДРЕСА_7 .

Слідчий експеримент проводився у кримінальному правопорушенню, - незаконного зберігання та придбання наркотичного засобу за ч. 2 ст. 309 КК України, що зазначено в протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 27.12.2017.

Слідчий експеримент проводиться в с. Стави по вул. Шевченка, 92 при денному освітленні.

Зміст проведеної слідчої дії зазначено в протоколі в неповному обсязі через проведення безперервної відеозйомки. Дані із записом даної слідчої дії додано до протоколу, про що учасники слідчого експерименту не заперечували..

Проведений відеозапис з подальшим перенесенням інформації на оптичний носій інформації типу «Диск».

17.01.2018 протокол зачитано слідчим вголос, заяв, зауважень від учасників та понятих не надійшло;

- заява ОСОБА_4 , ( Том № 1, а.с., 109), жителя АДРЕСА_3 , в якій зазначено наступне:

- прошу Вас призначити захисника безкоштовно в зв`язку з тим, що він не має власних коштів для залучення захисника, та є підозрюваним в кримінальному провадженні по факту зберігання наркотичних засобів;

- постанова слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_21 від 12 січня 2018 року про залучення захисника, (Том № 1, а.с., 110 111), згідно з якою:
1. Залучити в якості захисника, в кримінальному провадженні № 0000509 від 28.09.2017, за ч. 2 ст. 309 КК України, адвоката з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області, для здійснення захисту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 .

2. Зобов`язати з`явитися захисника до Кагарлицького ВП на 16 год. 12.01.2018, або зателефонувати за номером НОМЕР_1 ;

- Додаток до протоколу проведення слідчого експерименту з ОСОБА_4 від 17 січня 2017 року DVD + R 120С032680056, (Том № 1, а.с., 135 136).

Матеріали кримінального провадження, які були зібрані органами досудового слідства, та які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 :

- паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 18 лютого 2014 року Кагарлицьким РС ДМС України в Київській області, (Том № 1, а.с., 115), в якому зазначено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в село Стави Кагарлицького району Київської області, зареєстрований з 05.06.1999 року за адресою: АДРЕСА_3 ;

- лист Кагарлицького відділення Білоцерківської об`єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області, (Том № 1, а.с., 117), згідно з яким:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований (мешкає) за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_3 ;

- Довідка характеристика № 306, яка видана 20.11.2017 року виконкомом Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, ( Том № 1, а.с., 119), в якій зазначено наступне:
- гр. ОСОБА_4 зареєстрований та проживає один в АДРЕСА_3 .

Гр. ОСОБА_4 в даний час ніде не працює.

Компрометуючих матеріалів на гр. ОСОБА_4 до виконавчого комітету Ставівської сільської ради не надходило. Порушень громадського порядку не спостерігалось.

Характеристика видана для подання до Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу головного управління національної поліції України в Київській області;

- згідно довідки № 682, яка видана 14.11.2017 року поліклінічним відділенням Кагарлицької ЦРЛ Київської області, (Том № 1, а.с., 122), ОСОБА_4 , 1982 року народження, проживає в с. Стави Кагарлицького району Київської області, за наркологічною допомогою не звертався і на обліку в наркологічному кабінеті Кагарлицької ЦРЛ не перебуває;

- згідно довідки № 398, яка видана 14.11.2017 року поліклінічним відділенням Кагарлицької ЦРЛ Київської області, (Том № 1, а.с., 123), ОСОБА_4 , 1982 року народження, проживає в с. Стави Кагарлицького району Київської області, за психіатричною допомогою не звертався, і на «Д» обліку в психіатричному кабінеті Кагарлицької ЦРЛ не перебуває;

- згідно вимоги про судимість № 66 29122017/32012, (Том № 1, а.с., 124 125), станом на 03.01.2018 року є наступні відомості про притягнення до кримінальної відповідальності та судимості у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стави Кагарлицького району Київської області:

- 18.12.2015 року засуджений Кагарлицьким районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 роки обмеження волі.

На підставі положень ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

05.01.2017 року знятий з обліку в зв`язку з закінченням іспитового строку на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 27.12.2016 року.

- 06.07.2017 року засуджений Кагарлицьким районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі положень ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28.08.2017 року вищевказаний вирок змінено, та засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, звільненого з іспитовим строком на 2 роки;

- інформація Кагарлицького МРВ ПП ЦМУ ПВКПП Міністерства юстиції, (Том № 1, а.с., 128), згідно з якою:
На обліку в Кагарлицькому міськрайонному відділі з питань пробації з 26.10.2017 року перебував гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений 06.07.2017 року Кагарлицьким районним судом Київської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28.09.2017 року вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 06.07.2017 року змінено в частині призначеного покарання, ОСОБА_26 вважається засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

12.12.2017 року знятий з обліку Кагарлицького МРВ ПП у зв`язку з ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 01.12.2017 року - п. "е" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року;

- Згідно вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 06.07.2017 року в кримінальній справі № 368/694/17, (Том № 1, а.с., 129 132):
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні ним злочину, який передбачено ч. 1 ст. 309 КК України, як за умисні, протиправні дії, які виразилися у незаконному придбанні, виготовленні, та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Відповідно до вимог ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

В порядку п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- згідно ухвали Апеляційного суду Київської області від 28.09.2018 року, ( Том № 1, а.с., 133):
Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області задовольнити. Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 06.07.2017 року в частині призначення покарання змінити. Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки. У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи чи навчання. В решті вирок залишити без змін;

- ухвала Кагарлицького районного суду Київської області від 01.12.2018 року в справі № 368/1529/17, (том № 1, а.с., 134), згідно з якою:
Подання задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від відбування призначеного покарання вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 06.07.2017 року та ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28.09.2017 року покарання у виді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки звільнити на підставі ст. 1 п. е Закону України «Про амністію у 2016 році».

Докази по факту обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України, та які були зібрані судом під час судового слідства:

1 письмові докази:

- згідно вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 23.01.2018 року в справі № 368/957/17, (Том № 1, а.с., 153 154):
ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених cт.ст. 185 ч. 3, 162 ч. 1 КК України та призначити йому покарання:

За ст.. 185 ч. 3 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

За ст.. 162 ч. 1 КК України у виді 2 років обмеження волі.

На підставі статті 70 КК України призначити ОСОБА_13 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Кагарлицького районного суду від 26.05.2016 остаточно призначити ОСОБА_13 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 ( одного) місяця позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_13 вираховувати з моменту затримання після вступу вироку в законну силу.

- Згідно вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 21.12.2018 року, в справі № 368/872/18, (Том № 2, а.с., 32 33):
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

За ч. 3 ст.185 КК України - 3 роки позбавлення волі;

За ч. 3 ст.15, ч. 3 ст.185 КК України - 3 роки позбавлення На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі з випробуванням зі встановленням іспитового строку 1 рік та покласти обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

- Згідно листа інформації Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області за № 738/109/1009.1/01 19 від 25.02.2019 року, (Том № 2, а.с., 35):
- відповідно до Книги нарядів Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП України в Київській області інвентарний № 105 від 05.09.2017р., на добове чергування 28.09.2017р. до складу слідчо-оперативної групи заступили:

- слідчий ОСОБА_27 ,

- оперуповноважепий ОСОБА_28 ,

- інспектор криміналіст ОСОБА_29 .

2. Показання учасників процесу.

- допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_4 дав наступні показання:
Точної дати та часу не пам`ятає, але в ту ніч, коли до нього приїхали працівники поліції, вони розбудили його, а потім запитали в нього, чи немає в нього нічого забороненого, він відповів відмовою, вони вийшли з літньої кухні, а через деякий час занесли з надвору сумку з наркотичними засобами.
Так, сумка була його, але рослини він не знає звідки взялися.
Коноплю, як правило, не вживає, вживав, коли навчався.
Так, у нього була судимість, яка була пов`язана з наркотичними засобами, але вона вже погашена по амністії.
Зважаючи та таку масу та кількість виявленої речовини, вона точно не його.
Від заяви про зізнання відмовився, так як був в той час на нього моральний тиск працівників поліції, проте, назвати їх не може, так як не знає їх імен.
Працівники приїхали до нього близько 12 годин 1 години ночі.
В той час він перебував в літній кухні, на той час з ним в літній кухні перебували його два товариші, - ОСОБА_30 і ОСОБА_31 .
На той час вони наркотичних засобів не вживали, адже цього працівники поліції не виявили.
Пізніше працівники поліції пояснили, чому вони прийшли, - тому що було відпрацювання.
Чому саме до його будинку зайшли, він сказати не може.
На той час у нього судимість була погашена.
Він їм дозвіл на обшук домоволодіння не надавав, це було зроблено потім заднім числом, вони спочатку провели обшук, а потім сказали підписати, що він їм ніби то добровільно надав дозвіл на обшук, це було за його місцем проживання напередодні приїзду експерта.
Стверджував, що цю сумку заніс в будинок якийсь працівник поліції.
Стверджує, що наркотичні засоби, які були в сумці, - йому не належать.
Огляд домоволодіння проводився за адресою: АДРЕСА_3 .
На той час він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, він просто був втомлений.
Сумку працівники поліції, мабуть, знайшли в нього в дворі.

- допитаний в якості свідка ОСОБА_25 в судовому засіданні дав наступні показання:
Проживає за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Стави.

Його працівники викликали, як понятого, на слідчий експеримент. Солодкий показував, де він вирвав коноплю, в що положив, казав, що сам вживав, показував літню кухню і розказував, в якій сумці було, - в дорожній сумці, показував це при камері та двох понятих.

17.01.2018 року проводився слідчий експеримент. Це було в домогосподарстві ОСОБА_26 , заходили у двір, - з лівої сторони стоїть хата, - зправої сторони літня кухня.

Солодкий повів до літньої кухні і показував, де сумку положив, показував, де вирвав, далі повів по вуличці, і показав на те місце, де був бур`ян, де він вирвав коноплю, - близько 1 км від будинку.

Казав, що зберігав коноплю в літній кухні, а вирвав її в жовтні місяці.

Слідчий представився, - це була жінка, і був ще якийсь чоловік.

Слідчий сказав, щоб він був понятим, і роз`яснив права.

Після слідчого експерименту слідчий склала протокол, його зачитала, і вони всі підписалися.

Сумку і рослин він не бачив.

- допитаний в якості свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні дав наступні показання:
В складі СОГ був, в якій саме групі і коли, - не пам`ятає, пам`ятає лише, що слідчим був ОСОБА_32 , хто був від розшуку, - непам`ятає, так як пройшов тривалий час.

Прокурору надавав пояснення по даному питанню в приміщенні прокуратури 23.10.2018 року.

Вони виїхали за місцем проживання ОСОБА_26 , він знає, де він живе, так як неодноразово до нього виїзжав по факту крадіжок.

Він на той час працював експертом в Кагарлицькому ВП.

ОСОБА_26 був під час огляду, слідчий зачитував пам`ятки понятим, яких було залучено в кількості 2 чоловік.

Не пам`ятає, скільки було працівників поліції.

Він був лише в приміщенні літньої кухні, в яке зайшов спільно з слідчим.

Пам`ятає, що наркотичні засоби були в дорожній сумці з тканини.

Пам`ятає лише, що ОСОБА_26 був присутній при огляді.

При ньому ОСОБА_26 дозволу на огляд приміщення не надавав.

- допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_11 дав наступні показання:
На той час він обіймав осаду старшого оперуповноваженого карного розшуку Кагарлицького ВП. В літній кухні була сумка, в якій були гілки коноплі, ОСОБА_26 повідомив їм, що дану коноплю він знайшов на сміттєзвалищі, та приніс для власного споживання. Потім приїхав слідчий ОСОБА_32 , він все повилучав, евспертом був ОСОБА_33 , прізвища його не пам`ятає.

Сам факт обгляду мав місце близько обідньої години. Був він, ОСОБА_18 , так як було відпрацювання району.

Солодкого знає фактично особисто, так як до нього регулярно приїзжають.

Пам`ятає, що вилучалися гілки коноплі, а чи вилучалися пристрої для куріння, - не пам`ятає.

Солодкий притягувався за вчинення крадіжок, а тому вони відпрацьовували цих людей, які схильні до крадіжок, запитували у ОСОБА_26 , де він був.

Наркотичні засоби були в літній кухні, ОСОБА_26 власноруч писав заяву про добровільний огляд.

Солодкий, скільки разів у нього виявляли наркотичні засоби, казав, що знайшов на смітнику.

- допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_12 дав наступні показання:
Проживає за адресою: АДРЕСА_4 , ніде не працює.

Не пам`ятає точної дати, та часу, він та його брат перебували в гостях у ОСОБА_4 , в цей час до ОСОБА_26 приїхали працівники поліції, запитали у ОСОБА_26 , чи немає в нього наркотичних засобів, на що ОСОБА_26 відповів, що немає.

Потім вони попросили ОСОБА_26 перевірити горище на літній кухні, вийшли самі на вулицю, а повернулися назад з сумкою з рослинами коноплі, сказали, що знайшли на вулиці, на розі літньої кухні.

Проте, де працівники поліції взяли цю сумку, він сказати не може, адже сам він особисто не виходив з літньої кухні.

Конопля була в спортивній сумці.

Це була вечірня година.

Працівники поліції поклали на підлогу сумку в літній кухні, а потім викликали оперативну групу. Також вилучили пристрій для куріння, який знаходився в літній кухні.

Зазначив, що працівники поліції дозволу в ОСОБА_34 на огляд його домоволодіння фактично не питали.

Коноплі було дві гілки з метр довжиною кожна.

Так, він перебуває в дружніх стосунках з ОСОБА_26 , на час приїзду працівників поліції вони були всі троє в літній кухні, - пили чай.

При ньому ОСОБА_35 не писав ніяких письмових дозволів працівникам поліції на огляд домоволодіння.

Солодкий казав, що він виривав бур`ян, та збирався його викинути.

Десь орієнтовно через 10 хвилин, як знайшли коноплю, приїхали інші працівники поліції.

Так, його працівники поліції запросили в якості понятого.

Ще понятим був його старший брат, - ОСОБА_13 , який на даний час перебуває в місцях позбавлення волі в м. Житомир

Солодкий виходив з працівниками поліції, на той час він визнавав, що це конопля його.

Не роз`яснювали йому, що він буде понятим, протокол огляду місця події йому не зачитували.

- допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_13 дав наступні показання:
До засудження проживав за адресою: АДРЕСА_4 .

На даний час відбуває покарання у ОСОБА_36 за вчинення злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України.

Того дня та часу не пам`ятає, це був нічний час доби.

Так, підтримував дружні стосунки з обвинуваченим.

На час приїзду працівників поліції він з своїм братом, - ОСОБА_37 перебували в гостях у ОСОБА_34 в літній кухні, де пили чай.

В цей час зайшли працівники поліції, та почали робити обшук, вийшли на вулицю, і повернулися та занесли сумку.

Він та його брат в цей час весь час знаходилися в приміщенні літньої кухні.

Він не знав, що працівники поліції шукали, та й йому було байдуже, - йому було на похмілля, а йому сказали, що він буде понятим.

Після цього його до міліції не викликали.

Солодкий після обшуку також тоді з працівниками поліції не поїхав.

Коли приїхали працівники поліції, вони з ОСОБА_26 були втрьох, - більше нікого не було.

Протокол ніхто не зачитував, що працівники поліції записали, те він і підписав, бо йому було погано, - на похмілля.

Працівники поліції були у форменному одязі, скільки їх було, - він не знає.

Працівники поліції вели себе з ОСОБА_26 не коректно, - казали йому, що він получить, але за що, - він не знає.

Стверджує, що працівники поліції зайшли спочатку без трави, а потім зайшли вже зайшли з травою, яка була в сумці.

Точно пам`ятає, що працівники поліції занесли сумку з травою.

Він сумки цієї ніколи не бачив.

Він підписувався під протоколом огляду місця події.

Після цього він в поліцію не ходив, працівники поліції приїхали до нього до хати і привезли якийсь протокол, який він підписав.

Солодкий, відколи він відбуває покарання, до нього не телефонував.

Підтверджує категорично, що підтримує показання, які надає суду.

- допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_14 дав наступні показання:
Проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

Його працівники викликали, як понятого, на слідчий експеримент. ОСОБА_26 показував, де він її вирвав, в що положив, казав, що сам вживав, показував літню кухню у показував в якій сумці було, - в дорожній сумці, показував це при камері та понятих.

17.01.2018 року проводився слідчий експеримент. Це було в домогосподарстві ОСОБА_26 , заходили у двір, - з лівої сторони стоїть хата, - з правої сторони, - літня кухня.

Солодкий повів до літньої кухні і показував, де сумку положив, показував, де вирвав, у нього хата по тій вуличці розміщена, повів по вуличці, і показав на те місце, де був бур`ян, де він вирвав коноплю, - близько 1 км від будинку.

Казав, що зберігав коноплю в літній кухні, а вирвав її в жовтні місяці.

В якості понятого його запросив ОСОБА_26 , який в той час перестрів його на вулиці.

Слідчий представився, - це була жінка, і був ще якийсь чоловік.

Слідчий сказав, щоб він був понятим, і роз`яснив права.

Після слідчого експерименту слідчий склала протокол, його зачитала, і вони всі підписалися.

Сумку і рослин він не бачив.

- допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_15 дав наступні показання:
Проживає на даний час за адресою: АДРЕСА_8 , офіціно не працює.

28.09.2017 року він працював на посаді слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області, та перебував в складі оперативно слідчої групи.

За повідомленням чергового СОГ була направлена в с. Стави, де проживає ОСОБА_38 , у зв`язку з тим, що за його адресою зберігаються наркотичні засоби.

По приїзду на місце, за письмовою згодою ОСОБА_26 було проведено огляд. Заява була добровільна на проведення огляду місця події, під час якої було виявлено зелену речовину рослинного походження.

Також були присутні працівники карного розшуку, експерт також був присутній..

Літня кухня була з правої сторони подвір`я, в літній кухні з правої сторони була сумка, якій була рослина, пристрій для куріння.

Рослини були не сухі, стебло і листя.

Після проведення огляду місця події, ОСОБА_26 задавалися питання, що це за рослина, і звідки вона взялася, на що ОСОБА_26 повідомляв, що дану рослину він знайшов неподалік від будинку, десь в чагарниках, зберігав для власного вживання.

Понятими були брати ОСОБА_39 .

Сумка знаходилася в літній кухні на підлозі, пристрій для куріння був чи на столі, чи на грубі, - точно не пам`ятає.

Хто черговому повідомив про факт зберігання наркотичної речовини, - йому не відомо.

ОСОБА_26 знає особисто, - неодноразово виїзжав до нього.

Виїхали за адресою, яку вказав оперативний черговий.

В свій час розслідував кримінальне провадження у відношенні до ОСОБА_4 .

Коли вони приїхали на місце огляду, там вже були працівники поліції, хто, - не пам`ятає.

Солодкий стояв в дворі біля літньої кухні, брати ОСОБА_39 були в літній кухні.

ОСОБА_40 як свідків не опитували начеб - то, але точно сказати не може.

Чому там з`явилися інші працівники поліції, - він не знає, але СОГ, до якої він тоді входив, направив оперативний черговий.

Їх зустріли працівники поліції, сказали, що можливий факт зберігання наркотичних засобі, зайшли на подвір`я, ОСОБА_26 написав заяву на проведення огляду.

Він запитав у ОСОБА_26 , чи зберігає він наркотичний засіб, на що ОСОБА_26 відповів, що зберігає, і показав де зберігає.

На запитання про походження наркотичних засобів, ОСОБА_26 відповів, що знайшов їх неподалік будинку, і приніс в подвір`я для власного споживання, після чого наркотичну рослину було вилучено.

Територію всього домогосподарства СОГ не оглядала.

Він особисто залучав понятих.

Рослини були не сухі, - зім`ята рослина

Вони приїхали о 12 1 годині ночі.

Він запитав, у працівників поліції, звідки вони знають, що тут зберігаються наркотичні речовини, на що вони йому ствердну відповідь не дали. Це були працівники патрульної поліції.

На територію домогосподарства заходив він, оперуповноважений і працівники патрульної поліції, більше ніхто не заходив на територію.

Заяву в ОСОБА_26 на добровільний огляд домогосподарства відбирав працівник карного розшуку, заява була написана на його, слідчого ім`я.

Не пам`ятає, чи була відеофіксація під час огляду місця події, так як пройшло вже багато часу.

Особисто він не може сказати, чи бачили наркотичну рослину інші працівники патрульної поліції до його приїзду для огляду місця події, проте, особисто він побачив ці рослини вже в літній кухні.

Отже, суд переліковує обсяг доказів, які були враховані при винесенні вироку по факту, який мав місце 28.09.2017 року близько 00 години 10 хв., згідно з яким суд визнає невинуватим ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України.
Докази, здобуті органами досудового слідства під час досудового розслідування кримінального провадження, та на які посилалася сторона обвинувачення в судовому засіданні при обвинуваченні ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України:
- заява ОСОБА_4 , ( Том № 1, а.с., 60);

- рапорт о/у Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 28.09.2017 року, ( Том № 1, а.с., 61);

- витяг з ЄРДР від 28.09.2017 року, (Том № 1, а.с., 62);

- довідка за № 279, яка видана 28.11.2017 року виконкомом Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, (Том № 1, а.с., 65);

- Протокол огляду місця події від 28.09.2017 року, складений слідчим СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, (Том № 1, а.с., 66 68);

- Ілюстративна таблиця до протоколу ОМП, що проводився 28.09.2017 за адресою: Київська область, с. Стави, вул….. ЄРДР № 0000509 від 28.09.2017 року, ( Том № 1, а.с., 69 71);

- Клопотання слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_15 від 23.11.2017 року до слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області, (Том № 1, а.с., 73 75);

- ухвала слідчого судді Кагарлицького районного суду ОСОБА_22 від 29.11.2017 року, (Том № 1, а.с. 76 77);

- клопотання слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ГУ НП в Київській області ОСОБА_15 про арешт тимчасово вилученого майна, (Том № 1, а.с., 79 81);

- ухвала слідчого судді Кагарлицького районного суду ОСОБА_22 від 01.12.2017 року, (Том № 1, а.с. 82 83);

- Постанова слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_15 від 28.09.2017 року, (Том № 1, а.с., 84);

- квитанція про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000509, (Том № 1, а.с., 85), від 23.12.2017 року;

- постанова слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_15 від 05 жовтня 2017 року, (Том № 1, а.с., 87 88) про доручення проведення судової експертизи матеріалів речовин та виробів;

- Довідка про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 0000509 (висновоко експерта від 22.11.2017 № 19/11 2/386 СЕ/17), (Том № 1, а.с., 90);

- висновок експерта від 22.11.2017 року за № 19/11 2/386 СЕ/17, ( а.с., 91 93);

- ілюстративна таблиця до висновку експерта 22.11.2017 року за № 19/11 2/386 СЕ/17, ( а.с., 94 95);

- письмова заява ОСОБА_4 , ( Том № 1, а.с., 98);

- протокол проведення слідчого експерименту від 17 січня 2018 року, ( Том № 1, а.с., 99 108);

- заява ОСОБА_4 , ( Том № 1, а.с., 109);

- постанова слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_21 від 12 січня 2018 року про залучення захисника, (Том № 1, а.с., 110 111);

- Додаток до протоколу проведення слідчого експерименту з ОСОБА_4 від 17 січня 2017 року DVD + R 120С032680056, (Том № 1, а.с., 135 136);

- паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 18 лютого 2014 року Кагарлицьким РС ДМС України в Київській області, (Том № 1, а.с., 115);

- лист Кагарлицького відділення Білоцерківської об`єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області, (Том № 1, а.с., 117);

- Довідка характеристика № 306, яка видана 20.11.2017 року виконкомом Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, ( Том № 1, а.с., 119);

- довідка № 682, яка видана 14.11.2017 року поліклінічним відділенням Кагарлицької ЦРЛ Київської області, (Том № 1, а.с., 122);

- довідка № 398, яка видана 14.11.2017 року поліклінічним відділенням Кагарлицької ЦРЛ Київської області, (Том № 1, а.с., 123);

- вимога про судимість № 66 29122017/32012, (Том № 1, а.с., 124 125);

- інформація Кагарлицького МРВ ПП ЦМУ ПВКПП Міністерства юстиції, (Том № 1, а.с., 128);

- Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 06.07.2017 року в кримінальній справі № 368/694/17, (Том № 1, а.с., 129 132);

- Ухвала Апеляційного суду Київської області від 28.09.2018 року, ( Том № 1, а.с., 133);

- ухвала Кагарлицького районного суду Київської області від 01.12.2018 року в справі № 368/1529/17, (том № 1, а.с., 134).

Докази, здобуті судом під час судового слухання справи:
- вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 23.01.2018 року в справі № 368/957/17, (Том № 1, а.с., 153 154);

- вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 21.12.2018 року, в справі № 368/872/18, (Том № 2, а.с., 32 33);

- лист інформація Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області за № 738/109/1009.1/01 19 від 25.02.2019 року, (Том № 2, а.с., 35):

- показання обвинуваченого ОСОБА_4 ;

- показання свідка ОСОБА_25 ;

- показання свідка ОСОБА_10 ;

- показання свідка ОСОБА_11 ;

- показання свідка ОСОБА_12 ;

- показання свідка ОСОБА_13 ;

- показання свідка ОСОБА_14 ;

- показання свідка ОСОБА_15 ;

Суд зазначає, що такий обсяг доказів, які були досліджені в судовому засіданні, встановлено у повній відповідності до положень ст. 349 КПК України, - визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, так, що стосується обсягу доказів, то, судом було досліджено докази, які були надані як стороною обвинувачення, так і докази, на дослідженні яких наполягала сторона захисту, ( зокрема, - допит свідків, довідка про склад слідчо оперативної групи під час огляду домоволодіння обвинуваченого, тощо).

Крім того, судом при встановленні обсягу доказів було враховано положення ст. 22 КПК України.
Так, згідно ст. 22 КПК України:
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Отже, суд дає оцінку дослідженим доказам з урахуванням положень ст. 95, ст. 84 КПК України.
Згідно ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому прокурору, або посилатися на них.

Згідно ст. 84 КПК України
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Отже, що стосується встановлення фактичних обставин справи, та перевірки їх доказами, то суд зазначає наступне.
Оцінка судом письмових доказів, - документів по даному кримінальному провадженню.
Так, що стосується документів, то згідно ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення, тощо, відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Оцінка судом доказів в даному кримінальному провадженні у вигляді документів.
- що стосується письмової заяви ОСОБА_4 , ( Том № 1, а.с., 60), на ім`я слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_15 , в якій він надає добровільний дозвіл на огляд його домоволодіння, то такий доказ суд визнає недопустимим на підставі ч. 2 ст. 89 КК України, з огляду на наступне.
Так, згідно ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в даному випадку мало місце як де юре, так і де факто проведення обшуку в домоволодінні, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1 , а не огляд місця події.
Згідно ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей і документів.
Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, так як зазначено вище судом, у домоволодінні обвинуваченого ОСОБА_4 , яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1 , фактично було проведено обшук.

Свою позицію суд обгрунтовує тим, що жодної події, яка б давала підставу для проведення невідкладного огляду місця події у значенні частини третьої статті 214 КПК України, - не сталося, а слідча дія відбувалася виключно з метою виявлення наркотичних засобів, та під час цієї слідчої дії здійснювалося проникнення до місць, недоступних для звичайного спостереження, - територія огородженого домогосподарства обвинуваченого ОСОБА_4 , приміщення літньої кухні обвинуваченого, яка в розумінні ст. 234 КПК України є житлом, так як дане приміщення використовується обвинуваченим для проживання, - приготування їжі, ночівля, тощо.

В даному випадку слід зазначити, що відповідно до частини 2 статті 234 КПК обшук житла чи іншого володіння проводиться на підставі ухвали слідчого судді.
Навіть якщо слідчий ОСОБА_15 уважав слідчу дію, яка була проведена 28 вересня 2017 року, оглядом, це не змінює ситуації, оскільки відповідно до частини 2 статті 237 КПК огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
У цій справі не заперечується сторонами процесу, - як стороною захисту, так і стороною обвинувачення, - прокурором, що проведення слідчої дії 28 вересня 2017 року відбувалось без ухвали слідчого судді, що, звісно суперечить вимогам ст. ст. 234, 237 КПК України. Ухвала слідчого судді від 9 червня 2015 року, постановлена через 4 дні після завершення слідчої дії, не може давати підстави для проведення обшуку або огляду у володінні особи 5 червня 2015 року. У будь-якому разі у цьому випадку було порушено вимоги частини 3 статті 233 КПК щодо невідкладності звернення до суду з клопотанням про проведення обшуку після здійснення таких дій.
Суд зазначає, що таку правову позицію висловлено в Постанові ККС ВС від 22 травня 2018 року, справа № 662/1113/15.
Причому, обшук було проведено після фактичного його проведення іншими працівниками Кагарлицького ВП ГУ НП в Київській області, - працівниками карного розшуку та працівниками ГРПП.
Даний факт підтвердився в судовому засіданні як показаннями самого обвинуваченого, так і показаннями свідків, причому, свідків обвинувачення, - показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які були понятими при проведенні такої слідчої дії, яку слідчий назвав огляд місця події.

Показання вищевказаних свідків викладено вище, вони ідентичні один одному, та з них випливає, що ще до приїзду працівників слідчо оперативної групи, іншими працівниками поліції, яких встановити в судовому засіданні не вдалося, було проведено незаконний обшук домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_4 , під час якого було ніби то виявлено наркотичні засоби.

Факт присутності на території домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_4 працівників Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ще до приїзду слідчо оперативної групи також підтверджується опосередковано показаннями ще одного свідка обвинувачення, - свідка ОСОБА_15 , який на той час входив до складу СОГ, та який опосередковано підтвердив, що по приїзду на адресу обвинуваченого ОСОБА_4 , там вже перебували інші працівники Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, проте, як зазначив вищевказаний свідок, - він не пам`ятає, хто були ці працівники поліції, так як вже минуло багато часу.

Проте, суд вважає, що сам факт присутності працівників поліції на місці «огляду», яким є домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_4 , - вже ставить під сумнів законність подальших дій слідчого щодо так званої фіксації виявленого так званого злочину.

Як зазначив обвинувачений ОСОБА_4 , та показання якого підтвердив сам же слідчий ОСОБА_15 в судовому засіданні, - обвинувачений ОСОБА_4 написав дану заяву про ніби то добровільну згоду на огляд його домоволодіння на ім`я слідчого під диктовку працівників поліції вже по факту фактичного обшуку його домоволодіння іншими працівниками поліції, - ще до прибуття слідчо оперативної групи.

А тому суд вважає, що така заява обвинуваченого ОСОБА_4 була написана під психологічним примусом працівників Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, а тому такий доказх однозначно слід визнати недопустимим доказом, відповідно, таким, який не може бути покладений в обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Аналогічну правову позицію зазначено в постанові ККС ВС від 15 листопада 2018 року, справа № 554/3707/16 к, в якій зазначено зокрема, наступне:
Виходячи із кримінальних процесуальних норм, які містяться у ч. 1 ст. 233, ч. 2 ст. 237 КПК України, огляд житла чи іншого домоволодіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє, за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди.

Проте, як вбачається з показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які були понятими під час проведення «огляду місця події», працівники поліції взагалі не отримували у обвинуваченого ОСОБА_4 дозволу на огляд його домогосподарства, провівши його ще до прибуття слідчо оперативної групи, а вже потім, по факту проведених незаконних дій, у обвинуваченого ОСОБА_4 було відбірано «добровільну письмову згоду».

Також суд вважає, що на думку пересічної, звичайної людини повинен мати місце здоровий, обгрунтований сумнів у добровільності дій особи на огляд її домоволодіння, коли такий дозвіл отримується без дозволу на проникнення на територію її домогосподарства працівників поліції близько 12 годин ночі, та проникнення без доволу власника домоволодіння у житло, яким в даному випадку було приміщення літньої кухні, а тому, зважаючи на вимоги розумності, адекватності, суд вважає такий «добровільний дозвіл» проявом абсурду з сторони обвинувачення, яка, при наявності об`єктивних, непереборних обставин справи, які встановлені в судовому засіданні, все ж наполягала в судовому засіданні на добровільності згоди обвинуваченого ОСОБА_4 на фактично обшук його домоволодіння працівниками поліції при відсутності ухвали слідчого судді.

- що стосується рапорту о/у Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 28.09.2017 року на ім`я ОСОБА_41 в.о. Начальника Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, ( Том № 1, а.с., 61), то такий доказ суд визнає недопустимим на підставі ч. 2 ст. 89 КК України, з огляду на наступне.
Так, згідно ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Так, як вбачається з самого рапорту, сам працівник поліції, - о/у Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_11 власноручно фіксує (подаючи письмовий рапорт, реєструючи його в ЖЄО) той факт, що ним було здійснене незаконне проникнення в житло громадянина України без судового дозволу, яким могла бути ухвала слідчого судді, та без наявності обставин, які зазначені в ч. 1 ст. 234, ч.ч. 1, 3 ст. 233, ч. 1 ст. 237 КПК України !!!.
Процедура проникнення до житла чи іншого володіння особи ретельно врегульована положеннями ст. 233 КПК України.
Суд наголошує на тій обставині, що дана норма є імперативною, та, відповідно, вважає, що відступлення від даної норми Закон не дозволяє в будь якому випадку.
Так, згідно положень ст. 233 КПК України:
Ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно, суд констатує беззаперечний той факт, що проникнення працівників поліції, які не були та не є слідчими, зокрема, - оперуповноваженого Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 до домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_4 , та яке мало місце 28.09.2017 року близько 00 годин 10 хвилин, - було незаконним, та здійснене з порушенням як норм основного Закону, - Конституції України, так із порушенням норм галузевого права, - норм КПК України, які регулюють порядок проникнення до житла чи іншого володіння особи, порядок проведення огляду, обшуку.
Свою позицію суд обгрунтовує наступним.
Суд зазначає, що положення ст. 233 КПК України засновані на вимогах Основного Закону України, - на положенні ст. 30 Конституції України, ст. 8 КЗПЛ та відповідають загальній засаді кримінального провадження, що міститься у ст. 13 КПК України, - недоторканість житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до положень ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Так, згідно ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судом рішенням судів, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 8 КЗПЛ кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки.

Конкретизуючи зазначений міжнародний правовий стандарт та конституційне положення щодо забезпечення недоторканності житла та іншого володіння особи, кримінальний процесуальний закон установлює імперативну вимогу про неможливість проникнення до вказаних об`єктів та встановлює винятки із загального правила - можливість такого проникнення тільки на підставі ухвали слідчого судді чи за добровільною згодою особи, яка ними володіє.
Закон не вказує, у якій формі має бути викладена добровільна згода особи, яка є володільцем житла. Уявляється, що форма згоди повинна бути письмовою. Про те, що проникнення відбулося за добровільною згодою особи, також можна зазначити у протоколі обшуку чи огляду, засвідчивши згоду підписом власника.

Проте, як встановлено судом в судовому засіданні, та що обгрунтовано вище в мотивувальній частині даного вироку, добровільної згоди обвинуваченого ОСОБА_4 , причому, в тому процесуальному та фактичному вигляді, який розуміється в інтерпретації ст. 233 КПК України, - не було.
При цьому суд зазначає, що положення ст. 233 КПК України поширюються не тільки на випадки проведення в них обшуку чи огляду, як це зазначено в ст. 30 Конституції України, а й підлягають до застосуванню щодо будь-якого випадку, коли у слідчого чи прокурора виникає необхідність порушити недоторканність житла: з метою проведення допиту в житлі, слідчого експерименту, освідування особи, застосування деяких засобів забезпечення кримінального провадження, тощо.

Дійсно, кримінально процесуальний Закон закріплює випадки, коли обмеження права на недоторканність житла чи іншого володіння особи може бути здійснено в іншому, ніж передбачений ч. 1 ст. 233 КПК України порядку.
Такі випадки чітко та ясно перелічені в ч. 3 ст. 233 КПК України.
Проте, законом апріорі передбачено, що такі випадки повинні мати невідкладний характер, є винятком із загального правила, обумовлені негайним, нагальним суспільним інтересом, та повинні бути в будь якому випадку пов`язані з:

- врятуванням життя людей та майна;

- з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

Проте, суд наголошує на тій обставині, що лише користуючись вимогою крайньої необхідності, з метою захисту соціально значущих цінностей прокурор чи слідчий мають право до постановления ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи, провести в них обшук або огляд і без попереднього рішення суду.

Отже, суд наголошує, що позиція суду про незаконність проникнення працівників поліції, зокрема оперуповноваженого Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 до домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_4 , та яке мало місце 28.09.2017 року близько 00 годин 10 хвилин, обумовлена тим, що таке проникнення не було пов`язане з:
- врятуванням життя людей та майна;
- з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.
А така обставина для проникнення до житла чи іншого володіння особи, - як відпрацювання району (як це зазначено в рапорті працівника поліції в даному випадку), - апріорі не може розцінюватися як законна обставина для проникнення в житло громадянина, а тому всі докази, які здобуті під час такої незаконної дії повинні визнані судом, як недопустимі, так як здобуті з кричущим порушенням як норм Конституції України, так і норм КПК України.
Такі висновки суду в даному кримінальному провадженні повністю відповідають правовій позиції, яка висловлена в чисельних Постановах ККС ВС, так:
- Згідно Постанови ККС ВС від 3 квітня 2018 року, справа № 752/11172/15-к:
Відповідно до частини третьої статті 214 КПК здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до ЄРДР або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. До внесення відомостей в ЄРДР кримінальний процесуальний закон допускає лише проведення огляду місця події і лише у невідкладних випадках.

- Згідно Постанови ККС ВС від 23 травня 2018 року, справа № 159/451/16 к:
За загальним правилом, встановленим у ч. 2 ст. 234 та ч. 2 ст. 237 КПК України, огляд та обшук житла чи іншого володіння особи здійснюється на підставі ухвали слідчого судді. У винятковому випадку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановления ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, однак у такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій (постфактум) звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Докази, встановлені внаслідок огляду та обшуку, проведених з порушенням зазначених правил, а також, якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, є недопустимими, ( на що і наголошує в даному випадку суд щодо конкретного кримінального провадження).
- Згідно постанови ККС ВС від 07 червня 2018 року, справа № 740/5066/15-к:
За змістом статтей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені КПК, а також відповідальність, встановлена законом. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду.

Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.
Разом з тим, у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б стали підставою для проведення 01 жовтня 2015 року огляду місця події у домоволодінні ОСОБА М Натомість відомості про вчинення кримінального правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань лише на наступний день і на підставі даних, отриманих під час вказаного огляду.

За таких обставин, проведений органами досудового розслідування 01 жовтня 2015 року огляд місця події фактично є обшуком, який згідно приписів ч. 2 ст. 234 КПК здійснюється лише на підставі ухвали слідчого судді та після внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 3 ст. 214 КПК). До постановления ухвали слідчого судді слідчий, прокурор має право увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Оскільки з зазначеним клопотанням до слідчого судді прокурор, слідчий не звертались, тому згідно з ч. 3 ст. 233 КПК встановлені внаслідок такої слідчої дії докази є недопустимими й не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень.
- Згідно постанови ККС ВС від 30 жовтня 2018 року, справа № 671/1486/17:
Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного мирно володіти своїм майном.

Положенням ч. 2 ст. 30 Конституції України заборонено проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За статтею 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Тобто, законодавцем окрім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме, можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 листопада 2013 року в справі «Бєлоусов проти України» зазначив, що будь-яке втручання згідно з пунктом 1 статті 8 Конвенції повинно бути виправданим у розумінні пункту 2 як таке, що здійснюється «згідно із законом» і є «необхідним у демократичному суспільстві» задля досягнення однієї або більше законних цілей, що в ньому наводяться. Формулювання «згідно із законом» вимагає від оскаржуваного заходу як підґрунтя в національному законодавстві, так і його відповідності принципові верховенства права. Головною метою статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є захист особи від свавільного втручання державних органів. У цьому рішенні Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що огляд працівниками міліції житла заявника не проводився згідно із законом, оскільки дозвіл на огляд отримано за обставин, в яких були відсутні процесуальні гарантії, що захищають його здатність висловлювати свою справжню думку.
Виходячи із аналізу кримінальних процесуальних норм, які містяться у ч. 1 ст. 233, ч. 2 ст. 234 та ч. 2 ст. 237 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє, за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди.

Окрім того, суд звертає на правовий казус, який міститься у рапорті оперуповноваженого Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 , який полягає в тому, що він просить Т.в.о. Начальника Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_18 внести відомості, які містяться в його рапорті, - до ЄРДР.
Суд вважає, що Т.в.о. Начальника Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області підполковник поліції ОСОБА_18 не міг вносити такі відомості до ЄРДР, так як не є реєстратором в розумінні ЄРДР.
Питання про внесення відомостей про скоєний злочи, або про такий, що готується врегульовано положеннями ст. 214 КПК України.
Так, зокрема, згідно ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Отже, суб`єктами внесення відомостей про скоєний (ні) злочин (ни) до ЄРДР є лише прокурор та слідчий, проте, - ні в якому випадку не керівник органу поліції.
Далі, після внесення відомостей до ЄРДР керівник органу досудового розслідування визначає попередню правову кваліфікацію та працівника, який проводитиме розслідування. Така дія процесуально оформляється дорученням про проведення досудового розслідування, у якому мають бути зазначені: відомості про слідчого, якому доручено провести досудове розслідування; відомості про час та місце його проведення; прізвище, ім`я, по батькові заявника, відомості про інше джерело обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; відомості про керівника органу досудового розслідування, його підпис, ініціали, прізвище.
Суд наголошує на тій обставині, що, в даному випадку обов`язок зареєструвати заяву повідомлення про злочин імперативно (тобто, в будь якому випадку) покладено на посадову особу керівника слідчого відділення чи слідчого Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, Прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури Київської областіч, як на реєстраторів відомостей в розумінні ст.. 214 КПК України.
Далі, внесення відомостей до ЄРДР визначає момент початку досудового розслідування.
Одержавши від керівника доручення про проведення досудового розслідування, слідчий відразу, не зволікаючи, повинен внести відомості до ЄРДР.
ЄРДР - це створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюються збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності та надання інформації про відомості, внесені до Реєстру.
ЄРДР утворено та ведеться відповідно до вимог КПК, Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012, з метою забезпечення: єдиного обліку кримінальних правопорушень та прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження; оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування; аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі.
Реєстрація кримінальних правопорушень, осіб, які їх учинили, здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення (ст. 218 КПК).
Реєстраторами ЄРДР є: прокурори; слідчі органів поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів державного бюро розслідувань (з моменту створення).
Користувачами ЄРДР є: керівники прокуратур та органів досудового розслідування, прокурори, слідчі та інші уповноважені особи органів внутрішніх справ, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та Державного бюро розслідувань, які виконують функції з інформаційно - аналітичного забезпечення правоохоронних органів та ведення спеціальних обліків (оперативних, оперативно-облікових, дактилоскопічних, тощо) відповідно до чинного законодавства.
Внесення відомостей реєстратором здійснюється шляхом заповнення реквізитів статистичних карток або автоматичного вибору відповідних даних у довідниках та включення їх до документів первинного обліку про: кримінальне правопорушення; наслідки досудового розслідування кримінального правопорушення; заподіяні збитки, результати їх відшкодування та вилучення предметів злочинної діяльності; особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та яка підозрюється у їх вчиненні; рух кримінального провадження.
Після внесення відомостей до ЄРДР реєстратором проводиться накладення електронного цифрового підпису. Використання електронного підпису здійснюється відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис».
Законом передбачено обов`язок слідчого, прокурора, іншої службової особи, уповноваженої на прийняття заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, прийняти і зареєструвати їх. Будь-яка відмова не допускається. Очевидно, що у разі виявлення неточностей у змісті заяви чи повідомлення, поданих особисто, приймається інформація та оформляється протоколом прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення.
Існування такого рапорту вочевидь вказує на заінтересованість керівництва Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області в результатах проведення даного кримінального провадження, що, об`єктивно вказує на існування суб`єктивних чинників при розслідуванні даного кримінального провадження, при чому чинників суб`єктивних, які мають ознаки незаконності в розумінні КПК України.

- що стосується витягу з ЄРДР від 28.09.2017 року, (Том № 1, а.с., 62), то суд не вважає, що даний доказ є належним для підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Свою позицію суд обгрунтовує наступним.
Даний доказ доводить лише ту обставину, що реєстратор в розумінні ЄРДР, - начальник СК Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_19 формально дотримався положень ст. 214 КПК України, в частині реєстрації відомостей до ЄРДР рапорту оперуповноваженого Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 , так як у вищевказаному рапорті містяться ознаки вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, проте, суд ще раз наголошує на цій обставині, що існування такого витягу з ЄРДР ніяким чином належним чином не підтверджує факт вчинення такого правопорушення саме обвинуваченим ОСОБА_4 .

Навпаки, суд наголошує на тій обставині, що, так як слухання справи проводилося в загальному порядку, в матеріалах кримінального провадження повинні були б бути і інші процесуальні документи, які слідують за витягом з ЄРДР, а саме:

- письмове доручення начальника СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області слідчому цього ж слідчого підрозділу на проведення досудового слідства;

- повідомлення слідчого прокурору про початок проведення досудового розслідування по конкретному кримінальному провадженню.

Проте, прокурором на протязі тривалогоо часу слухання даного кримінального провадження таких доказів не подано, що в подальшому потягне за собою визнання ще одного доказу недопустимим, проте, як зазначено судом, про це буде обгрунтування далі.

Також суд звертає увагу, що в матеріалах кримінального провадження, наданих прокурором, відсутній витяг з ЄРДР по даному факту, де в графі «правова кваліфікація» повинно бути зазначено ч. 2 ст. 309 КК України, адже сторона обвинувачення, - прокурор в судовому засіданні наполягав на наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого саме ч. 2 ст. 309 КК України, а не ч. 1 ст. 309 КК України.

Також суд зважає на ту обставину, що на протязі тривалого часу слухання даного кримінального провадження прокурором так і не надано витяг з ЄРДР з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 309 КК України.

- що стосується довідки за № 279, яка видана 28.11.2017 року виконкомом Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, (Том № 1, а.с., 65), то суд вважає її неналежним доказом на вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
З даної довідки вбачається лише те, що обвинувачений ОСОБА_4 є власником домоволодіння, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1 , проте, суд вважає, що в даному випадку цей факт ніяким чином не впливає на наявність чи відсутність складу злочину, кримінально правову кваліфікацію події, а навпаки, з урахуванням вищевказаних фактів на норм права вказує на факт незаконного проникнення працівниками Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області в житло обвинуваченого ОСОБА_4 .

- що стосується протоколу огляду місця події від 28.09.2017 року, складений слідчим СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, (Том № 1, а.с., 66 68), то такий доказ суд визнає недопустимим на підставі ч. 2 ст. 89 КК України, з огляду на наступне.
Так, згідно ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, та судом вказувалося вище, в даному випадку мало місце як де юре, так і де факто проведення обшуку в домоволодінні, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1 , а не огляд місця події.
Згідно ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей і документів.
Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, так як зазначено вище судом, у домоволодінні обвинуваченого ОСОБА_4 , яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1 , фактично було проведено обшук.

Свою позицію суд обгрунтовуєж тим, що жодної події, яка давала підставу для проведення невідкладного огляду місця події у значенні частини третьої статті 214 КПК України, - не сталося, а слідча дія відбувалася виключно з метою виявлення наркотичних засобів, та під час цієї слідчої дії здійснювалося проникнення до місць, недоступних для звичайного спостереження, - територія огородженого домогосподарства обвинуваченого ОСОБА_4 , приміщення літньої кухні обвинуваченого, яка в розумінні ст. 234 КПК України є житлом, так як дане приміщення використовується обвинуваченим для проживання, - приготування їжі, ночівля, тощо.

Суд звертає увагу, що протокол огляду місця події (а фактично було проведено обшук) складено 28.09.2017 року в період з 00 год. 10 хв. по 00 год. 30 хв., а відомості за даним фактом внесено до ЄРДР 28.09.2017 року о 08 год. 56 хв.
Суд вважає, що такий проміжок часу є основоположним в оцінці такого доказу, а тому проведену процесуальну дію слід розцінювати не як проведення огляду місця події, а як проведення обшуку.
Така позиція суду в даному кримінальному провадженні повністю узгоджується з практикою суду Касаційної інстанції, так:
- згідно постанови ККС ВС від 31 травня 2018 року, справа № 236/439/16 к:
- суд з`ясував, що слідчий, всупереч вимогам Закону, до внесення відомостей про вчинене ОСОБА 1 кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, фактично здійснив слідчу дію особистий обшук одягу та речей 0С0БА_1, під час якого у нього було вилучено речовину рослинного походження та предмети, схожі на патрони і задля надання такій дії видимості законності, вона була оформлена протоколом огляду місця події.

Крім того, суд встановив, що затримання ОСОБА 1 в порядку ст. 208 КПК України не проводилося, протокол його затримання не складався, а отже, фактичний обшук був проведений з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки днем затримання ОСОБА_1 є 08 лютого 2016 року.

Враховуючи, що при здійсненні огляду місця події 04 лютого 2016 року, яким було вказано в протоколі ділянку місцевості поблизу домоволодіння АДРЕСА 1, слідчий фактично провів особистий обшук ОСОБА 1 та таким чином порушив вимоги кримінального процесуального закону, якими не передбачено повноважень здійснення такої слідчої дії до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, суд дійшов висновку про те, що такими діями працівників правоохоронних органів порушено засади законності кримінального провадження, визначені ст. 9 КПК України/.

Так як протокол огляду місця події від 04 лютого 2016 року, в якому відображено вилучення у ОСОБА1 речовини рослинного походження та схожих на патрони предметів, у кримінальному провадженні за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, є ключовим доказом і отриманий з порушенням закону, суд визнав недопустимими інші докази, які є похідними від проведеної з порушенням вимог кримінального процесуального закону слідчої дії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недопустимість таких доказів, з огляду на положення статей 86, 87 КПК України та вважає, що у зв`язку з зазначеним, суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА1

Така позиція суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовується при розгляді справ як джерело права.

Зокрема, вказаний суд у своєму рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» наголошував, що вираз «відповідно до закону» значною мірою покладає на національне законодавство і державу обов`язок дотримання матеріальних і процесуальних норм.

У рішенні «Гефген проти Німеччини» від 30 червня 2008 року для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані за його допомогою, будуть такими ж.

У рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року Європейський суд зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до їх несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Викладений у вироку висновок про недопустимість доказів, отриманих за результатами огляду місця події 04 лютого 2016 року, узгоджується з наведеною позицією Європейського суду з прав людини щодо допустимості доказів, який неодноразово в своїх рішеннях наголошував, що порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

- згідно постанови ККС ВС від 07 червня 2018 року, справа № 236/439/16 к:
За змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені КПК, а також відповідальність, встановлена законом. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду.

Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.

Разом з тим, у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б стали підставою для проведення 01 жовтня 2015 року огляду місця події у домоволодінні ОСОБА 2 Натомість відомості про вчинення кримінального правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань лише на наступний день і на підставі даних, отриманих під час вказаного огляду.

За таких обставин, проведений органами досудового розслідування 01 жовтня 2015 року огляд місця події фактично є обшуком, який згідно приписів ч. 2 ст. 234 КПК здійснюється лише на підставі ухвали слідчого судді та після внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 3 ст. 214 КПК). До постановлення ухвали слідчого судді слідчий, прокурор має право увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Оскільки з зазначеним клопотанням до слідчого судді прокурор, слідчий не звертались, тому згідно з ч. 3 ст. 233 КПК встановлені внаслідок такої слідчої дії докази є недопустимими й не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень.

- згідно постанови ККС ВС від 07 червня 2018 року, справа № 727/4350/16 к:
Законодавцем окрім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 листопада 2013 року в справі «Бєлоусов проти України» нагадав, що будь-яке втручання згідно з пунктом 1 статті 8 Конвенції повинно бути виправданим у розумінні пункту 2 як таке, що здійснюється «згідно із законом» і є «необхідним у демократичному суспільстві» задля досягнення однієї або більше законних цілей, що в ньому наводяться. Формулювання «згідно із законом» вимагає від оскаржуваного заходу як підґрунтя в національному законодавстві, так і його відповідності принципові верховенства права. Головною метою статті 8 Конвенції є захист особи від свавільного втручання державних органів. Високий суд дійшов висновку, що огляд працівниками міліції житла заявника не проводився згідно із законом, оскільки дозвіл на огляд отримано за обставин, в яких були відсутні процесуальні гарантії, що захищають його здатність висловлювати свою справжню думку.

Виходячи із аналізу кримінальних процесуальних норм, які містяться у ст. 233 ч. 1, ст. 234 ч. 2 та ст. 237 ч. 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє, за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди.
При цьому надання власником добровільної згоди на проникнення до його житла чи іншого володіння є гарантією захисту прав особи від зловживань слідчого, прокурора, рівноцінною гарантії у вигляді отримання на це судового рішення, а тому не потребує після здійснення таких дій (постфактум) звернення з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

- Згідно Постанови ККС ВС від 14 червня 2018 року, справа №539/2553/16-к:
- Із матеріалів провадження вбачається, що хоча ОСОБА 2 дав згоду на проведення огляду належної йому квартири, однак слідчу дію працівниками поліції було проведено у нічний час у житлі особи, на яку потерпілий вказав як на особу, причетну до вчинення злочину, і така дія була поєднана з активними діями працівників поліції з відшукання знарядь злочину шляхом відкриття шухлядок, дверцят тумбочок.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Тобто огляд як слідча дія полягає в безпосередньому спостереженні, виявленні, фіксуванні й дослідженні його учасниками матеріальних об`єктів, пов`язаних з обставинами вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, здобутого у результаті його вчинення, а також установлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Отже, обшук є слідчою дією примусового характеру, яка полягає у цілеспрямованому обстеженні приміщень, будівель та ділянок місцевості. Відповідно до ч. 6 ст. 236 КПК України слідчий, прокурор під час проведення обшуку має право відкривати закриті приміщення, сховища, речі.

Таким чином, для розмежування проведеної слідчої дії, її оцінки, а також оцінки доказів, отриманих у результаті проведення слідчої (розшукової) дії, потрібно враховувати не назву документа, використану для оформлення процедури її проведення, а зміст та спосіб фактично вчинюваних уповноваженою особою дій, мети проведення слідчої дії;

- що стосується ілюстративної таблиці до протоколу ОМП, що проводився 28.09.2017 за адресою: Київська область, с. Стави, вул….. ЄРДР № 0000509 від 28.09.2017 року, ( Том № 1, а.с., 69 71), то такий доказ суд визнає неналежним доказом на вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, так як сам протокол ОМП, додатком до якого є ілюстративна таблиця, визнаний недопуситимим доказом, що судом обгрунтовано вище;

- Що стосується клопотання слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_15 від 23.11.2017 року до слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області, (Том № 1, а.с., 73 75), то такий доказ суд визнає неналежним доказом на вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Як вказувалося судом вище, реєстратором в даному кримінальному провадженні (тобто особою, якою було внесено відомості до ЄРДР) був начальник СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_19 .

Проте, в подальшому прокурором не надано суду доказів того, що слідчий СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_15 був уповноважений на проведення досудового слідства в даному кримінальному провадженні.

Так, згідно ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Таке визначення процесуально має форму письмового доручення, яке видається керівником органу досудового розслідування на підставі п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК України.

Відповідно, незважаючи на тривалий час слухання даного кримінального провадження в суді, прокурором не приєднано до матеріалів кримінального провадження доручення нач. СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київської області ОСОБА_19 на слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_15 про доручення ОСОБА_15 проводити досудове слідство в рамках даного кримінального провадження.

Також після отримання доручення на проведення досудового розслідування в даному кримінальному провадженніслідчий СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_15 був зобов`язаний в дотримання положень ч. 6 ст. 214 КПК України направити прокурору повідомлення про початок досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Так, згідно ч. 6 ст. 214 КПК України слідчий невідкладно у письмовій формі повідомляє керівника органу прокуратури про початок досудового розслідування, підставу початку досудового розслідування та інші відомості, передбачені частиною п`ятою ст. 214 КПК України.

Відповідно, незважаючи на тривалий час слухання даного кримінального провадження в суді, прокурором не приєднано до матеріалів кримінального провадження повідомлення слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області на ім`я прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області про початок досудового розслідування.

Відповідно, при відсутності доручення на ім`я слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, починаючи з 28.09.2017 року, і до винесення постанови про створення групи слідчих від 23.11.2017 року (до складу якої включено слідчого ОСОБА_15 ) слідчий ОСОБА_15 не мав права здійснювати будь які процесуальні дії в рамках даного кримінального провадження.

- що стосується ухвали слідчого судді Кагарлицького районного суду ОСОБА_22 від 29.11.2017 року, (Том № 1, а.с. 76 77), то такий доказ суд визнає неналежним та недопустимим доказом, з огляду на наступне.
Так, вищевказана ухвала слідчого судді від 29 листопада 2017 року постановлена по сплину двох місяців після проведення слідчої дії у виді огляду слідчим домогосподарства обвинуваченого ОСОБА_4 без ухвали слідчого судді, окрім того, таке клопотання подане до слідчого судді по сплину 1 місяця 21 дня після проведення огляду домоволодіння обвинуваченого без ухвали слідчого судді.

Суд вважає, що в даному випадку в будь якому випадку грубо порушено вимоги ч. 3 ст. 233 КПК України щодо невідкладності звернення до суду з клопотанням про проведення обшуку після здійснення таких дій.
Так, згідно ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Суд в даному випадку вважає, що сплин навіть місячного строку не має ознаки невідкладності.

Окрім того, суд в даному випадку вважає, що слідчий суддя не здійснила в повній мірі перевірку факту наявності підстав для проникнення до домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_4 без ухвали слідчого судді, слідчий суддя невірно встановила природу проведеної процесуальної дії, визначивши таку процесуальну дію як огляд, а не проведення обшуку, що було фактично, та що судом обгрунтовано вище.

Аналогічну позицію зазначено в Постанові ККС ВС від 22 травня 2018 року, справа № 662/1113,15, в якій, зокрема, зазначено:
- Після проведення такого обшуку або огляду прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Клопотання повинно відповідати вимогам, що містяться у ч. 3 ст. 234 КПК. Розгляд клопотання відбувається у порядку, передбаченому ст. 234 КПК. У цьому випадку слідчий суддя здійснює не попередній, а наступний судовий контроль. Він розглядає клопотання про обшук, протокол обшуку та надані слідчим документи, а також інші матеріали, якими обґрунтовується необхідність обшуку, у день їх надходження до суду в закритому судовому засіданні за обов`язковою участю слідчого чи прокурора. Серед інших він повинен особливу увагу приділити вирішенню питання про те, чи дійсно були наявні підстави для негайного проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, установлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 225 КПК.

Окрім того, досліджувана ухвала слідчого судді заснована на доказу, який судом визнано недопустимим, а саме, - на протоколі огляду від 28.09.2017 року, а тому доказ, який грунтується на недопустимому доказу, обгрунтовано повинен визнаватися недопустимим.

Така позиція суду в даному кримінальному провадженні узгоджується з нормами Європейського права, яке також є джерелом права у вітчизняному праві.

Так, у рішенні «Гефген проти Німеччини» від 30 червня 2008 року для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані за його допомогою, будуть такими ж.
У рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року Європейський суд зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до їх несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Окрім того, суд вважає, що реальних, обгрунтованих підстав для поновлення процесуальних строків, передбачених ч. 3 ст. 223 КПК України, - у слідчого судді не було, а тому поновленння строків має вираз формалізму;

- що стосується клопотання слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ГУ НП в Київській області ОСОБА_15 про арешт тимчасово вилученого майна від 23.11.2017 року, (Том № 1, а.с., 79 81), то такий доказ суд визнає недопустимим доказом, так як він грунтується на недопустимих доказах, зокрема, протоколі огляду місця події, що судом обгрунтовано вище.

Така позиція суду в даному кримінальному провадженні узгоджується з нормами Європейського права, яке також є джерелом права у вітчизняному праві.

Так, у рішенні «Гефген проти Німеччини» від 30 червня 2008 року для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані за його допомогою, будуть такими ж.
У рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року Європейський суд зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до їх несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

- що стосується ухвали слідчого судді Кагарлицького районного суду ОСОБА_22 від 01.12.2017 року, (Том № 1, а.с. 82 83), то даний доказ то такий доказ суд визнає неналежним та недопустимим доказом, з огляду на наступне.
Даний доказ грунтується на недопустимих доказах, зокрема, - протоколі огляду місця події, ухвалі слідчого судді про надання дозволу на огляд житла в порядку, визначеному для проведення обшуку, - що судом обгрунтовано вище.

Така позиція суду в даному кримінальному провадженні узгоджується з нормами Європейського права, яке також є джерелом права у вітчизняному праві.

Так, у рішенні «Гефген проти Німеччини» від 30 червня 2008 року для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані за його допомогою, будуть такими ж.
У рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року Європейський суд зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до їх несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Окрім того, суд, з огляду на обставини справи, вважає, що у слідчого судді не було реальних, вмотивованих підстав для поновлення процесуальних строків, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, а тому таке поновлення строків має вираз формалізму, без урахування об`єктивних обставин справи;

- Що стосується Постанови слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_15 від 28.09.2017 року, (Том № 1, а.с., 84), то даний доказ судом визнається неналежним та допустимим доказом, так як грунтується на доказі, який судом визнано недопустимим, - протоколі огляду місця події.

Окрім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що слідчий ОСОБА_15 станом на 28.09.2017 року був уповноважений на проведення досудового слідства в даному кримінальному провадженні;

- що стосується квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000509, (Том № 1, а.с., 85), від 23.12.2017 року, то такий доказ судом визнається недопустимим, так як грунтується на доказу, який судом визнано недопустимим, - протоколу огляду місця події, постанові про визнання речовими доказами.

Так, у рішенні «Гефген проти Німеччини» від 30 червня 2008 року для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані за його допомогою, будуть такими ж.
У рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року Європейський суд зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до їх несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом;

- що стосується постанови слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_15 від 05 жовтня 2017 року, (Том № 1, а.с., 87 88) про доручення проведення судовогої експертизи матеріалів речовин та виробів, то такий доказ судом визнається недопустимим, так як грунтується на доказу, який судом визнано недопустимим, - протоколу огляду місця події, постанови про визнання речовими доказами, ухвали слідчого судді про надання дозволу на огляд домоволодіння в порядку, визначеному для проведення обшуку.

Так, у рішенні «Гефген проти Німеччини» від 30 червня 2008 року для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані за його допомогою, будуть такими ж.
У рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року Європейський суд зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до їх несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом;

Окрім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що слідчий ОСОБА_15 станом на 05.10.2017 року був уповноважений на проведення досудового слідства в даному кримінальному провадженні, відповідно, відсутні відомості, що дана процесуальна особа була правомочна на проведення досудового слідства в даному кримінальному провадженні;

- Що стосується Довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 0000509 (висновок експерта від 22.11.2017 № 19/11 2/386 СЕ/17), (Том № 1, а.с., 90), то такий доказ є неналежним на доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, з такого доказу можливо лише встановити вартість проведення експертизи речовин та виробів;

- Що стосується висновку експерта від 22.11.2017 року за № 19/11 2/386 СЕ/17, ( а.с., 91 93), то такий доказ суд визнає недопустимим, так як він грунтується на доказах, які судом визнані недопустимими, зокрема, протоколі огляду місця події, ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук житла, постанові слідчого про визнання речовими доказами, тощо.

Така позиція суду узгоджується, зокрема, з нормами Європейського права, які також є джерелом права у вітчизняному кримінальному процесі.

Так, у рішенні «Гефген проти Німеччини» від 30 червня 2008 року для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані за його допомогою, будуть такими ж.
У рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року Європейський суд зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до їх несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом;

- що стосується ілюстративної таблиці до висновку експерта 22.11.2017 року за № 19/11 2/386 СЕ/17, ( а.с., 94 95), то такий доказ судом визнається неналежним доказом, з огляду на ту обставину, що він заснований на доказу, який визнано судом недопустимим, - на висновку експерта;

- що стосується письмової заяви ОСОБА_4 , ( Том № 1, а.с., 98), в якій він не заперечує проти проведення слідчої дії на території його домоволодіння, то такий доказ судом визнається неналежним та недопустимим доказом, так як в судовому засіданні встановлено, що така заява викликана моральним тиском на обвинуваченого з сторони працівників поліції, відповідно, в даній заяві відсутні ознаки добровільності;

- що стосується протоколу проведення слідчого експерименту від 17 січня 2018 року, ( Том № 1, а.с., 99 108), то такий доказ судом визнається неналежним доказом, з огляду на наступне.

Так, на арк. № 105, Том № 1, вся процесуальна дія слідчого у виді слідчого експерименту, а саме, хід слідчого експерименту, показання обвинуваченого, його дії, знайшла своє відображення в двох реченнях:

- зміст проведеної слідчої дії зазначено в протоколі в неповному обсязі через проведення безперервної відеозйомки. Диск із записом даної слідчої дії додано до протоколу, про що учасники слідчого експерименту не заперечували.

Такі дії слідчого грубо порушують положення ст. 104 КПК України, зокрема, згідно положень вищевказаної норми процесуального права:

1. У випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

2. У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.

Якщо за допомогою технічних засобів фіксується допит, текст показань може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього.

Запис, здійснений за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів під час проведення слідчим, прокурором обшуку, є невід`ємним додатком до протоколу. Дії та обставини проведення обшуку, не зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні.

3. Протокол складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:

місце, час проведення та назву процесуальної дії;

особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада);

всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання);

інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання;

2)описової частини, яка повинна містити відомості про:

послідовність дій;

отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи;

3) заключної частини, яка повинна містити відомості про:

вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації;

спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу;

зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.

Перед підписанням протоколу учасникам процесуальної дії надається можливість ознайомитися із текстом протоколу.

5. Зауваження і доповнення зазначаються у протоколі перед підписами. Протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії. Якщо особа через фізичні вади або з інших причин не може особисто підписати протокол, то ознайомлення такої особи з протоколом здійснюється у присутності її захисника (законного представника), який своїм підписом засвідчує зміст протоколу та факт неможливості його підписання особою.

6. Якщо особа, яка брала участь у проведенні процесуальної дії, відмовилася підписати протокол, про це зазначається в протоколі. Такій особі надається право дати письмові пояснення щодо причин відмови від підписання, які заносяться до протоколу. Факт відмови особи від підписання протоколу, а також факт надання письмових пояснень особи щодо причин такої відмови засвідчується підписом її захисника (законного представника), а у разі його відсутності - понятих.

Отже, як вбачається з протоколу слідчого експерименту, у ньому в порушення п. 2 ч. 3 ст. 104 КПК України взагалі відсутня описова частина, відповідно, протокол є неналежно оформлений, а тому такий доказ слід визнати неналежним.
Так, дійсно, згідно положень ч. 2 ст. 104 КПК України дозволяється при здійснненні фіксації технічними засобами не заносити до протоколу текст показів, але лише при одній процесуальній дії, - при процесуальній дії допиту, при інших процесуальних діях наявність в протоколі описової частини є обов`язковою, а тому суд вважає, що слідчий, який проводив дану процесуальну дію, належним чином не оформив її результати, а тому такий протокол є неналежним доказом;

- що стосується заяви ОСОБА_4 , ( Том № 1, а.с., 109), в якій він просить залучити до участі в кримінальному провадженні захисника для захисту його законних прав та інтересів, то такий доказ суд визнає як неналежний доказ на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Даний документ свідчить лише про ту обставину, що ОСОБА_4 , який на час подання заяви мав процесуальний статус підозрюваного, скористався своїм правом на захист, яке йому гарантоване п. 13 ч. 1 ст. 7, ст. 20 КПК України, а тому використання такого права стороною захисту не може свідчити про винуватість сторони, яка скористалася правом на захист;

- що стосується постанови слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_21 від 12 січня 2018 року про залучення захисника, (Том № 1, а.с., 110 111), то даний доказ суд визнає як неналежний доказ на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Даний документ, на думку суду, свідчить лише про ту обставину, що слідчий формально виконав свої обов`язки, які полягають в тому, що слідчий зобов`язаний забезпечити захисника в даному кримінальному провадженні при наявності заяви сторони захисту про надання захисника через центр вторинної безоплатної допомоги.

Проте, суд вважає, що в даному випадку апріорі право обвинуваченого ОСОБА_4 на захист було грубо порушено працівниками Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, починаючи з незаконного обшуку в його домоволодінні, та, фактично на протязі всього досудового слідства.
Так, суд зазначає, що по кримінальному провадженню було проведено фактично більшість слідчих дій, аж потім слідча ОСОБА_21 призначає захисника ОСОБА_4 .

Суд вважає, що така ситуація, з огляду на незаконність проведеного обшуку була вигідна прокурору та слідчому, так як давала їм змогу спочатку провести всі основоположні слідчі дії, а аж потім ніби то забезпечити підозрюваному ОСОБА_4 право на захист.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 ніби то і був забезпечений захисником, проте, суд вважає, що такий захист був, як зазначити, «про очі», та не був направлений на реальне забезпечення права на захист підозрюваному.

Свою позицію суд обгрунтовує наступним.

Так, дійсно, ОСОБА_4 12.01.2018 року було через центр вторинної безоплатної допомоги надано захисника ОСОБА_8 , але суд наголошує на тій обставині, що захисник був призначений фактично лише за 9 днів до складення обвинувального акту та його затвердження прокурором, (Том № 1,, а.с., 2, 5), за 9 днів перед виконанням вимог ст. 290 КПК України, - ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, звісно ж, після виконання всих слідчих дій, під час яких підозрюваний ОСОБА_4 фактично був позбавлений органом досудового слідства такого основоположного права, як право на захист.

Суд наголошує також на тій обставині, що захисник обвинуваченого ОСОБА_4 фактично був позбавлений органом досудового слідства належним чином здійснювати захист свого підзахисного під час досудового слідства, проте, під час судового слідства ним було вказано на грубі порушення органу досудового слідства під час проведення досудового слідства по даному кримінальному провадженню, що і знайшло вираз в позиції захисника щодо винесення виправдувального вироку по даному кримінальному провадженню.

Що ж до порушення права на захист, то суд додатково зазначає наступні норми національного та міжнародного права.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на захист.

Згідно ст. 20 КПК України:
Підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
У випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, підозрюваному, обвинуваченому правова допомога надається безоплатно за рахунок держави.
Згідно ч. 5 ст. 22 КПК України захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний має право на першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - мати такі побачення без обмеження їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату;

Суд зазначає, що вручення підозри, проведення слідчого експерименту, є процесуальними діями, а тому вручення в даному випадку підозри, проведення слідчого експерименту без захисника (при його вже наявності) грубо порушує саме вимоги п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК України.
Застосування норм ЄСПЛ.
Так, ЄСПЛ сформулював ряд положень, згідно з якими відмова затриманому в доступі до адвоката впродовж першого часу допитів поліцією у ситуації, коли праву на захист могло бути завдано непоправної шкоди (якою б не була підстава такої відмови), є несумісним із правами обвинуваченого, передбаченими підп. «с» ч. 3 ст. 6 КЗПЛ (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 8 лютого 1996 р.). При цьому під обвинуваченням у розумінні ст. 6 КЗПЛ ЄСПЛ розуміє не лише офіційне повідомлення про обвинувачення, а й інші заходи, пов`язані з підозрою у вчиненні злочину, які спричиняють серйозні наслідки або істотним чином позначаються на становищі підозрюваного, тобто вважає необхідним виходити зі змістовного, а не формального розуміння обвинувачення (рішення у справі «Девеєр проти Бельгії» від 27 лютого 1980 р.; «Екле проти ФРН» від 15 липня 1982 р., «Фоті та інші проти Італії» від 10 грудня 1982 р.). Саме такі підходи ЄСПЛ мають для вітчизняного правозастосовника важливе значення, оскільки за діючим КПК існує інститут підозри, а притягнення до кримінальної відповідальності починається саме з повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Само наділення підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого правом на захист ще не є забезпеченням у повному обсязі цього права. Воно є лише передумовою забезпечення. Публічний характер кримінального процесу визначає обов`язок слідчого, прокурора, слідчого судді, суду роз`яснити особі право мати захисника, забезпечити їм право отримати кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника, а також можливість захищатися встановленими законом засобами захисту від підозри та обвинувачення.

Згідно з положеннями КЗПЛ (п. «с» ч. 3 ст. 6), а також практикою ЄСПЛ, який у рішенні у справі «Артико проти Італії» від 13 травня 1980 р. визнав, шо у ст. 6 Конвенції йдеться про правову допомогу, а не про призначення захисника. Само призначення ще не є забезпеченням ефективною правовою допомогою, призначений адвокат може через різні обставини (об`єктивні чи суб`єктивні) не виконати належним чином свої професійні обов`язки. Органи влади, «якшо вони поінформовані про те, повинні або замінити захисника, або примусити його виконувати свої професійні обов`язки».

Відповідно, аналогічну ситуацію ми маємо в даному випадку, - призначений захисник, - адвокат ОСОБА_8 взагалі практично не брав участь в захисті прав підозрюваного ОСОБА_4 , захисник не мав фізичної змоги з`явитися на проведення слідчого експерименту, в зв`язку з чим він був проведений з підозрюваним ОСОБА_4 без захисника,, що свідчить про ненадання органом досудового слідства ефективного захисту інтересів підозрюваного ОСОБА_4 , та, відповідно, порушенням його права на захист, та, відповідно, порушенням ст. 6 Конвенції.

Слід зазначити в даному випадку, що недопущення чи ненадання своєчасно захисника, а також інше грубе порушення права підозрюваного, обвинуваченого, підсудного на захист, вчинене слідчим, прокурором або суддею, спричиняє кримінальну відповідальність за статтею 374 КК України.
Також вважаю, що слідчим та прокурором було порушено норму Основного Закону України, - Конституції України, зокрема, положення ст. 59, де, зокрема, зазначено:
Кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Суд зазначає, що виявлене ним порушення права обвинуваченого ОСОБА_4 на захист, яке допустила сторона обвинувачення під час досудового розслідування кримінального провадження, окрім іншого, - є підставою для винесення виправдувального вироку;

- що стосується додатку до протоколу проведення слідчого експерименту з ОСОБА_4 від 17 січня 2017 року DVD + R 120С032680056, (Том № 1, а.с., 135 136), то такий доказ суд визнає неналежним та недопустимим.
Так, що стосується неналежності, то суд зазначає, що даний диск є додатком до доказу, який судом вище вже визнано неналежним доказом, - а саме, - протоколом слідчого експерименту.

Що стосується недопустимості, то слід зазначити наступне.

Враховуючи вимоги розумності, логічності, суд приходить до висновку, що даний диск не є оригіналом, а є копією проведення слідчого експерименту.

Так, в протоколі проведення слідчого експерименту зазначено лише, що здійснювався відеозапис відеокамерою «Самсунг».

Слідчим не зазначено ні моделі відеокамери, ні її серійного номеру, відповідно, - ідентифікувати відеокамеру, якою здійснювалася відеофіксація слідчої дії, - слідчого експерименту, - не можливо.

Також слідчим не ідентифіковано в протоколі матеріальний носій інформації, на який здіснювалося занесення інформації, - а саме, - відеофіксації слідчого експерименту, відповідно, ідентифікувати матеріальний носій інформації, на який здійснювалося занесення інформації, - відеофіксація слідчого експерименту, - неможливо.

Крім того, прокурором не надано протоколу виготовлення копії відеозапису, - відеозапису слідчого експерименту, відповідно, ідентифікувати диск, який міститься на арк. 136, Том № 1, - неможливо.

Крім того, прокурором не надано суду копію постанови слідчого про визнання такого диску речовим доказом, та вирішення питання про його зберігання, відповідно, даний диск не є речовим доказом, а тому є недопустимим доказом;

- Що стосується паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 18 лютого 2014 року Кагарлицьким РС ДМС України в Київській області, (Том № 1, а.с., 115), то такий доказ є неналежним доказом на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309, з даного документу можна встановити громадянство та анкетні дані обвинуваченого ОСОБА_4 ;

- що стосується листа Кагарлицького відділення Білоцерківської об`єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області, (Том № 1, а.с., 117), то такий доказ є неналежним доказом на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309, з даного документу можна встановити лише ідентифікаційний номер обвинуваченого;

- Що стосується Довідки характеристики № 306, яка видана 20.11.2017 року виконкомом Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, ( Том № 1, а.с., 119), то такий доказ є неналежним доказом на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309, з даного документу можна встановити лише ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується позитивно, відповідно, де юре такий доказ характеризує обвинуваченого в даному кримінальному провадженні, - який не схильний до порушення норм моралі, суспільства, правил суспільного співжиття.

- Що стосується довідки № 682, яка видана 14.11.2017 року поліклінічним відділенням Кагарлицької ЦРЛ Київської області, (Том № 1, а.с., 122), то такий доказ є неналежним доказом на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309, з такого документу лише вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 за наркологічною допомогою не звертався, на обліку в наркологічному кабінеті не перебуває.

Додатково до даного факту суд зазначає, що в будь якому злочині слід встановити мотив та мету, що дає змогу зрозуміти правову природу вчиненого злочину.

В даному ж випадку, якщо обвинувачений ОСОБА_4 не перебуває на обліку в нарколога, то фактично, в даному кримінальному провадженні відсутні мотив та мета, - для власного споживання.

Значним недоліком, на думку суду, в перші моменти проведення досудового слідства було те, що негайно не було відправлено на медичне освідування ОСОБА_4 та інших осіб, які перебували в приміщенні на освідування на факт вживання наркотичних засобів.

Відповідно, відсутній доведений факт вживання, - відсутня мета вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України;

- Що стосується довідки № 398, яка видана 14.11.2017 року поліклінічним відділенням Кагарлицької ЦРЛ Київської області, (Том № 1, а.с., 123), то такий доказ є неналежним доказом на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309, з даного доказу лише вбачається той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 не схильний до зловживання алкогольними напоями;

- Що стосується вимоги про судимість № 66 29122017/32012, (Том № 1, а.с., 124 125), то такий доказ є неналежним доказом на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309, з даного доказу лише вбачається той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, проте, в даному випадку слід керуватися п. 10 ч. 1 ст. 7, ст. 17 КПК України, - презумпцією невинуватості та забезпечення доведеності вини, тобто, попередні факти притягнення до кримінальної відповідальності ніяким чином не впливають на доведеність вини у вчиненні нового злочину;

- Що стосується інформації Кагарлицького МРВ ПП ЦМУ ПВКПП Міністерства юстиції, (Том № 1, а.с., 128), то такий доказ є неналежним доказом на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309, з даного доказу лише вбачається той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 був знятий з обліку Кагарлицького МРВ ПП у зв`язку з ухвалою суду про застосування до нього положень Закону України «Про амністію в 2016 році».

Суд вважає, що даний факт ніяким чином не впливає на факт доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України;

- Що стосується Вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 06.07.2017 року в кримінальній справі № 368/694/17, (Том № 1, а.с., 129 132), то такий доказ є неналежним доказом на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309, з даного доказу лише вбачається той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, проте, в даному випадку слід керуватися п. 10 ч. 1 ст. 7, ст. 17 КПК України, - презумпцією невинуватості та забезпечення доведеності вини, тобто, попередні факти притягнення до кримінальної відповідальності ніяким чином не впливають на доведеність вини у вчиненні нового злочину;

- Що стосується Ухвали Апеляційного суду Київської області від 28.09.2018 року, ( Том № 1, а.с., 133), то такий доказ є неналежним доказом на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309, з даного доказу лише вбачається той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, проте, в даному випадку слід керуватися п. 10 ч. 1 ст. 7, ст. 17 КПК України, - презумпцією невинуватості та забезпечення доведеності вини, тобто, попередні факти притягнення до кримінальної відповідальності ніяким чином не впливають на доведеність вини у вчиненні нового злочину;

- Що стосується ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 01.12.2018 року в справі № 368/1529/17, (том № 1, а.с., 134), то такий доказ є неналежним доказом на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309, з даного доказу лише вбачається той факт, що до обвинуваченого ОСОБА_4 судом в 2017 році було застосовано положення Закону України «Про амністію» в 2016 році»;

Оцінка доказів, здобутих судом під час судового слухання справи:

- що стосується вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 23.01.2018 року в справі № 368/957/17, (Том № 1, а.с., 153 154), то такий доказ є неналежним доказом на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309, з даного доказу лише вбачається той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, проте, в даному випадку слід керуватися п. 10 ч. 1 ст. 7, ст. 17 КПК України, - презумпцією невинуватості та забезпечення доведеності вини, тобто, попередні факти притягнення до кримінальної відповідальності ніяким чином не впливають на доведеність вини у вчиненні нового злочину;

- що стосується вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 21.12.2018 року, в справі № 368/872/18, (Том № 2, а.с., 32 33), то такий доказ є неналежним доказом на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309, з даного доказу лише вбачається той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, проте, в даному випадку слід керуватися п. 10 ч. 1 ст. 7, ст. 17 КПК України, - презумпцією невинуватості та забезпечення доведеності вини, тобто, попередні факти притягнення до кримінальної відповідальності ніяким чином не впливають на доведеність вини у вчиненні нового злочину;

- що стосується листа інформації Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області за № 738/109/1009.1/01 19 від 25.02.2019 року, (Том № 2, а.с., 35), то такий доказ є неналежним доказом на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309, навпаки, з даного письмового доказу, який суд визнає належним та допустимим вбачається нещирість показів свідка ОСОБА_10 , який, з його слів, ніби то був експертом при виїзді при проведенні обшуку в домогосподарстві обвинуваченого ОСОБА_4 .

Хоча як вбачається з вищевказаної довідки, експертом в СОГ, яка виїздила на місце огляду була інша особа, - криміналіст експерт ОСОБА_29 .

Даний факт підтвердив в судовому засіданні і сам слідчий, який був допитаний в якості свідка, - ОСОБА_15 та свідок ОСОБА_11

- що стосується показання обвинуваченого ОСОБА_4 , та які судом наведені вище, то суд вважає його покази логічними, послідовними, які не суперечать іншим доказам, а саме, показанням свідків, які були понятими, навпаки, - підтверджуються показаннями інших свідків, допитаних в судовому засіданні, навіть показаннями свідків, - працівників поліції.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в тому, що він не надавав добровільної згоди на обшук його домоволодіння іншим працівникам поліції, що вони його здійснили ще до приїзду СОГ, - підтверджується показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в тому, що обшук його домолодіння, - зокрема, приміщення літньої кухні було проведено працівниками поліції ще до приїзду слідчо оперативної групи, в повній мірі підтверджено показаннями самих понятих, - свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в тому, що сумку з наркотичним засобом занесено було в приміщення літньої кухні працівниками поліції, в повній мірі підтверджено показаннями самих понятих, - свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Отже, показання обвинуваченого ОСОБА_4 , якому в судовому засіданні було роз`яснено його права, які передбачено ст. 63 Конституції України, та ст. 18 КПК України, та які надані ним добровільно, дають підстави суду визначитися щодо тієї обставини, що в його діях відсутній склад злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України.

Окремо слід зазначити, що покази обвинуваченого ОСОБА_4 , які свідчать про порушення норм процесуального права при проведенні фіксації доказів по кримінальному провадженню, та які судом вказано вище, а саме, показання в частині незаконного обшуку його домоволодіння, показання в частині занесення сумки з наркотичним засобом в приміщення літньої кухні самими працівниками поліції, - прокурором в судовому засіданні не спростовано належними та допустимими доказами, навпаки, такі показання підтвердилися знову ж таки показаннями свідків, серед яких, зокрема, є і працівники поліції.

Вищевказане дає підстави суду відноситися до показів обвинуваченого ОСОБА_4 позитивно, а до обставин, на яких наполягає прокурор, які слугують підставою для пред`явленого обвинувачення, - суд, відповідно, відноситься критично.

Що ж стосується ніби то добровільної угоди про визнання обвинувачення, та добровільності подання зізнання у вчиненому злочині, то в ході судового слідства встановлено, що до обвинуваченого ОСОБА_42 з боку працівників поліції застосовувався психологічний примус, що зводить нанівець вищевказані факти ніби то первинного визнання вини обвинуваченим на досудовому слідстві, та на первих етапах судового слідства.

Суд окремо зазначає, що на первому етапі судового слідства судом було винесено ухвалу про так званий порядок дослідження доказів по справі, але після первинних пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 , у суду виник сумнів в обставинах справи, які викладені в обвинувальному акті, а тому судом було винесено ухвалу про повний порядок дослідження доказів по справі, що потягнуло за собою виявлення судом чисельних порушень норм процесуального права відповідальними особами Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області

- що стосується показань свідка ОСОБА_25 , які судом наведені вище, то суд зазначає наступне.
Дійсно, такий свідок був понятим при проведенні слідчого експерименту. Проте, протокол слідчого експерименту судом вище визнано неналежним доказом.

Окрім того, показання даного свідка свідчать про порушення слідчим права обвинуваченого ОСОБА_4 на захист, так як слідчий експеримент був проведений без участі захисника, - при його наявності в даному кримінальному провадженні.

- що стосується показань свідка ОСОБА_10 , які судом наведено вище, то суд відноситься до таких показань критично, з огляду на наступне.
Даний свідок стверджує, що він був експертом при огляді домоволодіння ОСОБА_42 що спростовується показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , які зазначили, що під час огляду домоволодіння був експертом експерт ОСОБА_29 .

Показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_11 підтверджується офіційним документом, виданим Кагарлицьким ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, - у формі довідки, з якого вбачається, що на той час в складі СОГ перебував експерт криміналіст ОСОБА_29

- що стосується показань свідка ОСОБА_11 , то суд зазначає наступне.
З показань такого свідка, який є оперативним працівником Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області вбачається лише той факт, що обшук домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_4 відбувся ще до приїзду слідчо оперативної групи, причому, обшук проведено без ухвали слідчого судді.

До решти показань суд відноситься критично, з огляду на спростування їх іншими свідками, зокрема, - понятими.

- що стосується показань свідка ОСОБА_12 , які судом наведені вище, то суд зазначає наступне.
З показань даного свідка, який був понятий при проведенні огляду місця події, вбачається, що обшук домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_4 відбувся ще до приїзду СОГ, що наркотичні засоби в приміщення літньої кухні занесли працівники поліції.

Також з показань даного свідка вбачається, що працівники поліції фактично обшукали домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_4 без його добровільної згоди, - ще до написання ним письмової розписки про ніби то добровільну згоду на огляд його домоволодіння працівниками поліції.

Суд зазначає, що показання даного свідка не суперечать показанням обвинуваченого ОСОБА_4 в тій частині, що працівниками поліції уповноваженими особами, - було допущено ряд суттєвих порушень процесуального права, що потягнуло в даному кримінальному провадженні визнання більшості доказів, наданих стороною обвинувачення, - неналежними та недопустимими, що і послугувало винесенню виправдувального вироку.

Відповідно, показання свідка ОСОБА_12 суд вважає логічними, послідовними, такими, що не суперечать об`єктивним обставинам справи, не суперечать показанням інших учасників процесу, письмовим доказам, а тому такі показання потягнули за собою визнання доказів, вказаних вище судом, - недопустимими, та такі показання суд покладає в перелік доказів, які послугували винесенню виправдувального вироку.

- що стосується показань свідка ОСОБА_13 , які судом наведені вище, то суд зазначає наступне.
З показань даного свідка, який був понятий при проведенні огляду місця події, вбачається, що обшук домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_4 відбувся ще до приїзду СОГ, що наркотичні засоби в приміщення літньої кухні занесли працівники поліції.

Також з показань даного свідка вбачається, що працівники поліції фактично обшукали домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_4 без його добровільної згоди, - ще до написання ним письмової розписки про ніби то добровільну згоду.

Суд зазначає, що показання даного свідка не суперечать показанням обвинуваченого ОСОБА_4 в тій частині, що працівниками поліції уповноваженими особами, - було допущено ряд суттєвих порушень процесуального права, що потягнуло в даному кримінальному провадженні визнання більшості доказів, наданих стороною обвинувачення, - неналежними та недопустимими, що і послугувало винесенню виправдувального вироку.

Відповідно, показання свідка ОСОБА_13 суд вважає логічними, послідовними, такими, що не суперечать об`єктивним обставинам справи, не суперечать показанням інших учасників процесу, письмовим доказам, а тому такі показання потягнули за собою визнання доказів, вказаних вище судом, - недопустимими, та такі показання суд покладає в перелік доказів, які послугували винесенню виправдувального вироку.

- що стосується показань свідка ОСОБА_14 , які судом наведені вище, то суд зазначає наступне.
Дійсно, такий свідок був понятим при проведенні слідчого експерименту. Проте, протокол слідчого експерименту судом вище визнано неналежним доказом.

Окрім того, показання даного свідка свідчать про порушення слідчим права обвинуваченого ОСОБА_4 на захист, так як слідчий експеримент був проведений без участі захисника, - при його наявності в даному кримінальному провадженні.

- що стосується показань свідка ОСОБА_15 , та які судом наведено вище, то суд зазначає наступне.
Отже, в той час, як достеменно судом в судовому засіданні встановлено, що обшук домогосподарства відбувся фактично ще до прибуття СОГ, заява на добровільний огляд домоволодіння була подана слідчому постфактум, - після прибуття слідчо оперативної групи, до прибуття якої було здійснено обшук домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_4 .

Також підтверджує той факт, що сумка з наркотичними засобами на час прибуття СОГ вже була в приміщенні літньої кухні, що узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які були понятими при проведенні слідчої дії, - огляду місця події.

Інші докази в судовому засіданні не досліджувалися.
Відповідно, суд, ретельно перевіривши докази по кримінальному провадженні, оцінивши докази на підставі ст. 94 КПК України з точки зору їх об`єктивності, належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, керуючись загальними принципами кримінального поцесу, - верховенство права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, свободи від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї, забезпечення права на захист, змагальності сторін та свободи в поданні суду своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередності дослідження показань, речей і документів, диспозитивності, мовою, якою здійснюється кримінальне провадження, приходить до висновку щодо визнання невинуватим та виправдання обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України, та, відповідно, його виправдання по даному кримінальному провадженню.
Відповідно, суд вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 відсутній склад злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України, а тому немає підстав для притягнення його до кримінальної відповідальності та призначення йому кримінального покарання у межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України.
Обґрунтування рішення суду про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України.
Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, який передбачено цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Отже, суд зазначає, що єдиною підставою кримінальної відповідальності є склад злочину, тобто повинна бути доведена наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_4 усіх юридичних ознак складу злочину, визначеного в диспозиції ч. 2 ст. 309 КК України, які повинні були б бути доведені стороною обвинувачення в судовому засіданні, проте, суд вважає, що стороною обвинувачення такого не здійснено.
Склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Предметом злочину в даному випадку є особливо небезпечний наркотичний засіб, - канабіс.
Обов`язковою ознакою складу злочину, що розглядається, є наявність предметів, що становлять підвищену небезпеку для здоров`я людей. Такими предметами в даному випадку є:
- наркотичний засіб;
Поняття та ознаки предметів, що становлять підвищену небезпеку для життя та здоров`я людей, визначаються в Законі України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» в редакції від 22 грудня 2006 р. з наступними змінами.
При цьому всі ці предмети (крім аналогів) передбачені Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів (далі - Перелік), який складений відповідно до законодавства і міжнародних зобов`язань України і затверджений Постановою КМУ від 6 травня 2000 р. № 770 з наступними змінами. Перелік складається з чотирьох таблиць (Таблиці І, II, III і IV), кожна з яких включає Список № 1 і Список № 2, а Таблиця І - ще й Список № 3. Ці списки містять перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, обіг яких в Україні або взагалі заборонений (наприклад, Списки № 1 і 2 Таблиці І), або обмежений, але щодо якого встановлюються заходи контролю різного ступеня суворості.
В даному випадку наркотичний засіб - речовина природна, рослина, включена до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів. Наркотичний засіб природного походження - похідні коноплі, - наркотичний засіб канабіс.
Об`єктивна сторона складу злочину має вираз у таких умисних діях:
-виготовлення;
-придбання;
-зберігання;
-перевезення наркотичних засобів.
Так, суд вважає, що в даному випадку стороною обвинувачення взагалі не доведена об`єктивна сторона складу злочину, з огляду на наступне.
Незаконне виготовлення наркотичного засобу, - усі дії винуватої особи, спрямовані на переробку наркотичного засобу, у результаті яких на основі наркотичного засобу був одержаний готовий до використання та (або) вживання наркотичний засіб, - канабіс.
Незаконне виготовлення наркотичних засобів або психотропних речовин утворює закінчений склад злочину з моменту, коли почали вчинятися дії, спрямовані на одержання таких засобів чи речовин, готових до вживання, або на рафінування чи підвищення у препаратах їх концентрації (п. 3 ППВСУ від 26 квітня 2002 р. № 4).
Незаконне придбання наркотичного засобу, - привласнення винуватою особою знайденого наркотичного засобу, шляхом переміщення його з місця зрощення до свого помешкання, чи іншого володіння.
Придбання наркотичних засобів вважається закінченим злочином з моменту фактичного заволодіння ними особою.
Незаконне зберігання, - умисні дії винної особи, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичного засобу, - канабісу у володінні винної особи.
Відповідальність за незаконне зберігання наркотичного засобу у винної особи настає незалежно від його тривалості. Зберігання наркотичного засобу вважається закінченим злочином з моменту, коли такий засіб фактично почав перебувати у володінні винної особи.
Відповідно, суд вважає, що, з огляду на визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події, встановлення судом в судовому засіданні факту проведення фактичного обшуку в домоволодінні обвинуваченого ОСОБА_4 без ухвали слідчого судді, та наявності обгрунтованих,законних підстав для проведення такого обшуку, прокурором в судовому засіданні не доведено факту виготовлення, придбання, зберігання наркотичного засобу, - канабісу саме обвинуваченим ОСОБА_4 , тобто, в судовому засіданні не доведено достеменно той факт, що вилучені наркотичні засоби у домоволодінні ОСОБА_4 , - належать саме обвинуваченому.
В даному випадку суд також звертає увагу на таку складову складу злочину, як суб`єктивна сторона складу злочину, так як даний елемент складу злочину має також значення для кваліфікації дій обвинуваченого .
Так, суб`єктивна сторона складу злочину, - це дії обвинуваченого, (прямий умисел), спрямовані на незаконне придбання, виготовлення, зберігання, перевезення наркотичного засобу, - з метою власного споживання.
Отже, мета злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, - власне споживання та використання наркотичного засобу в господарських цілях.
Так, як судом вказано вище, по місцю проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується лише з позитивної сторони, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відповідно, суд вважає, що при таких характеризуючих обставинах у стороннього, пересічного громадянина може виникнути сумнів у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 вживає наркотичні засоби.
Також суд звертає увагу на ту обставину, що стороною обвинувачення під час досудового слідства не призначено та не проведено судово психологічну наркологічну експертизу, висновок якої був би належним чи допустимим доказом на підтвердження того факту, що обвинувачений ОСОБА_4 вживав, вживає наркотичні засоби, що, при позитивному результаті експертизи могло б вказувати на ту обставину, що даний громадянин гіпотетично міг зберігати наркотичні засоби для власного вживання, зокрема, шляхом куріння.
Крім того, що стосується виправдання судом обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КПК України, слід зазначити наступне.
Між доказами, які надані стороною обвинувачення в обґрунтування факту вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України обвинуваченим ОСОБА_4 взагалі відсутні необхідні просторово - часові, причинно - наслідкові, безпосередні і опосередковані зв`язки, які б дійсно свідчили б про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Так, на думку суду, стороною обвинувачення не доведено в діях обвинуваченого ОСОБА_4 один з головних елементів складу злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України, - об`єктивну сторону складу злочину, також прокурором не обгрунтовано суб`єктивну сторону складу злочину, не доведено мету, з якою даний злочин міг би вчинити обвинувачений ОСОБА_4 .
Отже, зглядаючись на обставини кримінального провадження, які вище досліджені судом, та застосування норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що прямими доказами, які могли б бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, могли б бути, - належним чином оформлений протокол обшуку, після, звісно ж, - отримання ухвали слідчого судді на проведення обшуку, належним чином складений протокол слідчого експерименту, висновок судової наркологічної експертизи, тощо, проте, як зазначено вище, стороною обвинувачення прямих, належних, допустимих доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України, та, відповідно, вини обвинуваченого ОСОБА_4 , - стороною обвинувачення не надано.
Також суд зазначає, що стороною обвинувачення також не надано і не прямих доказів.
Відповідно, суд вважає, що стороною обвинувачення не надано як прямих так і не прямих доказів на підтвердження вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України обвинуваченим ОСОБА_4 , тобто, наявність у його діях такого складу злочину, - що є безумовною підставою для суду визнання обвинуваченого не винуватим, та, відповідно, виправдання обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України.
Напроти, під час судового слухання кримінального провадження судом достеменно встановлено факт незаконного обшуку в помешканні обвинуваченого ОСОБА_4 посадовими особами Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, що має ознаки вчинення злочину саме працівниками даного структурного підрозділу поліції.
При винесенні вироку судом було враховано також положення ст. 2 КК України.
Так, згідно ст. 2 КК України:
Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не може бути притягнений до кримінальної відповідальності за той самий злочин більше одного разу.
Отже, кримінальне законодавство виконує свої завдання притаманним йому способом, (ч. 2 ст. 1), а саме, - визначає коло та види суспільно небезпечних діянь, називає їх злочинами і встановлює за їх вчинення відповідне покарання. Це означає, що кримінальну відповідальність і покарання тягне за собою тільки така суспільно небезпечна дія або бездіяльність, яка повністю підпадає під ознаки складу злочину, що визначені в законі.
Слід зазначити, що в ст. 2 закріплені основні принципи кримінального права - принцип законності і принцип відповідальності особи за вчинене діяння при наявності її вини.
Характерними ознаками кримінальної відповідальності є:
- її зв`язок лише із спеціальним видом правопорушення - злочином;
- обов`язок особи відповідати перед державою за свої злочинні діяння і бути покараною (зазнати обмежень, втрат);
- міра відповідальності (покарання) особи за вчинений нею злочин визначається лише судом відповідно до закону.
Відповідно, згідно з ст. 2 КК України загальною підставою кримінальної відповідальності є склад злочину, тобто наявність у дії або бездіяльності особи усіх юридичних ознак злочину, визначеного КК. Думки, бажання, переконання, хоч би і висловлені у тій чи іншій формі, самі по собі, якщо вони не були втілені у конкретному протиправному діянні, не породжують кримінальну відповідальність.
Кримінальна відповідальність настає за протиправні діяння людини, які були нею вчинені умисно або з необережності.
Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, тобто при наявності об`єктивних (об`єкт, діяння, наслідки, причиновий зв`язок, а іноді, крім того, час, спосіб, місце, обстановка вчинення злочину) і суб`єктивних (суб`єкт, вина, крім того, у ряді випадків, мотив, мета) ознак, які характеризують певне суспільно небезпечне діяння як злочин, що створює таке юридичне поняття, як склад злочину.
Отже, вчинення особою злочину, - це з правової точки зору підстава виникнення кримінальної відповідальності, пов`язаною з появою у особи, яка вчинила злочин, обов`язку перетерпіти певні зміни свого правового становища.

Зглядаючись на положення ст. 2 КК України, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 не наведено в повному обсязі належних, допустимих, прямих чи не прямих доказів, які б свідчили про ту обставину, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 містяться ознаки, які б слугували б підставою для кримінальної відповідальності гр.. ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Також при винесенні вироку судом було враховано положення ст. 62 Конституції України.
Так, згідно ст. 62 Конституції України:
Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У разі скасування вироку суду, як неправосудного, держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.
Зглядаючись на вищевказану норму основного Закону України, слід зазначити, що вона закріпила в собі п.1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, принципі 36 Звід принципів захисту всіх осіб, що піддаються затриманню або ув`язненню в будь-який формі, презумпцію невинуватості.
Презумпція невинуватості об`єктивне правоположення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримі- нального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Отже, правило презумпції невинуватості означає, що обвинувачений може бути визнаний винним у вчиненні злочину і покараний лише за умови, що його вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена обвинувальним вироком суду.

Принцип презумпції невинуватості охоплює такі демократичні ідеї правосуддя, які як правові положення одержали закріплення в Конституції України, а також глибоко і всебічно конкретизовані в різних нормах кримінально - процесуального законодавства:
- ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, (ч. 2 ст. 62 Конституції України).
Відповідно до положень діючого КПК України вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи зобов`язані прокурор, слідчий, на яких покладається обов`язок виявити обставини, які як викривають, так і виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.
Отже, як зазначалося судом вище, при проведенні досудового слідства стороною обвинувачення не було забезпечено повного та об`єктивного дослідження обставин справи, напроти, допущене халатне відношення до проведення досудового слідства, що потягло за собою практично повну відсутність доказової бази для обвинувачення обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України.

- Окремо суд наголошує на тому, що в умовах правової держави обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Відповідно до закону доказами в кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність суспільно небезпечного діяння, винуватість особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, докази повинні бути отримані тільки уповноваженими на те органами чи посадовими особами, законним способом, з точно і вичерпно передбачених законом джерел, а форма їх фіксації має бути передбачена законом.
Слід зазначити, що, оцінивши всі докази, надані стороною обвинувачення по даному кримінальному провадженні, суд приходить до висновку щодо того, що обвинувачення обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, ґрунтується лише на припущеннях, які не підтверджені належними та допустимими доказами, а також грунтується на доказах, які були здобуті незаконним, неналежним способом, з порушенням посадовими особами вимог ст. 19 Конституції України.

Також слід зазначити, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62 Конституції України).
Проте, мова йде не про будь-який сумнів, що виникає при розслідуванні чи судовому розгляді кримінальної справи, а лише про той, який не можна усунути.
Так, у суду викликають сумніви в первинних документах, які послугували основою для обвинувачення в даному кримінальному провадженні, а саме:
- письмовій заяві обвинуваченого ОСОБА_4 , який ніби то надав добровільну згоду на огляд його домоволодіння, хоча, як було встановлено судом, така згода була надана обвинуваченим вже після проведеного в його домогосподарстві обшуку, тобто, згода була надана після проведеного обшуку оперативними працівниками, - ще до прибуття слідчого, а вже потім, після прибуття слідчого, - була написана під диктовку оперативних працівників, тому тут ні про яку згоду, і ні про який огляд мова не йде, - йде мова про незаконне проникнення в житло громадянина, та проведення незаконного обшуку.
- протоколі огляду місця події, яке відбулося з такими суттєвими порушеннями вимог Конституції України, вимог КПК України, ( які вказані вище), що такий доказ апріорі слід визнавати недопустимим доказом, так як відомості, які містяться в ньому спростовуються не лише показаннями обвинуваченого ОСОБА_4 , а й показаннями свідків, які були присутні під час вищевказаної процесуальної дії, та які були понятими, а тому таку слідчу дію, з огляду на порушення норм КПК України, - і процесуальною дією назвати буде юридично не коректно.
Вищевказані сумніви під час судового слідства вже усунути не можливо, так як протокол огляду місця події є основоположним документом, - доказом для всього подальшого ходу розслідування кримінального провадження, причому, помилки, особливо процесуальні, допущені під час складання протоколу огляду місця події, - в судовому засіданні, практично виправити не можливо.
Не можливо вже під час судового засідання легалізувати докази, які були здобуті під час огляду місця події, відповідно, даний вирок, на думку суду, постановляється як завдяки тому, що в діях обвинуваченого немає складу злочину, а й також завдяки непрофесійним діям уповноважених осіб, - зокрема, - слідчого, завдяки непрофесійним діям якого втрачено повністю доказову базу по даному кримінальному провадженні фактично з моменту внесення відомстей про дане кримінальне провадження до ЄРДР.
Одже, суд визначає вищевказані сумніви, як непереборні.
Непереборними сумніви визнаються в тих випадках, коли зібрані в справі докази не дозволяють зробити однозначний висновок про винуватість чи невинуватість підозрюваного, обвинуваченого, а передбачені законом засоби і способи збирання додаткових доказів вичерпані.
Відповідно, суд зазначає, що передбачені законом засоби і способи збирання доказів по даному кримінальному провадженні щодо винності обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, - вичерпано.
Відповідно, в суду під час слухання кримінального провадження виникли сумніви як щодо обвинувачення в цілому, так і відносно окремих обставин, які входять до складу обвинувачення.
Отже, враховуючи те, що стороною обвинувачення не надано суду належних та допустимих, прямих чи не прямих доказів щодо винності обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, відповідно, обвинувачення ґрунтується лише на припущеннях, які нічим не підтверджені, та на доказах, які визнані судом недопустимими, так як здобуті з грубим порушенням норм Конституції України, норм КПК України, норм Європейського права, суд має обґрунтовані непереборні сумніви в наявності вищевказаного складу злочину, тому суд зобов`язаний виправдати обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, (так як надані стороною обвинувачення та зібрані судом під час судового слухання кримінального провадження докази не підтверджують обвинувачення, пред`явлене обвинуваченому, шляхом винесення судового рішення у виді виравдувального вироку.
Цивільний позов.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази.
Так, в матеріалах кримінального провадження міститься постанова слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_15 від 28.09.2017 року, (Том № 1, а.с., 84), згідно з якою:

1. Визнати в якості речових доказів білий мішок із полімерного матеріалу із вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору та спеціальний пакет експертна служба № 4326179 із змістом двох фрагментів пластикових пляшок із нашаруванням на стінках речовини коричневого кольору.

2. Речові докази білий мішок із полімерного матеріалу із вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору та спеціальний пакет експертна служба № 4326179 із вмістом двох фрагментів пластикових пляшок із нашаруванням на стінках речовини коричневого кольору направити до ДНДЕКЦ МВС України для проведення судової експертизи матеріалів речовин та виробів.

На даний час вищевказані речові докази знаходяться на відповідальному зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, (адреса: Київська область, м. Кагарлик, вул. Ярослава Мудрого, 13), що підтверджується квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000509, (Том № 1, а.с., 85), від 23.12.2017 року, в якій зазначено, що здано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів наркотичні засоби, вилучені 28.09.2017 у ОСОБА_4 , найменування речових доказів, - наркотичний засіб канабіс, упаковка 2088470, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення досудового розслідування, - 85, порядковий номер 85;

Відповідно, подальшу долю речових доказів слід вирішити шляхом зазначення цього у вироці суду у повній відповідності до норм процесуального права.
Вирішення питання щодо речових доказів врегульовано ст. 100 КПК України, так:
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішення законної сили, при цьому:
- згідно п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України майно, яке вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується;
- згідно п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України майно, яке немає ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а в разі необхідності передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання;
- згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Враховуючи фактичні обставини справи та вищевикладені норми КПК України, що стосуються речових доказів, суд приходить до висновку щодо наступного:
Речові докази по справі:
- білий мішок із полімерного матеріалу із вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору, два фрагменти пластикових пляхок із нашаруванням на стінках речовини коричневого кольору, упаковка 2088470, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення досудового розслідування, - 85, порядковий номер 85, -

- які знаходяться на зберіганні в кінматі зберігання речових доказів Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, ( 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Ярослава Мудрого, 13), - знищити.
Заходи забезпечення кримінального провадження.
В даному кримінальному провадженні із заходів забезпечення, які перелічені в ст. 131 КПК України було застосовано лише один вид забезпечення кримінального провадження, який передбачено п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, - арешт майна.
Так, в матеріалах кримінального провадження міститься ухвала слідчого судді Кагарлицького районного суду ОСОБА_22 від 01.12.2017 року, (Том № 1, а.с. 82 83), згідно з якою:

Клопотання задоволити.

Поновити за заявою слідчого строк для звернення слідчого до слідчого судді з клопотанням про арешт вилученого майна.

Накласти арешт на вилучені 28.09.2017 в ході огляду місця події, а саме, літньої кухні за адресою: АДРЕСА_3 фрагменти дикоростучих рослин роду конопель ( листя та стебла), які належать ОСОБА_4 , та які поміщені до білого мішка з полімерного матеріалу горловина якого обв`язана ниткою, кінці яких обклеєні биркою на якій міститься роз`яснювальний надпис підпис слідчого та понятих;

Суд вважає, що з метою вирішення в подальшому долі речових доказів в порядку, та на умовах, які передбачені ст. 100 КПК України, слід застосувати ч. 4 ст. 174 КПК України, - та скасувати арешт з майна, зазначеного в ухвалі слідчого судді.
Так, згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту з майна.
Відповідно, арешт з майна, а саме:
- з вилучених 28.09.2017 в ході огляду місця події, а саме, літньої кухні за адресою: АДРЕСА_3 фрагменти дикоростучих рослин роду конопель ( листя та стебла), які належать ОСОБА_4 , та які поміщені до білого мішка з полімерного матеріалу горловина якого обв`язана ниткою, кінці яких обклеєні биркою на якій міститься роз`яснювальний надпис підпис слідчого та понятих, - скасувати.
Інших заходів забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні не застосовувалося, прокурор не порушував питання про обрання запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати.
Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.
Згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 0000509 (висновок експерта від 22.11.2017 № 19/11 2/386 СЕ/17), (Том № 1, а.с., 90), вартість залучення експерта на проведення експертизи матеріалів речовин та виробів склала 395 (триста дев`яносто п`ять) грн. 48 коп.

Проте, зважаючи на ту обставину, що судом ухвалено виправдувальний вирок, судові витрати слід віднести за рахунок держави, не стягуючи їх з обвинуваченого ОСОБА_4 , так як правових підстав для стягнення судових витрат з обвинуваченого по закінченню розгляду кримінального провадження, - немає.
Враховуючи вищевикладене, Керуючись ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 309 КК України, ст.ст. 7 10, 17, 22, 23, 26, 84 86, 89, 91 94, 368, ч. 1 ст. 369, 370, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати не винуватим у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України та виправдати його.
Цивільний позов.
Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази:
- білий мішок із полімерного матеріалу із вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору, два фрагменти пластикових пляшок із нашаруванням на стінках речовини коричневого кольору, упаковка 2088470, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення досудового розслідування, - 85, порядковий номер 85, -

- які знаходяться на зберіганні в кінматі зберігання речових доказів Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, ( 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Ярослава Мудрого, 13), - знищити.
Заходи забезпечення кримінального провадження.
Арешт з майна, а саме:
- з вилучених 28.09.2017 в ході огляду місця події, а саме, літньої кухні за адресою: АДРЕСА_3 фрагменти дикоростучих рослин роду конопель ( листя та стебла), які належать ОСОБА_4 , та які поміщені до білого мішка з полімерного матеріалу горловина якого обв`язана ниткою, кінці яких обклеєні биркою на якій міститься роз`яснювальний надпис підпис слідчого та понятих, - скасувати.
Міра запобіжного заходу.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 під час слухання кримінального провадження не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу, - немає.
Процесуальні витрати.
Процесуальні витрати, а саме витрати на залучення експерта, які згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 0000509 (висновок експерта від 22.11.2017 № 19/11 2/386 СЕ/17), (Том № 1, а.с., 90), які становлять кошти в сумі 395 (триста дев`яносто п`ять) грн. 48 коп., - віднести за рахунок держави, не стягуючи їх з ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Київського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кагарлицький районний суд.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1