Номер провадження: 11-кп/813/536/19
Номер справи місцевого суду: 493/2432/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000482 від 29.08.2018 рокуза апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 26.11.2018 року, відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Козацьке Балтського району Одеської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, який не має визначеного місця проживання, раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Встановив:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна.
Відповідно до вироку суду, 28 серпня 2018 року приблизно о 19 год. в м.Балта Одеської області на вул.. Жовтнева ОСОБА_9 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом умисно завдав одного удару раніше заготовленою для цієї мети металевою битою в обличчя ОСОБА_10 , який рухався мопедом марки «HONDA DIO», чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді саден і синців обличчя, перелому кісток носа та стінок гайморових пазух, внаслідок чого потерпілий упав та втратив свідомість. Після цього, заволодівши транспортним засобом мопедом «HONDA DIO» вартістю 11200 грн, з місця події зник, заподіявши потерпілому матеріальних збитків на вказану суму.
Сукупність досліджених в судовому засіданні доказів дає суду підстави вважати встановленим, що своїми навмисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.289 КК України.
На вказаний вирок суду 1-ої інстанції захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якої просила вирок суду змінити, призначивши ОСОБА_9 на підставі ст. 69 КК України покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.289 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України посилаючись на те, що призначене покарання є надто сурове.

Судом першої не було встановлено усіх обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, що обвинувачений добровільно відшкодував збитки, перебував у склалі II роти 8-го окремого батальонуУкраїнської Добровольної Армії і виконував бойові завдання по захисту нашої країни та зарекомендував себе з позитивної сторони. Суд першої інстанції не врахував дані щодо особі обвинуваченого, який перебуває у цивільному шлюбі та дружина вагітна, З урахування усіх обставин, що пом`якшують покарання та особи обвинуваченого, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 3 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого,встановлена судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, на підставі об`єктивно та в повному обсязі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та правильно оціненими судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України. Висновки у вироку суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яке розглянуто судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник, не оспорює фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого, встановлені у вироку суду.

При цьому, захисник вказав підставою для зміни вироку суду невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, які передбачені, як підстави для зміни вироку суду ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України.

Апеляційний суд, при перегляді судового рішення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, дослідив зазначені у вироку обставини та докази, а також доводи апеляційної скарги, вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 65-67 КК України, в зв`язку з чим призначив покарання, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З вироку суду вбачається, що, у відповідності до вимог ч. 1 п. 3 ст.65 КК України, ст. 374 ч. 2 п. 4, ч. 3 п. 3 КПК України, на підставі досліджених доказів та документів, наявних в матеріалах кримінального провадження, суд встановив данні про особу обвинуваченого ОСОБА_9 та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд першої інстанції при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, з 07.03.2018. до 11.06.2018. перебував у складі ІІ роти 8-го окремого батальйону Української Добровольчої Армії і виконував бойові завдання, при цьому зарекомендував себе з позитивної сторони, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ст.66 КК України, суд визнав наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та сприяння обвинуваченим у розкритті злочину.

При цьому з обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілим не був заявлений цивільний позов, обвинувачений добровільно осунув завдані збитки.

Таким чином, суд безпідставно не визнав добровільне усунення обвинуваченим завданих збитків, як обставину, що пом`якшує покарання, оскільки вона прямо передбачена п.2 ч. 1 ст. 66 КК України.

Також до апеляційної скарги була доданий висновок КУ «Балтська центральна районна лікарня» від 18.12.2018 року, згідно якого ОСОБА_11 , яка є цивільною дружиною обвинуваченого, вагітна.

Згідно копії медичного свідоцтва, виданого ОСОБА_12 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 народила доньку.

Відповідно до вимог ст.66 КК України, апеляційний суд вважає необхідним визнати добровільне усунення обвинуваченим завданих збитків та наявність у обвинуваченого цивільної дружини та малолітньої дитини, як обставини, що пом`якшують покарання, так як ці обставини підтверджені відповідними документами, перевіреними судом першої інстанції.

Тобто доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не були встановлені усі обставини, що пом`якшують покарання, знаходять підтвердження.

Крім того, апеляційний суд вважає, що оскільки обвинувачений вину визнав, щиро розкаявся, сприяв у розкритті злочину та добровільно усунув завдані збитки, зазначені обставини свідчать про те, що обвинувачений критичну надав оцінку своєї злочинної поведінки та готовності нести кримінальну відповідальність, тобто апеляційний суд вважає, що обвинувачений бажає стати на шлях виправлення та перевиховання.

Таким чином, на підставі вимог ст.ст. 65, 69 КК України, з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, скоєного обвинуваченим ОСОБА_9 ,зокрема, щирого каяття, сприяння у розкритті злочину, усунення обвинуваченим завданих збитків та наявність у обвинуваченого цивільної дружини та малолітньої дитини, в зв`язку з відсутністю обставин, що обтяжують покарання, а також з урахуванням особи винного, яки який раніше не судимий, з 07.03.2018. до 11.06.2018. перебував у складі ІІ роти 8-го окремого батальйону Української Добровольчої Армії і виконував бойові завдання, при цьому зарекомендував себе з позитивної сторони, , апеляційний суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.3 ст. 289 КК України, у вигляді 4 років позбавлення волі., яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, апеляційний суд з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, вище зазначених обставин, що характеризують особу обвинуваченого та пом`якшують покарання, не вбачає підстав, передбачених законодавством для застосування ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання, так як виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства.
При таких обставинах, відповідно до вимог ст.408 ч.1 п.1 КПК України, апеляційний суд вважає необхідним вирок суду першої інстанції змінити в частині пом`якшення покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,оскільки приходить до висновку, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та призначити йому покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 4 років позбавлення волі, в решті вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2 , 404, 405, 408, 409, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Балтського районного суду Одеської області від 26.11.2018 року, відносно ОСОБА_9 , який обвинувачується за ч.3 ст.289 КК України змінити.

Призначити ОСОБА_9 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, у вигляді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.

В решті вирок Балтського районного суду Одеської області від 26.11.2018 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той же строк з моменту отримання її копії.

Судді Одеського
апеляційного суду ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2