Справа № 742/4112/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/868/19
Категорія - ч.3 ст. 297 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001689 від 12 жовтня 2018 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 вересня 2019 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, який має двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 297, ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту, за ч. 3 ст. 297 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обчислюється з 27 вересня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілих: ОСОБА_10 2000 грн; ОСОБА_11 4000 грн; ОСОБА_12 3000 грн; ОСОБА_13 2000 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та на користь ОСОБА_14 2000 грн в рахунок відшкодування матеріальної та 1000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Питання про долю речових доказів і документів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що

1) На початку червня 2018 року, обвинувачений ОСОБА_6 на території місцевого кладовища, розташованого в м. Прилуки Чернігівської області, маючи прямий умисел, направлений на заволодіння металевими виробами, переслідуючи при цьому корисливий мотив та нехтуючи етичними засадами суспільства, пошани до померлих та місць їх поховання, проявляючи аморальність до соціальних цінностей, усвідомлюючи, що його умисні дії можуть негативно відобразитись на психічному стані родичів померлого, шляхом вільного доступу з-під могильної плити місця поховання ОСОБА_15 , таємно викрав 2 металеві швелери з чорного металу, довжиною 1,5 м., вартістю 380 грн, чим здійснив наругу та осквернення могили.

2) На початку червня 2018 року, на території місцевого кладовища, розташованого в м. Прилуки Чернігівської області, ОСОБА_6 , повторно, шляхом вільного доступу проник до місця поховання могили ОСОБА_16 , де з-під могильної плити таємно викрав 2 металеві швелери з чорного металу, довжиною 1,5 м., вартістю 380 грн, чим здійснив наругу та осквернення могили.

3) На початку жовтня 2018 року, на території місцевого кладовища, розташованого в м. Прилуки Чернігівської області, ОСОБА_6 , повторно, шляхом вільного доступу проник до місця поховання могили ОСОБА_17 , де з-під могильної плити викрав два швелери з чорного металу довжиною 2,5 м., вартістю 633,36 грн, чим здійснив наругу та осквернення могили.

4)У середині жовтня 2018 року, на території місцевого кладовища, розташованого в м. Прилуки Чернігівської області, ОСОБА_6 , повторно, шляхом вільного доступу проник до місця поховання могили ОСОБА_18 , де з-під могильної плити таємно викрав чотири швелери з чорного металу довжиною 1,5 м,, вартістю 760 грн, чим здійснив наругу та осквернення могили.

5) Наприкінці жовтня 2018 року, на території місцевого кладовища, розташованого в м. Прилуки Чернігівської області, ОСОБА_6 , повторно, шляхом вільного доступу проник до місця поховання могили ОСОБА_19 , де з-під могильної плити таємно викрав два швелери з чорного металу довжиною 2,5 м. вартістю 633,36 грн, чим здійснив наругу та осквернення могили.

6) Наприкінці жовтня 2018 року, на території місцевого кладовища, розташованого в м. Прилуки Чернігівської області, ОСОБА_6 , повторно, шляхом вільного доступу проник до місця поховання могили ОСОБА_19 , де з-під могильної плити таємно викрав два швелери з чорного металу довжиною 2,5 м, вартістю 633,36 грн, чим здійснив наругу та осквернення могили.

7) Наприкінці жовтня 2018 року, на території місцевого кладовища, розташованого в м. Прилуки Чернігівської області, ОСОБА_6 , повторно, шляхом вільного доступу проник до місця поховання могили ОСОБА_20 , де з-під могильної плити таємно викрав два швелери з чорного металу довжиною 2,5 м., вартістю 633,36 грн, чим здійснив наругу та осквернення могили.

8) Наприкінці жовтня 2018 року, території місцевого кладовища, розташованого в м. Прилуки Чернігівської області, ОСОБА_6 , повторно, шляхом вільного доступу проник до місця поховання могили ОСОБА_21 , де з-під могильної плити таємно викрав два швелери з чорного металу довжиною 2,5 м., вартістю 633,36 грн, чим здійснив наругу та осквернення могили.

9) 22 жовтня 2018 року, перебуваючи в м. Прилуки, 2 в`їзд Лабораторний, 29, ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу таємно викрав перфоратор ДЕУ-12000П, вартістю 1075,17 грн, який належав ОСОБА_22 , якому завдав матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду скасувати через м`якість призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України призначити покарання 1 рік позбавлення волі, за ч. 3 ст. 297 КК України - 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 4 роки позбавлення волі.

Доводи апеляційної скаргу обґрунтовує тим, що призначаючи покарання із застосуванням ст. 69 КК України, суд лише навів перелік обставин, які пом`якшують покарання, не з`ясувавши яким чином такі обставини істотно знижують суспільну небезпеку вчинених злочинів та особи обвинуваченого, який характеризується негативно, зловживає спиртними напоями і тільки на словах, без підтвердження документами, є батьком двох неповнолітніх дітей.

Поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_6 вчинив вісім тяжких умисних корисливих злочинів та один злочин середньої тяжкості злочин, заподіявши своїми діями збитків потерпілим на загальну суму 17 300 грн, з яких відшкодував тільки 3300 гривень, а невідшкодованими залишаються 14 000 грн, що не може розцінюватися як обставина, що пом`якшує покарання та істотно знижує суспільну небезпечність злочинів.

Не погодившись з доводами апеляційної скарги прокурора, ОСОБА_6 подав заперечення, в яких просить прийняти до уваги, що він раніше несудимий, у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв у розкритті злочинів, частково відшкодував шкоду потерпілим, при цьому жоден з потерпілих не наполягав на призначенні суворої міри покарання, має два хронічні захворювання, батьків пенсіонерів та двох неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги про посилення покарання, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти аргументів сторони обвинувачення та просили вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_22 , у нарузі над восьми могилами, вчиненою з корисливих мотивів, повторно, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються. Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення, може призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 297 КК України, суд першої інстанції вказав на щире каяття та активне сприяння у розкритті злочинів, часткове відшкодування шкоди, наявність зі слів обвинуваченого двох неповнолітніх дітей, позицію потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні.

Під час апеляційного розгляду стороною захисту додатково надані довідка про наявність у обвинуваченого тяжкого невиліковного захворювання, копії пенсійних посвідчень батьків. Колегією суддів повторно дослідженні матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався. За місцем реєстрації в с. Лісові Сорочинці Прилуцького району проживають батьки обвинуваченого, які є особами похилого віку, які потребують фізичної підтримки та допомоги у веденні господарства.

З довідки, завіреної сільським головою, у ОСОБА_6 є син ОСОБА_23 25.03.2005 року.

Характеристика з місця проживання у м. Прилуках на ОСОБА_6 необ`єктивна, оскільки містить відомості, які набули розголосу під час розслідування кримінального провадження.

Обвинувачений заперечує, що перебував на обліку у лікаря нарколога. В самій довідці головного лікаря Прилуцького наркологічного диспансеру, не вказаний час постановки на облік з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності» (а. с.103).

Медичний висновок про амбулаторне обстеження ОСОБА_6 вказує на те, що він страждає на хронічний алкоголізм, проте не потребує лікування від алкоголізму ( а. с. 98).

Відповідаючи на питання в суді апеляційної інстанції, обвинувачений вказав, що він як людина з медичною освітою, дізнавшись про наявність у нього тяжкого невиліковного захворювання, втратив здоровий глузд, його покинула співмешканка з дитиною та відвернулися знайомі, втратив роботу, де неофіційно працював, отримував зарплату та забезпечував сім`ю.

Потерпілі не наполягали на суворому покаранні обвинуваченому. Сам обвинувачений критично оцінює свою поведінку, визнає свою провину, виявляє жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася.

Добровільне часткове відшкодування шкоди потерпілим, цілком правомірно на підставі ч. 2 ст. 66 КК України, визнане судом, як обставина, що пом`якшує покарання.

З досудової доповіді вбачається, що ОСОБА_6 становить середній ризик небезпеки для окремих осіб і повторного вчинення кримінального правопорушення.

Оцінюючи декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, суд першої інстанції не виокремив кожний з них, що не може бути підставою для посилення покарання.

Призначаючи покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 297 КК України, суд першої інстанції в повній мірі врахував характер злочинів та мотив їх вчинення, щире каяття та сприяння у розкритті злочинів, обвинувачення побудоване виключно на показаннях обвинуваченого, який жалкує з приводу вчиненого, засуджує свою поведінку, в тому числі відчуває почуття сорому перед потерпілими, які пробачили його і не наполягали на суворому покаранні. ОСОБА_6 частково відшкодував матеріальну шкоду, йому встановлений діагноз тяжкого захворювання, він є батьком неповнолітніх дітей, батьки похилого віку потребують його допомоги та підтримки.

Перша судимість, відсутність притягнення до адміністративної відповідальності, дружні стосунки з сусідами, характеризують обвинуваченого як позитивну особистість, яка з урахуванням середнього ступеня небезпеки для суспільства та можливого вчинення повторного злочину, зможе виправитися без застосування покарання у виді позбавлення волі на такий тривалий термін, як пропонує прокурор.

Отже, з урахуванням каяття обвинуваченого, його сприяння у розкритті злочинів, позиції потерпілих, сімейного становища обвинуваченого, який є батьком двох неповнолітніх дітей, батьки похилого віку потребують його підтримки та фізичної допомоги, характеристики обвинуваченого, який раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, на шлях протиправної поведінки став через збіг тяжких особистих обставин, пов`язаних з виявленням тяжкого захворювання і реакції на нього близьких людей та оточення, наявні три обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів та вказують на правильність застосування судом першої інстанції положень ч.1 ст. 69 КК України.

Незважаючи на ряд обставин, що пом`якшують покарання, в тому числі і першу судимість, суд першої інстанції призначив реальне покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 вересня 2019 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_24 ОСОБА_25 ОСОБА_26