Справа № 752/8369/19
У Х В А Л А
Після зазначеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено Договір купівлі-продажу цінних паперів № БВ-191017-1/БД-191017-1 від 20.10.2017 року, за яким ОСОБА_5 відчужив на користь ОСОБА_6 , 30 984 025 штук простих іменних акцій емітента ПАТ «Київметал» (в тому числі і 2 500 000 штук простих іменних акцій емітента ПАТ «Київметал», які належали ОСОБА_4 ).
16.09.2019 р. було подано цивільний позов у кримінальному провадженні до Приватного акціонерного товариства "Фондова Біржа "ІННЕКС", Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРІС КЕПІТАЛ", ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КУБ", про відшкодування матеріальної шкоди (збитків), заподіяної злочином, в якому обґрунтовується завдання майнової шкоди.
16.09.2019 р. адвокатом ОСОБА_4 ОСОБА_10 було отримано висновок експерта № 1-16/09, відповідно до якого, за результатами проведення почеркознавчого дослідження встановлено, що підпис від імені ОСОБА_4 , зображення якого містяться у графі: « ОСОБА_4 » на останньому аркуші електрофотографічної копії документа: «260Договір комісії № БК-0616/117», укладеного 30.06.2016 року між Комісіонером ТОВ «Оріс Кепітал» та Комітентом ОСОБА_4 , виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_4 .
Також у ході досудового слідства встановлено, що ОСОБА_15 є акціонером та кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ПАТ «Київметал», тобто є особою, яка незалежно від формального володіння має можливість здійснювати вирішальний вплив на юридичну долю, управління та/або господарську діяльність ПАТ «Київметал».
Проте, його права були порушені внаслідок незаконного заволодіння 2 500 000 штук простих іменних акцій ПАТ «Київметал», що унеможливило в подальшого управління ПАТ «Київметал», як акціонером останнього.
В судове засідання прокурор не з"явився, подав заяву з проханням розглядати клопотання в його відсутність.
Згідно ст. 172 КПК України розгляд клопотання проведено без виклику власника майна.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
У силу ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
На даному етапі провадження до завдань суду не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для втручання в права та інтереси відповідних осіб.
Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про накладення арешту, підлягає задоволенню як обґрунтоване, з метою недопущення незаконного розпорядження майном та з метою забезпечення цивільного позову.
З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Ухвала виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.
Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.
Слідчий суддя: