Справа № 133/582/19
Провадження №11-кп/801/1235/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000073 від 04.02.2019,
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15 серпня 2019 року, яким:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Ахметського району, с. Зимо-Алвані, Грузія, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не депутата, раніше судимого: 07.10.2004 Кіровоградським районним судом м. Кіровоград за ч. 3 ст. 186, 69, 395, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 28.12.2005 Кіровоградським районним судом м. Кіровоград за ч. 2 ст. 185, 297, 70 КК України до 3 років позбавлення волі; 29.09.2008 Кіровоградським районним судом м. Кіровоград за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України до 5 років позбавлення волі; 23.04.2009 Кіровоградським районним судом м. Кіровоград за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70, ч. 4 ст. 70, 72 КК України до 5 років і 3 місяців позбавлення волі; 02.09.2013 Кіровоградським районним судом м. Кіровоград за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 72, 70, 71 КК України до 3 років і 2 місяців позбавлення волі; 14.04.2016 Кіровоградським районним судом м. Кіровоград за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі, 10.10.2018 звільнений умовно-достроково з місць позбавлення волі на підставі постанови Ленінського районного суду м. Кіровоград від 01.10.2018 з невідбутим терміном покарання 6 місяців 27 днів,
- визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Романів, Житомирської області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , проживаючого в АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, не депутата, раніше судимого: 06.05.2015 Романівським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 309, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; 22.02.2016 Романівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 3 років обмеження волі, звільнений 11.04.2018 з Бердичівського виправного центру № 108 Житомирської області ,
- визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15 серпня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 2 ст. 187 КК України та призначено міру покарання - 8 (вісім ) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано час попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 04 лютого 2019 року по 15 серпня 2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з 15 серпня 2019 року.
ОСОБА_8 визнано винуватим за ч. 2 ст. 187 КК України та призначено міру покарання - 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_8 покарання по даному вироку, повністю приєднано невідбуту частину покарання, призначене вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14.04.2016 і остаточно визначено покарання у вигляді 8 (вісім) років 6 (шість) місяців 27 (двадцять сім) днів позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано час попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 04 лютого 2019 року по 15 серпня 2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з 15 серпня 2019 року.
Запобіжний захід ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення експертизи у розмірі 715 грн. 00 коп., по 325 грн. 50 коп. з кожного.
Речові докази, які знаходяться в кімнаті для зберігання речових доказів Козятинського відділення поліції, а саме: мобільний телефон «Samsung Duos» білого кольору, навушники до мобільного телефону чорно-білого кольору, гаманець чорного кольору належні ОСОБА_7 - звернуто в дохід держави. Металевий ключ з брилком, на якому наявний надпис «БЦМЗ № 3», банківську картку № НОМЕР_1 - повернуто ОСОБА_7 . Квитанції, проїзні квитки на електропоїзд приміського сполучення, проїзний квиток на поїзд № 87 сполученням Біла-Церква-Рівне; пачку цигарок «MARVEL» - знищено.
Грошові кошти в сумі 190 гривень - звернуто в дохід держави; грошові кошти в сумі 400 гривень, що знаходяться в індивідуальному сейф № 19 відділення «Укргазбанк» в м. Козятин повернуто потерпілому ОСОБА_11 .
Мобільний телефон «Samsung Gelexy J3» imei: НОМЕР_2 чорного кольору; сумочку чорного кольору з надписом на ручці «CTR&FASHION»; в`язку ключів у кількості п`яти штук; банківську картку «Приватбанк № НОМЕР_3 »; банківську картку «UKRSIBBANK № НОМЕР_4 » на ім`я ОСОБА_12 , які повернуті під розписку потерпілому ОСОБА_11 залишено у розпорядженні ОСОБА_11 .
Паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_5 виданий 12.09.2013 Романівським РС УДМС в Житомирській області, який приєднаний до матеріалів даного кримінального провадження залишено при матеріалах кримінального провадження.
Вироком суду першої інстанції встановлено, що 04.02.2019 року ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 скоїли розбійний напад на потерпілого ОСОБА_11 . Так, в ніч на 04.02.2019 ОСОБА_7 разом з своїм спільником ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розпивали спиртні напої на залізничному вокзалі станції Козятин, що в м. Козятин, Вінницької області по вул. Привокзальній, 1 спільно з місцевим жителем ОСОБА_13 .
В подальшому, близько 07:20 год. 04.02.2019 ОСОБА_7 з ОСОБА_8 та ОСОБА_13 по пероні вокзалу підійшли до наземного пішохідного мосту, який сполучає вул. Васьковського та Гвардійську в м. Козятин. В той час з мосту на перон спустився ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та, перейшовши ліворуч на інший перон попрямував вздовж вокзалу в напрямку вул. Довженка. В той час у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник умисел на вчинення розбійного нападу відносно ОСОБА_11 , який ніс на верхньому одязі чоловічу сумочку, з метою заволодіння останньої. Після цього, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , заздалегідь розприділивши між собою свої злочинні дії, направлені на відкрите заволодіння майном потерпілого, з метою особистого збагачення, розпочали його переслідування. Приблизно о 07:30 год. цього ж дня, ОСОБА_7 , виконуючи свої злочинні дії, першим наздогнав потерпілого на пероні вокзалу навпроти приміщення залізничного вокзалу ст. Козятин та, застосовуючи до останнього фізичне насильство, яке було небезпечним для життя та здоров`я особи в момент нападу, обхопив його ззаду правою рукою за шию та розпочав здушувати, чим позбавляв потерпілого можливості дихання та створив реальну загрозу для його життя. Далі, ОСОБА_7 не відпускаючи потерпілого повалив його на землю та продовжував здушувати рукою за шию. В цей час до потерпілого підбіг ОСОБА_8 який ногами розпочав завдавати ударів по грудній клітці та тулубу потерпілого при цьому шарпаючи та намагаючись зірвати з нього чоловічу сумочку, яка у нього знаходилась на верхньому одязі через плече. Таким чином ОСОБА_8 зірвавши з потерпілого чоловічу сумочку чорного кольору з надписом «СТR&FASHION», вартістю відповідно до висновку експерта - 404,00 грн., у якій знаходився мобільний телефон «Samsung Gelexy J3» чорного кольору іmеі: НОМЕР_2 , вартістю 2500 грн. з сім-картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_6 , вартістю 55 грн., грошовими коштами в сумі 900 грн. та двома банківськими картками «Приватбанк», «УкрСиббанк», разом з викраденим зник з місця вчинення злочину. В свою чергу, ОСОБА_7 на протязі близько 10 секунд продовжував здушувати ОСОБА_11 за шию на землі, після чого відпустив та теж побіг слідом за ОСОБА_8 . Таким чином, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 своїми умисними діями заподіяли потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень у вигляді синця на бічній поверхні грудної клітки зліва, яке відповідно до висновку експерта являється легким тілесним ушкодженням та відкрито заволоділи належним йому майном на загальну суму - 3859 грн. Після вчиненого нападу, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникли та викраденим розпорядились на власний розсуд.
Такі дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Такі дії ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 187 КК України на більш м`яку міру покарання та призначити йому умовний термін покарання, з урахуванням всіх обставин справи, які не були встановлені судом першої інстанції через неправильну кваліфікацію цього злочину і дуже суворе покарання.
Апеляційна скарга мотивована тим, що такий вирок суду є необґрунтованим та занадто суворим, що не ґрунтується на всебічному і об`єктивному досліджені та врахуванні всіх обставин справи в їх сукупності. Вважає судом не перевірено достовірність показів потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які на його думку є неправдивими. Окрім цього, судом не було допитано свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також судмедексперта по експертизі №21 від 20.02.2019, оскільки при допиті потерпілого ОСОБА_11 не було з`ясовано чи втрачав він свідомість. При цьому, ОСОБА_7 у своїй скарзі просить суд поставитися з розумінням та взяти до уваги його щиросердечне зізнання в тому що трапилося та детально описує обставини вчинення ним кримінального правопорушення.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 , поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить суд вирок суду першої інстанції від 15.08.2019 змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 187 на ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому мінімальне покарання за ч. 2 ст. 186 КК України.
В доводах апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що судом не взято до уваги те, що мав місце ексцес виконавця. На його думку, суд у вироку невірно виклав покази потерпілого ОСОБА_11 , з урахуванням протоколу слідчого експерименту від 26.02.2019 та висновку судово-медичної експертизи від 20.02.2019, а також показів свідка ОСОБА_13 . У зв`язку з цим вважає, що мав місце ексцес виконавця, при якому один із співучасників злочину вийшов за межі домовленості щодо обсягу злочинних дій і вчинив більш тяжкий злочин або інший злочин, тому за цей злочин повинен відповідати лише його виконавець, а інші за злочини, вчинені ними в межах домовленості.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 свою апеляційну скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи. Також підтримали апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та не заперечували проти її задоволення.
Прокурор ОСОБА_6 просив подані апеляційні скарги залишити без задоволення у зв`язку з їх необґрунтованістю, а вирок суду першої інстанції щодо обвинувачених без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Потерпілий ОСОБА_11 також заперечував проти задоволення апеляційних скарг, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін. Також зазначив, що викладені в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_7 обставини вчинення даного кримінального правопорушення не відповідають фактичним обставинам. Зокрема, під час нападу на нього внаслідок душіння він дійсно на деякий час втрачав свідомість, про що наголошував у суді першої інстанції.
Письмових заперечень на апеляційні скарги від учасників кримінального провадження до суду не надходило.
Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді, виступи учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Крім того, при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України відносно загальних засад призначення цього покарання у відповідності до положень Загальної частини Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що вирок суду першої інстанції щодо нього є необґрунтованим та занадто суворим, не ґрунтується на всебічному і об`єктивному досліджені та врахуванні всіх обставин справи в їх сукупності, так, як на його думку, судом не перевірено достовірність показів потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які на його думку є неправдивими, а також судом не було допитано свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та судмедексперта по експертизі №21 від 20.02.2019, не було з`ясовано чи втрачав потерпілий ОСОБА_11 свідомість.
Так, хоча обвинувачені і не визнають своєї вини у пред`явленому їм обвинувачені, про те їх винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю підтверджується поясненнями потерпілого, свідків, іншими доказами, що досліджувались в судовому засіданні судом першої інстанції.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_11 суду пояснив, що 04.02.2019 йшов вранці на роботу. Коли на вокзалі ст.Козятин спускався з пішоходного мосту, побачив з правої сторони трьох осіб, двоє були невідомі, а одного він знав, так як той був жителем м.Козятин. У нього через плече висіла сумка (барсетка ). Коли пройшов через колії на Шепетівську платформу , почув, що хтось біжить. Через декілька секунд один чоловік (він впізнав ОСОБА_17 ) стрибнув йому на спину і став правою рукою душити за шию, він впав та втратив свідомість. Далі, підбіг ОСОБА_18 , бив ногами в ліву сторону в район серця, забрав сумку і втік, а ОСОБА_7 продовжував його ще душити . Він став викручуватись і попав йому пальцем в око та зумів вивернутися. Після чого ОСОБА_17 відпустив його та став тікати. Він став йти за злочинцями, які побігли через колії. Його мобільний телефон знаходився в сумці, тому він не зміг зателефонувати в поліцію. В сумці також знаходилися 2 банківські картки, ключі та грошові кошти в сумі 900 грн. Далі, він зустрів ОСОБА_19 та обоє вони стали переслідувати злочинців. Вони вийшли на вулицю Пролетарську, ОСОБА_20 викликав працівників поліції. Потім працівники поліції затримали ОСОБА_21 , який кинув під ноги мобільний телефон, а ОСОБА_7 побіг далі, однак його теж наздогнали та затримали працівники поліції. ОСОБА_8 не чинив опору, а ОСОБА_7 чинив опір. Від останнього він чув запах алкоголю. Вони повернули йому сумку, мобільний телефон та ключі. Просив суд суворо покарати злочинців.
Отже, з пояснень потерпілого судом встановлено, що саме ОСОБА_7 стрибнув йому на спину і став правою рукою душити за шию, внаслідок чого він впав та втратив свідомість.
Окрім того, вина обвинувачених у вчиненні даного кримінального правопорушення також підтверджується і іншими доказами, які досліджувалися судом першої інстанції у судовому засіданні.
Зокрема, свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що взимку йшов на роботу та на першій Київській платформі на вокзалі ст. Козятин почув крики. Далі, побачив потерпілого, на обличчі у якого була кров. Останній сказав, що його побили та пограбували. Він з потерпілим стали бігти за злочинцями по вулиці Васьковського і він викликав поліцію. На перехресті вулиць Пролетарської та ОСОБА_22 приїхали працівники поліції та почали бігти за злочинцями. ОСОБА_8 був затриманий працівниками поліції. У нього при огляді знайшли мобільний телефон. Сумочки у останнього не було. ОСОБА_7 пручався, боровся. Обвинувачені були в нетверезому стані
Окрім того, свідок ОСОБА_13 суду дав покази про те, що був на вокзалі ст. Козятин та пив пиво. На вокзалі познайомився з обвинуваченими, які були в стані алкогольного сп`яніння. З ними пробув до ранку, розпивали пиво. Вранці вони пішли до моста в бік ПРБ. З мосту на перон спускався потерпілий, в якого через плече висіла невелика сумочка. Він пішов до туалету, а хлопці побачили чоловіка та пішли за останнім, при цьому сказавши, що це їх клієнт.. Вони йшли на відстані 6м. . На колії стояв вантажний потяг і він не бачив, як обвинувачені били та душили потерпілого. Бачив, як сумочку приніс ОСОБА_8 .. З сумки дістали мобільний телефон, гроші, ключі, картки, якісь папери. ОСОБА_8 забрав телефон і гроші. Йому дав розібрати телефон та купив 3 пачки цигарок. Телефон ОСОБА_21 поклав собі. Він пішов додому. Додав, що саме ОСОБА_7 запропонував здійснити напад на потерпілого.
Винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підтверджується також і іншими доказами, які досліджувались судом першої інстанції в судовому засіданні, зокрема:
- витягом з ЄРДР від 04.02.2019 за ч. 2 ст. 187 КК України про те, що до Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП надійшла заява від ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що 04.02.2019 близько 07:30 год. коли він рухався на роботу по пероні на залізничному вокзалі ст. Козятин в м. Козятин, його наздогнали двоє чоловіків, яких він запам`ятав у обличчя та застосовуючи насильство, яке виразилось у захопленні його за шию та здушуванні, а також у нанесенні ударів по тулубу та грудній клітці ногами, відкрито зірвали з нього чоловічу сумочку з вмістом належного йому майна (мобільним телефоном «samsung» imei: НОМЕР_2 чорного кольору з сім картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_6 , гроші в сумі 900 грн., дві банківські картки «Приватбанк», «Укрсиббанк») та зникли з місця вчинення злочину (а.с.119-120);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.02.2019 потерпілого ОСОБА_11 , якою останній повідомляє про місце та обставини скоєного відносно нього кримінального правопорушення (а.с.121);
- протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_8 , від 04.02.2019 в ході затримання якого, під час його обшуку було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 400 гривень, номінали яких описав потерпілий(а.с.123-124) ;
- протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_7 від 04.02.2019 (а.с.125-127);
- протоколом огляду місця події від 04.02.2019, під час якого потерпілий добровільно видав мобільний телефон марки «Samsung Gelexy J3» чорного кольору imei: НОМЕР_2 , яким при розбійному нападі заволоділи дві особи на залізничному вокзалі ст. Козятин та якого він в подальшому самостійно відібрав у одного із нападників під час їхнього затримання працівниками поліції (а.с. 128-129) ;
- протоколом огляду місця події від 04.02.2019, під час якого свідок ОСОБА_15 добровільно видав знайдену ним барсетку чорного кольору у якої з одної сторони відірвана ручка. В середині барсетки виявлено зв`язку ключів, дві пластикові картки «Фішка» ОККО, брилок у вигляді серця, дві пластикові банківські картки Приватбанку та Укрсиббанку на ім`я ОСОБА_12 (а.с.131-135);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.02.2019, згідно якого свідок ОСОБА_16 на фотознімку під №2 впізнав ОСОБА_8 з яким перед вчиненням розбійного нападу на залізничному вокзалі ст. Козятин розпивав спиртні напої (а.с.136-137) ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.02.2019, згідно якого свідок ОСОБА_16 на фотознімку під №1 впізнав ОСОБА_7 з яким перед вчиненням розбійного нападу на залізничному вокзалі ст. Козятин розпивав спиртні напої (а.с.138-139);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.02.2019 згідно якого потерпілий ОСОБА_11 на фотознімку під №4 впізнав ОСОБА_7 , який на залізничному вокзалі ст. Козятин першим напав на нього ззаду, обхопив рукою за шию та почав душити, потім інший вирвав сумочку (а.с.188) ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.02.2019, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 на фотознімку під №2 впізнав ОСОБА_8 , який на залізничному вокзалі ст. Козятин наносив йому удари ногами по тулубу та вирвав у нього сумочку з майном коли інший здушував його за шию на землі (а.с.189) ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.02.2019, згідно якого свідок ОСОБА_14 на фотознімку під №3 впізнав ОСОБА_8 , якого він спільно з потерпілим ОСОБА_11 переслідував з залізничного вокзалу до вул. Гоголя в м. Козятин, до моменту затримання його працівниками поліції (а.с.190);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.02.2019, згідно якого свідок ОСОБА_14 на фотознімку під №3 впізнав ОСОБА_7 , якого він спільно з потерпілим ОСОБА_11 переслідував з залізничного вокзалу до вул. Гоголя в м. Козятин, до моменту затримання його працівниками поліції (а.с.191) ;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.02.2019 за участю потерпілого ОСОБА_11 , під час якого останній розповів та показав на місцевості про обставини вчиненого відносно нього злочину та подальшого переслідування злочинців до моменту затримання їх працівниками поліції(а.с.194-195) ;
- висновком товарознавчої експертизи № 90 від 12.02.2019, згідно якої вартість мобільного телефону «Samsung Gelexy J3» станом на момент вчинення злочину могла становити 2500 гривень, ринкова вартість нової чоловічої сумочки чорного кольору станом на момент вчинення злочину могла становити 404 грн. (а.с.164-182);
- висновком судово-медичної експертизи № 21 від 20.02.2019, згідно якої у потерпілого ОСОБА_11 виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця на бічній поверхні грудної клітки зліва, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень (а.с.186-187);
- оглянутими в судовому засіданні дисками з відображенням слідчого експеременту з потерпілим ОСОБА_11 , який вказував на місце розташування обвинувачених, коли він їх вперше побачив, місце скоєння нападу та напрямок, кудою втікали обвинувачені (а.с.229).
Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про неприйняття до уваги твердження ОСОБА_7 про те, що він не скоював напад, а лише намагався допомогти потерпілому у викритті нападника, оскільки його твердження спростовуються поясненнями самого потерпілого, який як на досудовому розслідуванні, так і в судовому засіданні чітко вказував на особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який напав на нього ззаду та душив за шию. Дані пояснення також узгоджуються з іншими доказами, які досліджувались судом у судовому засіданні, зокрема, поясненнями свідка ОСОБА_13 , який вказував в судовому засіданні, що саме ОСОБА_7 запропонував скоїти напад на потерпілого ОСОБА_23 ; протоколами впізнання та іншими доказами, які зазначені вище та досліджувались в судовому засіданні. Крім того, потерпілий ОСОБА_11 не був знайомий раніше з обвинуваченими і у нього не було ніякого наміру обумовлювати обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні розбійного нападу.
Потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції підтвердив незмінність своїх показань щодо встановлених судом обставин вчинення даного кримінального правопорушення.
Таким чином, така позиція обвинуваченого колегією суддів апеляційного суду так як і суду першої інстанції розцінюється як намагання уникнути від кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.
Це ж стосується і тверджень ОСОБА_8 про те, що він не скоював розбійний напад, а скоїв грабіж, оскільки його твердження також спростовуються зазначеними вище доказами, які досліджувались судом першої інстанції.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про неповноту судового розгляду, зокрема те, що судом першої інстанції не було допитано свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та судмедексперта по експертизі №21 від 20.02.2019, колегія суддів не може взято до уваги, оскільки він не надав суду обґрунтування необхідності їх допиту та не звертався до суду апеляційної інстанції з таким клопотанням.
Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, а тому суд правильно кваліфікував його дії за ст. 187 ч. 2 КК України, та доведеність винуватості ОСОБА_8 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, тому суд також правильно кваліфікував його дії за ст. 187 ч. 2 КК України.

Колегія суддів переконана, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, кваліфікувавши дії засуджених осіб за цим епізодом саме як розбій, з огляду на встановлені фактичні обставини провадження про знепритомнення потерпілого ОСОБА_11 одразу після вчиненого нападу на нього, що свідчить на користь того, що застосоване до нього насильство було небезпечним для його життя та здоров`я. Так, суд першої інстанції дійшов такого висновку за результатами дослідження доказів у провадженні, зокрема показань обвинувачених та потерпілого щодо скоєння цього злочину, що супроводжувалося насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, який зазнав нападу, внаслідок того, що ОСОБА_7 стрибнув потерпілому на спину і став правою рукою душити за шию, він впав та втратив свідомість. Далі, підбіг ОСОБА_8 , бив ногами в ліву сторону в район серця, забрав сумку і втік, а ОСОБА_7 продовжував його ще душити.

У суду апеляційної інстанції немає підстав ставити під сумнів показання потерпілого ОСОБА_11 , який послідовно стверджував як під час досудового розслідування, судового розгляду, так і під час допиту в суді апеляційної інстанції про знепритомнення під час вчиненого на нього нападу.

За загальним визначенням розбій як злочин проти власності це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Розбій відноситься до усічених складів злочину, вважається завершеним з моменту скоєння самого нападу. У разі вчинення розбою посягання відбувається на основний безпосередній об`єкт право власності, на який насамперед спрямований цей злочин, та на додатковий безпосередній об`єкт, у зв`язку із посяганням на право власності, життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Наявність додаткового безпосереднього об`єкта дає підстави для розмежування складів злочину, як у цьому випадку розбою та грабежу. Однією з ознак, що характеризують розбій, є саме насильство, мета якого намір одразу подолати опір потерпілого й попередити його протидію нападу. Агресивність, раптовість, небезпечність й спрямованість таких дій на подолання опору щодо особи, яка зазнала нападу, є відмінною ознакою. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є не тільки наслідки, що настали в результаті застосування насильства до потерпілого, але й сам спосіб дії винних осіб, що й було враховано судом першої інстанції при кваліфікації дій засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 про те, що судом не взято до уваги те, що мав місце ексцес виконавця, а тому, на його думку, за цей злочин повинен відповідати лише його виконавець, а інші за злочини, вчинені ними в межах домовленості.

Такі твердження захисника обвинуваченого колегія суддів вважає помилковими, оскільки суду не надано жодних належних доказів про те, що один із співучасників злочину, а саме ОСОБА_24 вийшов за межі домовленості з ОСОБА_7 щодо обсягу злочинних дій і вчинив більш тяжкий злочин або інший злочин. Такі твердження захисника спростовуються доказами дослідженими судом першої інстанції. З клопотанням про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, або ж дослідження доказів, які не досліджувалися, обвинувачений ОСОБА_24 та його захисник до суду апеляційної інстанції також не зверталися.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів переконана, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого та захисника обвинуваченого не дають достатніх підстав для висновку про неправильну кваліфікацію місцевим судом дій ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України.

Відповідно до вимог статті 50 КК України рішення суду про призначення покарання, з - поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зокрема, при обранні виду та міри покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 судом враховано ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу кожного із обвинувачених, виходив із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 скоїли тяжкий злочин, по місцю проживання характеризуються задовільно, раніше неодноразово судимі , судимості не зняті та не погашені.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , передбачених ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , передбаченими ст. 67 КК України, є рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , передбачених ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , передбаченими ст. 67 КК України, є рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, колегія суддів переконана, що з урахуванням всіх обставин в їх сукупності, думки потерпілого щодо суворого покарання обвинувачених та, враховуючи положення ч.2 ст. 65 КК України, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому їм необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 187 ч.2 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України.

Також колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На думку колегії суддів, у даному випадку саме такий вид та розмір покарання для ОСОБА_8 та ОСОБА_7 буде необхідним, справедливим та достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, тому не вбачає достатніх підстав для його зміни, як того просять у своїх скаргах обвинувачений та захисник іншого обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 403, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15 серпня 2019 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді /підпис/
ОСОБА_2 ОСОБА_25 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_2