Справа № 357/5163/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2019 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №1 в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000068 від 12.06.2018 р. щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гірно Чуйське, Мамсько Чуйського району Іркутської області Росія, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, 15.11.2017 р. прийнятого військовою частиною НОМЕР_1 на військову службу за контрактом на 3 р., перебуваючого у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду 14.05.2019 р.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 вчинив злочин за наступних обставин.

Відповідно до ст.ст.1,4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку

і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17.03.2014 р. №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 р. № 1126-II;

- від 06.05.2014 р.№ 454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 р. № 1240-VII ;

- від 21.07.2014 р. № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 р. № 1595-VII;

- від 14.01.2015 р. № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 р. № 113-VIII,

з 18.03.2014 р. в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

15.11.2017 р. ОСОБА_5 призваний до Білоцерківського ОМВК, м Біла Церква, за контрактом на 3(три) роки та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №143 від 15.11.2017 р. зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця помічника гранатометника, 3 механізованої роти, 1 механізованого батальйону.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ч.ч.1,3,9 ст.1, ч.ч.1-4,6,13 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.4,9,11,16 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст.4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Згідно із затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 розпорядком дня, солдат ОСОБА_5 повинен був прибувати на службу до розташування в/ч НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 о 08 год. 00 хв. кожного робочого дня з понеділка по п`ятницю.

Разом з тим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді та достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували проходження ним служби, солдат ОСОБА_5 , бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, без наказу або дозволу відповідних командирів

і начальників о 08 год. 00 хв. 06.03.2018 р. в умовах особливого періоду не з`явився на ранкове шикування підрозділу в/ч НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_3 та по 13.05.2019 р. проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

13.05.2019 р. солдат ОСОБА_5 добровільно прибув до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 для подальшого проходження військової служби.

Таким чином, ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи особою, зазначеною в ч.2 ст.407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби) чим вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні сторони провадження надали суду угоду про визнання винуватості, укладену між ними 18 червня 2019 р., яку просили затвердити.

Відповідно до вказаної угоди про визнання винуватості від 18 червня 2019 р., укладеної між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст.36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні - з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 - з іншого боку, в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 , на підставі ст.ст. 468,469,472 КПК України, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, пояснивши про причини скоєння кримінального правопорушення та визнавши вину згідно викладеного обвинувачення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони при наявності ряду обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 , із застосуванням, вимог ст. 69 КК України, іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 407 ч.4 КК України - у виді арешту строком на два місяці.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_5 , розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні і він буде мати при цьому весь обсяг прав, в тому числі допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просив затвердити угоду.

При цьому суд переконався, що ОСОБА_5 винуватість визнав добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, угода була укладена добровільно, без будь якого примусу.

Крім того, судом роз`яснено ОСОБА_5 наслідки угоди, характер обвинувачення, конкретну міру покарання, передбачену ч.4 ст.407 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, погоджену сторонами угоди у виді арешту строком на два місяці.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст.472 КПК України, дії ОСОБА_5 за ч.4 ст.407 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості останнім наявні, підстави для застосування судом ст.69 КК України (ряд пом`якшуючих покарання обставин: добровільне з`явлення, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше, позитивну характеристику, обвинувачений є учасником бойових дій, має на утриманні двох батьків похилого віку, які страждають на ряд захворювань) в провадженні наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України..

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувався.

Відповідно до ст. 60 ч.2 КК України враховуючи, що на час ухвалення вироку ОСОБА_5 є військовослужбовцем місцем відбування ним арешту визначити гауптвахту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-376, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості, укладену 18 червня 2019 р. у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000068 від 12.06.2018 р. - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити покарання, з застосуванням ст.69 КК України, - 2 (два) місяці арешту на гауптвахті.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_5 після звернення вироку до виконання.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, з особливостями, передбаченими ст.ст.474,473,394,424 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1