справа № 208/2302/19
№ провадження 1-кс/208/1398/19
УХВАЛА
Іменем України

15 травня 2019 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000275 від 30.01.2019 року за ч. 2 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в:
Слідчий звернулась до суду із вищезазначеним клопотанням, просила суд накласти арешт на нерухоме майно, що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо його розпорядження та відчуження, а саме: квартири АДРЕСА_1 , частка власності.

В своєму клопотанні слідчий посилалась на те, що у провадженні СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000275 від 30.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України за фактом незаконного збуту психотропних речовин в м.Кам`янське. 08.05.2019 в зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчиненого з метою незаконного збагачення..

На думку слідчого, враховуючи те, що санкція ч.2 ст.307 КК передбачає покарання у вигляді позбавлення волі із конфіскацією майна, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, що належить підозрюваному, з метою можливої конфіскації майна.
Згідно інформаційної довідки № 160812597 від 25.03.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_7 9/16 частка, ОСОБА_8 3/16 частка, ОСОБА_5 1/4 частка, ОСОБА_9 3/16 частка, ОСОБА_10 9/16 частка. Відомості щодо вказаної квартири в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні.

У своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт з метою запобігання можливості його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження. Відсутність заборони на розпорядження та відчуження вищевказаного майна може мати наслідком його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження, що унеможливить забезпечення конфіскації майна як виду покарання
В судовому засіданні слідчий підтримала клопотання, просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, просив накласти арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник підозрюваної заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що одним з власників квартири є неповнолітній інвалід і накладення арешту на квартиру порушить права інших власників.

Слідчий суддя, вислухавши сторони, вивчивши надані суду матеріали клопотання, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника.

Згідно з вимогами статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Правовою підставою для арешту зазначеного в клопотанні майна є п. 2 ч .2 ст.170 КПК України, тобто в порядку спеціальної конфіскації, оскільки санкція ч.2 ст.307 Кримінального кодексу України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за яке згідно чинного КК України встановлено покарання у вигляді позбавлення волі із конфіскацією майна.

Приймаючи рішення під час розгляду заявленого слідчим клопотання, слідчий суддя керується практикою Європейського суду з прав людини, яка орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку, що арешт зазначеного в клопотанні майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

Керуючись ст. 170, 174, 175, 369-372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині розпорядження ним та його відчуження, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , частка власності.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1