Справа № 206/3092/18
1-кп/206/56/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000256 від 09.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених за ч.2. ст.125, ч.2 ст.186 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

06.06.2018 року до канцелярії Самарського районного суду міста Дніпропетровська з місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області, надійшли матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2. ст.125, ч.2 ст.186 КК України.

В судовому засіданні прокурором надано клопотання про продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з наступних підстав. ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та злочину невеликої тяжкості, за які, відповідно до ч.2 ст. 186 КК України та ч.2 ст. 125 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від чотирьох до шести років та обмеження волі строком до 2 років відповідно. Останній знаходячись на волі може перешкоджати встановленню істини по справі, крім того, розуміючи про те, що за вчиненні ним злочини, може понести відповідне покарання, може переховуватися від суду, а також перешкоджати виконанню процесуальних рішень іншим чином. Під час проведення досудового розслідування в якості свідка допитано ОСОБА_6 який показав, що саме ОСОБА_3 , після того, як 27.03.2018 року заволодів телефоном потерпілого ОСОБА_7 та відразу втік з місця події. Приймаючи до уваги ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 проживає поблизу проживання свідків, може вчинити спроби незаконно впливати на свідків, з метою зміни останніми своїх показів, щоб уникнути в подальшому відповідальності за вчинений злочин. Разом з тим зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 , не має постійного джерела доходів, перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти аналогічні чи інші злочини, про що свідчить скоєння нових злочинів в короткостроковий термін після звільнення з місць позбавлення волі, а також те, що останній неодноразово судимий та притягувався до кримінальної відповідальності протягом останніх 8 років. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що будучи звільненим 03.03.2018 року з місця позбавлення волі по відбуттю покарання ОСОБА_3 майже через п`ять днів після звільнення знов вчиняв новий злочин, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, а через деякий час, у тому ж місяці, а саме 27.03.2018 року скоїв інший злочин за ч. 2 ст. 186 КК України. За вказаних підстав, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час судового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 , просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на інший більш м`який, що не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт з визначенням часу, оскільки ризики наведені прокурором є безпідставними.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, зазначаючи що підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має, оскільки ризики на які посилається прокурор є недоведеними та не обґрунтованими. Разом з тим зазначив, що підтримує клопотання захисника.

Суд, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого та дослідивши клопотання прокурора, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом встановлено, що ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 27 травня 2019 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено до 26.06.2019 року.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 суд враховує, що останній неодноразово судимий та притягувався до кримінальної відповідальності протягом останніх 8 років, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та злочину невеликої тяжкості, за які, відповідно до ч.2 ст. 186 КК України та ч.2 ст. 125 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від чотирьох до шести років та обмеження волі строком до 2 років відповідно, знаючи про покарання, може ухилитись від суду та знаходячись на свободі, може продовжувати скоєння інших умисних кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений не працює, постійного джерела доходу не має, що може спонукати його до вчинення інших злочинів. Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що будучи звільненим 03.03.2018 року з місця позбавлення волі по відбуттю покарання ОСОБА_3 , належних висновків за скоєний злочин не зробив та майже через п`ять днів після звільнення знов скоїв новий злочин, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, а через деякий час, у тому ж місяці, а саме 27.03.2018 року скоїв інший злочин за ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирішуючи подане клопотання суд, також, враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими ознаками, на думку суду, є тяжкість злочину та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 злочину.

Дані відносно особи обвинуваченого також враховуються судом, однак вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, а тому викладене вище у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченому у встановленому законом порядку та виключає об`єктивну можливості щодо застосування до обвинуваченого більш м`якого виду запобіжного заходу, який просив застосувати до нього захисник-адвокат ОСОБА_5 , а також сам обвинувачений.

З урахуванням викладеного, застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти ризикам, встановленим під час судового слідства.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, як наслідок відмовити захиснику-адвокату та обвинуваченому в задоволенні клопотання щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з встановленням часу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000256 від 09.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2. ст.125, ч.2 ст.186 КК України задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів починаючи з 25.06.2019 року до 22.08.2019 року до 12 год. 00 хв. включно.

В задоволенні клопотання захисника-адвоката та обвинуваченого відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семі днів на підставі рішення Конституційного суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 року з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1