Справа № 639/1123/19
Провадження № 1-кп/639/291/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2019 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження по об`єднаним обвинувальним актам, зареєстрованим в ЄРДР під №0001994 від 24.10.2018р. та № 0000031 від 19.02.2019 р. за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області, раніше не судимого, неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, водія-коваля Військового інституту танкових військ НТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

12.04.2018р. ОСОБА_5 призвано на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_3 та направлено до військової частини НОМЕР_1 , на посаду курсанта.

Наказом начальника Військового інституту танкових військ НТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №205 від 31.08.2018 року ОСОБА_5 зараховано в списки особового складу інституту на навчання на перший курс Військового інституту танкових військ Національного технічного університету « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та поставлено на всі види забезпечення.

В подальшому відповідно до наказу начальника Військового інституту танкових військ НТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №268 від 14.11.2018 року ОСОБА_5 курсанта першого курсу за спеціальністю «Озброєння та військова техніка» наказом начальника інституту (по особовому складу) від 14.11.2018 року №23-К відраховано з числа курсантів через небажання продовжувати навчання, достроково розірваний контракт про навчання та зарахований у розпорядження начальника інституту.

Наказом начальника Військового інституту танкових військ НТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №295 від 10 грудня 2018 року солдата ОСОБА_5 призначено на посаду водія коваля взводу забезпечення навчального процесу.

Відповідно до вимог ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 16, 127, 128,130,216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ,ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ та ст.ст.2,4 Закону України «Про національну гвардію», солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен суворо дотримуватись вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, військової присяги, чесно і сумлінно виконувати свій військовий обов`язок.

Однак солдат ОСОБА_5 , в порушення вищевказаних норм законодавства України, 14 жовтня 2018 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити місце служби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 14 жовтня 2018 року о 16 год. 45 хв. самовільно залишив місце служби Військовий інститут танкових військ НТУ «ХПІ», який дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та до 09 год. 00 хв. 19 жовтня 2018 року до місця служби не повертався.

Крім того, ОСОБА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 26 січня 2019 року о 22 год. 50 хв. також самовільно залишив місце служби- Військовий інститут танкових військ НТУ «ХПІ», який дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та до 09 год. 00 хв. 01 лютого 2019 року до місця служби не повертався.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем строкової служби.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб його вчинення. Зокрема він пояснив, що дійсно, будучи військовослужбовцем строкової служби, проходячи на час вчинення кримінального правопорушення військову службу у Військовому інституті танкових військ НТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », 14.10.2018р. самовільно залишав військову частину через небажання залишатися за місцем служби та поїхав додому, повернувшись до військової частини лише 19.10.2018 року. Таким же чином залишав військову частину 26.01.2019р. та повернувся до місця служби лише 01.02.2019р.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого, яка виразилась у самовільному залишенні місця служби,в умовах особливого періоду,крім воєнного стану, військовослужбовцем строкової служби, доведена. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст. ст. 65 та 68 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він задовільно характеризується за місцем служби та позитивно за місцем проживання, неодружений, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

При цьому судом встановлено відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність декількох обставин, що його пом`якшують, які, з урахуванням вищенаведеного, конкретних обставин справи (не тривалого строку залишення місця служби ОСОБА_5 , його повернення до місця служби з власної ініціативи, відсутність тяжких наслідків злочину) та даних про особу обвинуваченого і його молодий вік суттєво знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, а саме - до арешту.

Цивільний позов не заявлено, речові докази, витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжні заходи відносно обвинуваченого не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 3 (трьох) місяців арешту з відбуванням його на гауптвахті.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 до вступу вироку у законну силу не обирати, а взяти його під варту в порядку виконання вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1