Провадження № 1-кс/161/7286/19
У Х В А Л А
про відмову у накладенні арешту на майно

09 вересня 2019 року місто Луцьк

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ 2 відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області капітана податкової міліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно , -

В С Т А Н О В И В:
На адресу слідчого судді 27 серпня 2019 року надійшло вказане клопотання.

Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №0000061 від 10.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що в ході досудового розслідування встановлоено, що службові особи ТОВ «Стікс» () шляхом незаконного ввезення на територію України без сплати відповідних митних платежів та фактичної реалізації у 2015-2018 роках невстановленим особам товарно-матеріальних цінностей (автозапчастин та автотоварів) і відображення в бухгалтерському і податковому обліку товариства фіктивних операцій з їх реалізації в адресу ряду СГД на території України, ухилились від сплати податку на додану вартість та податку на прибуток у значних розмірах.

Слідчий також вказує, що ОСОБА_4 , здійснює діяльність, що пов`язана із незаконним ввезенням на територію України через митні пости Волинської митниції ДФС нових автомобільних запасних частин різних виробників без сплати відповідних митних платежів та зборів, а також часткового придбання таких автомобільних запчастин за необліковані грошові кошти у службових осіб ТОВ «Стікс» та їх подальшої реалізації на території України кінцевому споживачу за необліковані готівкові кошти, в тому числі із використанням мережі Інтернет та можливостей поштово-експедиторської служби ТОВ «Нова Пошта», внаслідок чого ухилився від сплати податків у значному розмірі.

21.08.2019 року на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду від 17.08.2019 року було проведено огляд складських та офісних приміщень, які використовує ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено первинні бухгалтерські документи, зокрема накладні, виписані на адресу ОСОБА_4 та автозапчастини до різних марок автомобілів. Вилучені речі та документи згідно постанови від 21.08.2019 року визнано речовими доказами.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, в ході слідства виникла необхідність у накладені арешту на майно, яке вилучено 21.08.2019 року у кримінальному провадженні №0000061 від 10.12.2018 року. Просить суд клопотання задовольнити.

В судове засідання прокурор подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить клопотання задовольнити.

Володілець майна та його представник подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Просять суд в задоволені клопотання відмовити.

Відповідно до ст. 107 ч. 4 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Водночас, ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Поряд з цим, статтею 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Стаття 132 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються . До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Також, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України передбачено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів. Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

Відповідно до вимог ст.ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На переконання слідчого судді, слідчий не довів належними та допустимим доказами, що для цілей вказаного кримінального провадження, зокрема для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення службовими особами ТОВ «Стікс», необхідним є накладення арешту на вилучене у ФОП ОСОБА_4 майно.

Будь-яких доказів щодо придбання ФОП ОСОБА_4 автозапчастин у службових осіб ТОВ «Стікс» слідчим та прокурором суду не надано, тому неможливо зробити висновок, яким чином вилучені у ФОП ОСОБА_4 автозапчастини та документи можуть мати значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Крім того, жодних відомостей за епізодом можливого незаконного ввезення ФОП ОСОБА_4 поза межами митного контролю автозапчастин та їх подальшу реалізацію на території України, витяг з ЄРДР не містить.

Як вбачається з матеріалів провадження жодних законних обставин, які б давали підстави для накладення арешту на вказане у клопотанні майно і доводили доцільність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим не наведено, як і не доведено, що майно, на яке пропонується накласти арешт, здобуто злочинним шляхом чи є предметом злочину, передбаченого ст. 212 КК України.
Зважаючи, що слідчим в клопотанні не доведено наявність підстав для накладення арешту на майно, яке вилучено 21 серпня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому, суду не надано достатніх доказів про те, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України чи ст. 170 КПК України, у зв`язку із чим старшому слідчому ОСОБА_3 , слід відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, ст. 8 "Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод", слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ 2 відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області капітана податкової міліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке вилучене 21 серпня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1