Справа № 204/6908/19
Провадження № 1-кп/204/698/19
У Х В А Л А

28 листопада 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000017 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 лютого 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Красногвардійського районного суду перебуває дане кримінальне провадження.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Захисник ОСОБА_8 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_9 заперечували щодо призначення до судового розгляду та заявили клопотання про повернення обвинувального акта прокурору. В обґрунтування клопотання вказав, що 19.09.2019 року прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України. Обвинувачений вважає, що в його діях відсутній склад інкримінованих йому протиправних дій, вину свою не визнає. Ознайомившись з обвинувальним актом вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам п.п.5,6 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також відсутні обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання. У обвинувальному акті взагалі не зазначено точний чи принаймі приблизний час початку вчинення злочину, так і конкретний час вчинення, чи то час закінчення злочину, місце, спосіб та будь-які інші обставини вчинення кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню та входять до поняття об`єктивна сторона інкримінованих ОСОБА_9 кримінальних правопорушень. При цьому це твердження стосується, як обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, так і обвинувачення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Оскільки об`єктивна сторона інкримінованих діянь не викладена взагалі, то саме обвинувачення є неконкретним та незрозумілим, як для самого обвинуваченого, так і для захисника, що позбавляє сторону захисту можливості належним чином підготуватись до захисту. Стосовно формулювання обвинувачення. Зокрема її суб`єктивної сторони, зазначає, що юридична наука під суб`єктивною стороною злочину розуміє ознаки, які характеризують злочин з його внутрішнього боку. До обов`язкових ознак належить: вина у формі умислу чи необережності; до факультативних: мотив злочину, мета злочину, емоційний стан. Слід звернути увагу, що в обвинувальному акті взагалі не зазначено, яка саме форма вини інкримінується ОСОБА_9 9прямий чи не приимий умисел), що є прямим порушенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Про умисну форму вини інкримінованої ОСОБА_9 також нічого не зазначено у обвинувальному акті, лише в частині кваліфікації дій ОСОБА_9 вказано на їх умисний характер. За своєю характеристикою ч. 4 ст. 190 КК України це злочин проти власності, що характеризується корисливим мотивом. У обвинувальному акті нічого не зазначено про мотив дій ОСОБА_9 , кінцеву мету, яку він переслідував інкримінованими діяннями. Спрямування дій ОСОБА_9 , що в сукупності з тим, що не зазначено коли саме і на досягнення якого саме результату були спрямовані інкриміновані йому дії, робить формулювання обвинувачення неповним та неконкретним та незрозумілим для сторони захисту. ОСОБА_9 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень за попередньою змовою з невстановленими досудовим слідством особами, яка мала місце за версією обвинувачення у невстановленому місці, в невстановлений час, при невстановлених обставинах. При цьому, в обвинувальному акті не зазначено ні точний (чи бодай приблизний) час цієї попередньої змови, кількісний та якісний склад осіб, з якими було досягнуто злочинну змову, умови цієї попередньої змови, мотив та кінцева мета цієї змови чи бодай якісь суттєві умови цієї змови. ОСОБА_9 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень (в тому числі ч. 4 ст. 190 КК України) за попередньою змовою з невстановленим досудовим слідством особами. У відповідності до ч. 2 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовились про спільне його вчинення. Між тим, згідно обвинувального акта ОСОБА_9 шахрайським шляхом (шляхом обману) отримав право на об`єкт комунальної власності. Про отримання права власності поряд з ОСОБА_9 іншими особами на праві спів власності тощо чи отримання права власності на інші об`єкти нерухомості чи інше майно «іншими особами» за попередньою змовою з ОСОБА_9 в обвинувальному акті також нічого не зазначено. Також зазначив, що у обвинувальному акті невірно зазначено про відсутність обтяжуючих чи пом`якшуючих інкриміновані ОСОБА_9 кримінальні правопорушення обставин згідно з нормами загальної частини КК України. За таких обстави, враховуючи те, що обвинувальний акт складений з грубим порушенням норм ст. 291 КПК України, тому слід повернути обвинувальний акт прокурору у відповідності до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Представника потерпілого ОСОБА_7 просила призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
У підготовчому судовому засіданні, розглянувши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , про повернення обвинувального акта прокурору, дослідивши обвинувальний акт, заслухавши пояснення обвинуваченого, прокурора, представника потерпілого, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно п. 5 п. 6 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення та обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Частиною 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
Формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) злочину, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.
Правова кваліфікація дій особи повинна містити не тільки посилання на окрему статтю та її частину, а й точне формулювання, зокрема об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак.
Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення щодо особи унеможливлює якісний і повний її захист.
Відповідно до п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, яке висунуте в порядку, встановленому цим кодексом.
Разом з цим ч.1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах, крім випадків, передбачених цією статтею.
Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним.
Адже відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів, статті відповідного закону, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, адже правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.
Відповідно до ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
При цьому, за змістом п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
З аналізу цих вимог кримінального процесуального закону, формулювання обвинувачення, яке зазначається в обвинувальному акті повинно містити місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, форму вини і мотиви кримінального правопорушення, а також вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що разом з невстановленими досудовим слідством особами, точний час під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, при невстановлених обставинах, дізналися, що за адресою: АДРЕСА_1 . площею 61,8 кв.м., яке перебуває на балансі Дніпровської міської ради та знаходиться у занедбаному стані та фактично ніким не використовується. В цей час, у ОСОБА_9 та невстановлених досудовим слідством осіб, виник злочинний намір, направлений на придбання права на майно, шляхом обману (шахрайство), що вчинено за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
Реалізуючи умови попередньої змови, ОСОБА_9 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому місці, у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб отримав від невстановлених досудовим слідством осіб підроблені правовстановлюючі документи на своє ім`я, на приміщення АДРЕСА_2 , а саме: свідоцтво про право власності від 25.02.2002 року, видане Виконавчим комітетом Красногвардійської районної ради на підставі рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради народних депутатів від 10.03.1989 року № 1526 на нежитлове приміщення № 37, розташоване на першому поверсі житлового будинку по АДРЕСА_3 , яке згідно до матеріалів досудового розслідування не існує взагалі.
Продовжуючи реалізовувати умови попередньої змови з невстановленими досудовим слідством особами, ОСОБА_9 , шляхом обману, розуміючи, що він ніколи не мав правових підстав на володіння об`єктом нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , площею 61,8 кв.м. усвідомлюючи злочинний характер своїх дій. Повинен був здійснити дії з реєстрації на своє ім`я об`єкту вищевказаного нерухомого майна, шляхом використання завідомо підробленого документа.
Продовжуючи реалізовувати умови попередньої змови з невстановленими досудовим слідством особами, направлені на придбання права на майно шляхом обману(шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах 17.10.2018 року ОСОБА_9 діючи умисно, усвідомлюючи, що він використовує завідомо підроблений документ реалізуючи злочинний умисел направлений на протиправне, корисливе й неоплатне заволодіння майном територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради звернувся до державного реєстратора Іларіонівської сільради Синельниковського району Дніпропетровської області ОСОБА_10 із заявою про реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) нежитлове приміщення АДРЕСА_2 за громадянином ОСОБА_9 та надав завідомо підроблений документ, щодо належності йому нежитлового приміщення АДРЕСА_2 . а саме: свідоцтво про право власності, виданого 25.02.2002 року Виконавчим комітетом Красногвардійської районної ради на підставі Рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради народних депутатів від 10.03.1989 року № 1526, яке згідно матеріалів досудового розслідування не існує взагалі.
На підставі поданих ОСОБА_9 завідомо підроблених документів, 19.10.2018 року державним реєстратором Іларіонівської сільради Синельниковського району Дніпропетровської області було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вищенаведене приміщення за ОСОБА_9 (індексний номер рішення 43574892).
Тим самим, ОСОБА_9 , шляхом обману, придбав право та фактично заволодів вищезазначеним приміщенням, спричинивши своїми діями матеріальну шкоду встановлену на підставі висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 2703-19 від 07.08.2019 року, якою було встановлено, що ринкова вартість приміщення АДРЕСА_2 складала 924764 грн. 00 коп., тобто спричинив матеріальну шкоду, в особо великому розмірі.
Далі, 06.04.2019 року ОСОБА_9 реалізуючи умови попередньої змови з невстановленим досудовим слідством особами, шляхом обману, отримавши у фактичне володіння та маючи реальну можливість розпорядитись правом власності на приміщення АДРЕСА_2 , звернувся до П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори, Дніпровського міського нотаріального округу, в особі державного нотаріуса ОСОБА_11 та на підставі договору дарування нежитлового приміщення № 5-187 від 06.04.2019 року, передав безоплатно ОСОБА_12 право власності на приміщення АДРЕСА_2 , тим самим, спричинивши своїми діями інтересам територіальної громади в особі Дніпровської міської ради матеріальну шкоду, в особливо великих розмірах.
Умисні дії ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилися у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, кваліфікуються за ч. 4 ст. 190 КК України.
Умисні дії ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилися у використанні завідомо підробленого документа, кваліфікуються за ч. 4 ст. 358 КК України.
Шахрайство вважається закінченим з моменту переходу чужого майна у володіння винного або з моменту отримання ним права розпоряджатися таким майном.
Тобто, моментом заволодіння майном є час реєстрації права власності за ОСОБА_9 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Проте, з формулювання обвинувачення вбачається відсутність часу вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, а зазначено лише що він звернувся до державного реєстратора Іларіонівської сільради Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_10 із заявою про реєстрацію прав та їх обтяжень на вищезазначене житлове приміщення, хоча ці відомості відомі та містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в якому зазначено точний час вчинення реєстраційної дії.
Більш того, з обвинувального акту вбачається, що злочин ОСОБА_9 було вчинено шляхом звернення до державного реєстр атора Іларіонівської сільради Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_10 із заявою про реєстрацію прав та їх обтяжень без зазначення місця знаходження даного реєстратора (точної адреси: номер будинку, вулиці, населений пункт).
Тобто, фактично обвинувачення не містить місця вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.
З обвинувального акту вбачається, що формулювання обвинувачення фактично зведено до посилання на правову кваліфікацію кримінального правопорушення без зазначення доведених даних про подію (час, місце) злочину.
Зазначене не дає змоги суду зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичним формулюванням.
Такі суперечності, на думку суду, позбавляють суд можливості роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення у відповідності до вимог ст. 348 КПК України.
Таким чином, відсутність належного викладення формулювання конкретного обвинувачення в обвинувальному акті, може істотно вплинути на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд та порушення права на захист обвинуваченого.
Недотримання вказаних вимог закону при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження, зокрема принципу верховенства права та законності, які застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; а також виключає можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення та роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.
Відповідно до ст. 337 КПК України, суд не вправі, за результатами судового розгляду, змінити обвинувачення на таке, що істотно відрізняється від пред`явленого, а також, не вправі за власною ініціативою в будь-який спосіб поставити питання про таку зміну обвинувачення. Недодержання судом зазначених вимог кримінально-процесуального закону, є порушенням права на захист.
З огляду на викладене суд вважає, що наведені істотні порушення вимог КПК України свідчать про невідповідність направленого обвинувального акту вимогам кримінально-процесуального закону та унеможливлюють призначення судового розгляду, у зв`язку з чим вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 315, 316, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту відмовити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України - повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3