У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_4 , у рамках кримінального провадження за №0001278 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань «27» жовтня 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,погоджене прокурором, про застосування відносно підозрюваного
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, громадянина України, українця, одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів без можливості внесення застави,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у рамках кримінального провадження за №0001278 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань «27» жовтня 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,погоджене прокурором, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів без можливості внесення застави.

Клопотання мотивовано наступним: досудовим розслідуванням встановлено, що близько 03 години 20 хвилин 27 жовтня 2019 року ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з невстановленими наразі органом досудового розслідування особами, попередньо домовившись між собою про вчинення розбійного нападу з метою заволодіння майном громадянина Грузії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, на невстановленому наразі органом досудового розслідування транспортному засобі прибули на околицю села Баранинці Ужгородського району, де його залишили, одягли на обличчя маски з метою приховати своє обличчя, після чого підійшли до транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2103», червоного кольору, з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », в якому в той час перебували водій цього автомобіля ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та пасажири ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також двоє громадян Грузії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В клопотанні вказано, що після чого ОСОБА_5 , підійшов зі сторони вказаного вище автомобіля, де на правому передньому пасажирському сидінні перебував потерпілий ОСОБА_7 , розпочав висловлювати вимогу про передачу йому грошових коштів в сумі 110 гривень, на що останній надав йому грошові кошти в сумі 20 євро.

У цей час ОСОБА_5 та невстановлені наразі органом досудового розслідування особи із погрозою застосування фізичної сили витягнули потерпілого ОСОБА_7 із салону згаданого вище автомобіля на дорогу, де завдали йому серію ударів, внаслідок чого заподіяли останньому тілесні ушкодження, небезпечні для життя чи здоров`я, предметом, схожим на бейсбольну биту, яку за попередньою домовленістю між собою заздалегідь підготували для вчинення розбійного нападу, після чого незаконно заволоділи належними ОСОБА_7 мобільним телефоном марки «Самсунг» моделі «Галаксі А9», гаманцем, в якому містилися грошові кошти в сумі 105 євро, та особисті документи останнього.

Згодом, близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_5 з невстановленими наразі органом досудового розслідування особами, поїхав на невстановленому наразі органом досудового розслідування транспортному засобі у напрямку об`їзної дороги міста Ужгорода, що неподалік від відділення № 1 «Нова Пошта» (місто Ужгород, вулиця Верещагіна, 16), куди на транспортному засобі, а саме легковому автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2103», червоного кольору, з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », також під`їхали ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , де під час зустрічі ОСОБА_5 передав грошові кошти у сумі 35 євро ОСОБА_9 .

Як вказано в клопотанні, згідно з довідкою № 41 від 29 жовтня 2019 року, виданої Обласним центром нейрохірургії та неврології, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на лікуванні з діагнозом: внутрішня черепно-мозкова травма, забій головного мозку важкого ступеня, гостра епідуральна гематома над правою гемосферою головного мозку, множинні лінійні переломи тім`яних кісток справа та зліва, багато уламкові переломи скроневої кістки зліва.

Слідчий в клопотанні зазначає, що таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб та поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

29 жовтня 2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Ужгород, громадянину України, українцю, проживаючому за адресою АДРЕСА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

В клопотанні вказано, що дослідивши матеріали кримінального провадження, слідство вважає, що наявні достатні підстави для обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою та недостатньо буде застосування інших більш м`яких заходів, виходячи з наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно перешкоджати встановленню інших можливих свідків та інших співучасників даного злочину; підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин; підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

Також під час обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу слідчий вважає, що необхідним є врахувати і наступні обставини: зібрані вагомі докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України; підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.4 ст. 187 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, усвідомлює неминучість призначення покарання, а також може вчиняти спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

В клопотанні вказано, що обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, а саме: протоколом огляду місці події, показами свідків: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , протоколами впізнання особи за фотознімками, протоколом слідчого експерименту проведеного зі свідком ОСОБА_10 , речовими доказами.

Разом із тим слідчий зазначає, що успішне виконання завдань кримінального судочинства щодо охорони прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону неможливе без застосування запобіжних заходів, у тому числі тримання під вартою.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить збереження істотних для кримінального провадження доказів.

Беручи до уваги вищевикладене та те, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти наведеним ризикам, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та забезпечення належного досудового розслідування, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 - 178, 183, 184, 194 КПК України,слідчий просить: застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, громадянину України, українцю, проживаючому за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимому строком до 60 днів без можливості внесення застави.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вказаного клопотання. Крім того, просив врахувати особу його підозрюваного, останній не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, одружений, має на утриманні дітей, заперечила порти обґрунтованості підозри.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового слідства - слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0001278 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань «27» жовтня 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

29 жовтня 2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Ужгород, громадянину України, українцю, проживаючому за адресою АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Слідчий зазначає, що необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлена необхідністю запобігти ризикам незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно перешкоджати встановленню інших можливих свідків та інших співучасників даного злочину; підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин; підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий зазначає, що вказані в клопотання ризики доводяться вагомістю доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, яке йому загрожує, оскільки санкція статті Кримінального кодексу, що йому інкримінується, передбачає позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення підтверджується дослідженими доказами, а саме: протоколом огляду місці події, показами свідків: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , протоколами впізнання особи за фотознімками, які безпосередньо вказують на причетність до вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 , згідно, показів свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який повідомив про обставини кримінального правопорушення вчиненого відносно його товариша, останній повідомив, що може впізнати особу яка наносила тілесні ушкодження ОСОБА_7 . Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання, копія якого додана до матеріалів клопотання, ОСОБА_12 , як на особу що наносила тілесні ушкодження ОСОБА_7 вказав на №3, під яким був ОСОБА_5 . Крім того, вказані свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальному правопорушенні, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у його вчиненні, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Слідчий суддя враховує також, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України лише 29 жовтня 2019 року, тобто є підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності такої поведінки підозрюваного.

Також, необхідно врахувати категорію зазначеного правопорушення, у зв`язку з чим досудове розслідування передбачає проведення великого обсягу слідчих (розшукових) дій, пов`язаних з встановленням місцезнаходження та вилучення відповідних речей та документів, які мають доказове значення для даного провадження, що у сукупності вказує на наявність реальних ризиків, передбачених п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, на даному етапі досудового розслідування залишаються невстановленими органом досудового розслідування особи які із погрозою застосування фізичної сили витягнули потерпілого ОСОБА_7 із салону згаданого вище автомобіля на дорогу, де завдали йому серію ударів, внаслідок чого заподіяли останньому тілесні ушкодження, небезпечні для життя чи здоров`я.

Слідчий суддя вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що підозрюваний перебуваючи на волі може впливати на потерпілого та свідків. Крім того, підозрюваний знайомий зі свідками, які встановлені під час досудового розслідування, а тому існує ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на таких свідків з метою зміни їх показів на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності, самостійно або через знайомих, шляхом вмовляння, погроз або іншим способом.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на обставини вчинення правопорушення, доводи сторони обвинувачення, існує імовірність того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може вчиняти тиск на свідків вказаного у даному кримінальному провадженні а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та може незаконно перешкоджати встановленню інших можливих свідків та інших співучасників даного злочину, а відтак вважає неможливим забезпечення контролю за поведінкою підозрюваного в умовах, які не пов`язані з триманням під вартою та відповідно запобігання вказаних в ухвалі ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується також тим , що у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою неможливо буде запобігти контактам ОСОБА_5 з іншими невстановленими співучасниками вчинення злочину, з якими ОСОБА_5 перебуваючи на свободі зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів вчинення кримінальних правопорушень, вчинення тиску на свідків з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань у кримінальному провадженні.

До того ж, крім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимий, стан його здоров`я.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб та поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 , у виді тримання під вартою.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для конкретних осіб, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 , заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

При цьому, обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, оскільки дані обставини є такими, які характеризують підозрюваного, і не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту про наявність заяв відібраних від свідків та інших осіб, які відібрані не в порядку передбаченому статтями 95, 224 КПК України, не спростовують вказаних вище ризиків чи підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Крім того, зазначені особи не позбавлені можливості звернутись до правоохоронних органів із заявами у порядку ст.214 КПК України щодо неправомірних, на їх думку, дій органу досудового розслідування при відібранні показань. Доказів звернення з такими заявами стороною захисту не надано.

Щодо доводів захисника про необґрунтованість клопотання через помилки у тексті клопотання та повідомленні про підозру, то як встановлено у судовому засіданні, як зазначив прокурор, внаслідок технічної помилки слідчим було вказано у мотивувальній частині тексту клопотання та повідомлення про підозру прізвище не підозрюваного, а іншої особи « ОСОБА_13 », такі мають суто технічний характер помилки, які не змінюють суті клопотання і не є підставами для відмови у його задоволені. Зі змісту матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001278 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань «27» жовтня 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, здійснюється саме щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

З матеріалів кримінального провадження та судового розгляду вбачається, що підозрюваному ОСОБА_5 інкримінується безпосереднє застосування насильства відносно потерпілого громадянина Грузії ОСОБА_7 , про що свідчать покази свідків. Згідно з довідкою № 41 від 29 жовтня 2019 року, виданої Обласним центром нейрохірургії та неврології, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на лікуванні з діагнозом: внутрішня черепно-мозкова травма, забій головного мозку важкого ступеня, гостра епідуральна гематома над правою гемосферою головного мозку, множинні лінійні переломи тім`яних кісток справа та зліва, багато уламкові переломи скроневої кістки зліва.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , було вчинено із застосуванням насильства відносно потерпілого, вважаю за можливе у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_4 , у рамках кримінального провадження за №0001278 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань «27» жовтня 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів без можливості внесення застави - задовольнити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, громадянина України, українця, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого строком до 60 днів, а саме до 28.12.2019 р., без можливості внесення застави.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1