У Х В А Л А
Іменем України
07.05.2019 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду в м.Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , на постанову від 28 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження, -
В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із скаргою, на бездіяльність слідчого СВ Франківського ВП ГУНП у Львівській області, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 28 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження.
Скаргу мотивує тим, що вищевказана постанова є необґрунтованою, незаконною та передчасною, прийнята без проведення усіх можливих слідчих дій та без встановлення обставин, передбачених ст. 91 КПК України, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази протилежного. Вважає, що оскаржувана постанова від початку і до кінця містить лише переписані статті із КК України та КПК України. Слідчим навіть не вказано, що було проведено в межах даного кримінального провадження, які обставини були встановлені, не зазначено також про те, що слугувало основою для прийняття оскаржуваного рішення. Наголошує, що в рамках кримінального провадження не було допитано жодної особи, як і не проведено інших слідчий дій, зокрема не призначено почеркознавчу експертизу, не прийнято жодного іншого процесуального рішення. Вважає, що слідчою помилково тлумачиться поняття офіційний документ. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що воно тривало виключно формально, оскільки на теперішній час досі не з`ясовано фактичних обставин, провадження було закрито без проведення будь-яких процесуальних дій, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у справі, що свідчить про недотримання з боку слідчого вимог ст. ст. 9, 91, 92, 93 КПК України.
На підставі вищевикладеного, просить скаргу задоволити.
В судове засідання скаржник не з`явився, натомість подав суду клопотання про розгляд скарги без його участі, в якій наполягає на задоволенні скарги.
В судове засідання слідча не з`явилася, однак подала на адресу матеріали кримінального провадження №0001971 від 27 червня 2018 року
Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, та з`ясувавши дійсні обставини справи приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як це слідує з ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом 10 днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії чи бездіяльності.
Відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Відповідно до ст. 133 КПК України слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії. Слідчий, прокурор під час досудового розслідування мають право викликати особу, якщо є достатні підстави вважати, що вона може дати показання, які мають значення для кримінального провадження, або її участь у процесуальній дії є обов`язковою.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.
Як встановлено слідчим суддею, слідчим Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 28 лютого 2019 року винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001971 від 27 червня 2018 року у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.
Слідчою помилково було зазначено, що заява-згода ОСОБА_4 , яка засвідчує згоду на прописку ОСОБА_6 та трьох дітей, посвідчена начальником житлово-експлуатаційної організації № 810, а також договір найму житла від 28 серпня 2013 року №1773/13 не є офіційним документом.
Так, у відповідності із Законом України від 02.10.1992 № 2657-ХІІ «Про інформацію» документ матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а інформація будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (стаття 1 цього Закону).
Примітка до статті 358 Кримінального кодексу України під офіційним документом розуміє документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи-докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм і містять передбачені законом реквізити.
У зв`язку з наведеними ознаками зазначені договір оренди та згода на прописку є офіційними документами та предметом кримінального правопорушення передбаченого ст. 358 КК України. Також слідчою не було враховано, що такі офіційні документи було використано ОСОБА_6 при розгляді цивільної справи № 465/3539/17, яка перебуває на розгляді Франківського районного суду м. Львова.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
За правилами ч. 1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладено на слідчого, прокурора.
У відповідності з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Тому враховується, що у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у дослідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0001971 від 27 червня 2018 року слідчим Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 не вчинено всі необхідні слідчі дії для встановлення обставин, що мають значення для доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, а отже, передчасно винесено постанову від 28 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження №0001971 від 27 червня 2018 року.
Відтак, з огляду на все вищенаведене скарга підлягає до задоволення.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 214, 303-308 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову від 28 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження№0001971 від 27 червня 2018 року задоволити.
Скасувати постанову слідчої Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 28 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження №0001971 від 27 червня 2018 року у зв`язку із відсутністю в діях невстановленої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1