23.08.2019
Ленінський районний суд м.Харкова
У Х В А Л А
Іменем України
23 серпня 2019р. Справа №639/6433/17-к Провадження 1-кп/642/483/19

Суд у складі: Головуючого судді: ОСОБА_1

Секретаря: ОСОБА_2

За участі сторін: Прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Захисник ОСОБА_5 , ОСОБА_6

Обвинувачені: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

Законний представник ОСОБА_10

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному правопорушенні передбаченому за ч.3 ст.. 185, ч.2, 3 ст..186 КК України,-

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 у кримінальному правопорушенні передбаченому за ч.3 ст.185, ч. 3 ст.186, ч.1 ст.304, КК України,-

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 у кримінальному правопорушенні передбаченому за ч.3, ст..185, ч.1 ст.304 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м.Харкова перебуває справа за обвинувальними актами №0001467 від 15.11.2017р., №0000788 від 19 квітня 2018р., №0001649 від 10 серпня 2017р., №0002095 від 13 листопада 2018р., №0001884 від 08 жовтня 2018р., по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у вчинених кримінальних правопорушень.

Вказана справа на підставі Ухвали Харківського апеляційного суду від 28 лютого 2019р. була передана до розгляду Ленінському районному суду м.Харкова.

Згідно до автоматизованого розподілу для розгляду провадження був визначений суддя ОСОБА_1 .

У підготовчому судовому засіданні прокурори вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту. Також прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу. Прокурори заперечували проти повернення обвинувального акту, з підстав прийнятого рішення апеляційним судом за вказаними обставинами.

Захисниками було заявлено клопотання про повернення обвинувального акту на підставі невідповідності вимогам закону ст..110, 291 КПК України з посилання на рішення Європейського суду з прав людини. Щодо заявленого клопотання про продовження запобіжного заходу, захист заперечував.

Обвинувачені, законний представник обвинуваченого, підтримали заявлене клопотання захистом про повернення обвинувального акту прокурору та заперечували проти продовження запобіжного заходу.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо можливості призначення судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно обвинувачених, суд приходить до висновку про не можливість призначення справи до судового розгляду з наступних підстав.

Після отримання обвинувального акта суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

За змістом положень ч.4 ст.110КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України встановлено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

У п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України зазначено, що у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

З аналізу вказаних вимог кримінального процесуального закону встановлено, що обвинувальний акт в обов`язковому порядку повинен містити формулювання обвинувачення, в межах якого проводиться судовий розгляд.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення полягає у детальному описі ознак інкримінованого обвинуваченому злочину яки прокурор вважає доведеними, що узгоджується з вимогами ст. 91 КПК України.

Обвинувачення в свою чергу у кримінальному правопорушенні є обставини визначені вимогами ст..91 КПК України, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення форма вини, мотив і мета вчинення злочину, вид і розмір завданої ним шкоди.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», визначено: «обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 Конвенції».

Суд дійшов висновку що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні не містить формулювання обвинувачення, на що посилається сторона захисту, обвинувачені, та законний представник обвинуваченого, а в ньому лише викладено фактичні обставини кримінального провадження з окремим позначенням правової кваліфікації. Таким чином, обвинувальним актом обвинуваченим у кримінальному провадженні №0001467 від 15.11.2017р., №0000788 від 19 квітня 2018р., №0001649 від 10 серпня 2017р., №0002095 від 13 листопада 2018р., №0001884 від 08 жовтня 2018р., не висунуто конкретне обвинувачення у кримінальному правопорушенні. Обвинувачення має бути викладено в чіткій, категоричній формі, не повинно допускати двоякого трактування. І саме такий принцип при складанні процесуального рішення та викладенні обвинувачення має належним чином забезпечити виконання завдання кримінального провадження, закріпленого у ст. 2 КПК України. При цьому суд вважає, що можливість зміни обвинувачення в суді прокурором та виправлення таким чином недоліків обвинувального акту є неприйнятним, адже це є правом прокурора, яким він може й не скористатися, а також у зв`язку з тим, що обвинувачений повинні знати суть пред`явленого обвинувачення до початку судового розгляду.

Крім того, дійсно ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 26.06.2019 року обвинувальні акту були повернуті прокурору з підстав невідповідності закону. Вказана ухвала суду була скасована рішенням Харківського апеляційного суду від 08 липня 2019р. в якої суд вказав, що він не може погодитися з позицією суду, т.я. захист, обвинувачені, та законний представник обвинувачених погодились з призначенням справи до розгляду та клопотань щодо до повернення обвинувального акту не заявляли.

В судовому засіданні 23 серпня 2019р. захисниками було заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору на підставі невідповідності закону. Таким чином, сторона захисту не погоджується з діями прокурора щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст..110, 291 КПК України. Вказане клопотання підтримали обвинувачені, законний представник обвинуваченого.

Отже, 08 липня 2019 року Харківським Апеляційним судом не було предметом дослідження правової позиції захисту, обвинувачених та законного представника неповнолітнього обвинуваченого, про повернення обвинувального акту, що в свою чергу свідчить про нові підстави повернення обвинувального акту у зв`язку невідповідністю його закону, т.я. відсутність обвинувачення є порушенням права на захист обвинувачених згідно, про що в клопотанні зазначають захисники.

Проте, вимогами статті 348 ч.1 КПК України визначено: Після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого, з`ясовуючи його прізвище, ім`я, по батькові, місце і дату народження, місце проживання, заняття та сімейний стан, роз`яснює йому суть обвинувачення і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

За таких обставини, відсутність формулювання обвинувачення, позбавляє суд виконати вимоги статті 348 ч.1 КПК України, а саме: роз`яснення обвинуваченому в чому він обвинувачується та вияснити його ставлення до висунутого звинувачення.

Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акту прокурора з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.

Отже, оскільки обвинувальні акти не відповідають вимогам КПК України, зокрема ст..110, 291 КПК України, суд дійшов висновку що вони в силу п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору, що є підставою задоволення клопотання захисту, обвинувачених, законного представника обвинуваченого.

Вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу суд вважає:

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Отже, оцінюючи в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, згідно ст.12 КК України, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим, покарання яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватим. Крім того, враховуючи особистість обвинувачених, що свідчить про схильність обвинувачених до вчинення кримінальних правопорушень.

Крім того, на теперішній час свідки сторони обвинувачення недопитані, а тому, можливість в разі зміни запобіжного заходу впливати на свідків та переховуватися від суду. Суд вважає, обґрунтованими доводи прокурора про існування ризиків, які стали підставою для застосування відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Отже, суд не може погодитись з правовою позицією захисту, щодо можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж обрано.

Підстави яки були враховані судом при обранні міри запобіжного заходу не відпали, а тому є доцільним продовжити запобіжні заходи щодо обвинуваченим на 60 днів, що є підставою в задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору, задовольнити.

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному №0001467 від 15.11.2017р. відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України повернути Прокурору військової прокуратури Харківського гарнізону для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному №0000788 від 19 квітня 2018р. відносно ОСОБА_8 , у кримінальному правопорушенні за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3, ст..185 ч.1 ст.304КК України повернути Прокурору Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному №0001649 від 10 серпня 2017р. відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, 3, ст..186 КК України, ОСОБА_7 у вчинення кримінального правопорушення за ч.2, 3 ст.186, ч.1 ст.304 КК України повернути Прокурору Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 для усунення недоліків та виконання вимог КПК України

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному №0002095 від 13 листопада 2018р. відносно ОСОБА_8 , у кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.186 КК України повернути Прокурору Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному №0001884 від 08 жовтня 2018р. відносно ОСОБА_8 , у кримінальному правопорушенні за ч.3 ст.185 КК України, повернути Прокурору Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів обвинуваченому - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 до «24.00» год. 21 жовтня 2019р. з триманням обвинувачених в установі виконання покарань України

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів безпосередньо до Харківського Апеляційного суду.

Головуючого судді: ОСОБА_1