Справа № 675/2129/19
Провадження № 1-в/675/172/2019
У Х В А Л А

"10" жовтня 2019 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав у режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про зарахування судом строку перебування у слідчому ізоляторі за період з 14 березня 2012 року по 28 серпня 2014 року у строк покарання на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заяву підтримали.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення заяви заперечив, посилаючись на її безпідставність.
Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Токмакського районного суду Запорізької області від 07 березня 2013 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2013 року, за якими його засуджено за ст.ст. 186 ч. 2, 115 ч. 2 п. 12, 125 ч. 2, 185 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 13 років позбавлення волі.
Як вбачається зі змісту клопотання ОСОБА_4 , він просить суд зарахувати йому у строк покарання на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» період перебування у слідчому ізоляторі з дня його затримання - 14 березня 2012 року по день ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції у його справі 28 серпня 2014 року.
Так, законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838 - VIII, який вступив в дію 24 грудня 2015 року, в ч. 5 ст. 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення були внесені зміни, відповідно до яких у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Водночас у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Зі змісту вказаної норми права вбачається, що попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Як випливає зі змісту ст. 401 КПК України в редакції 1960 року, якою керувалися суди при постановленні судових рішень щодо ОСОБА_4 , вирок місцевого суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляцій, а вирок апеляційного суду - після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено. У разі подачі апеляцій, касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи відповідно апеляційною чи касаційною інстанцією, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Вирок Токмакського районного суду Запорізької області від 07 березня 2013 року щодо ОСОБА_4 набрав законної сили 17 грудня 2013 року, оскільки судом апеляційної інстанції вирок щодо останнього не ухвалювався, а лише змінювався вирок суду першої інстанції ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2013 року.

Разом з тим, період з часу затримання ОСОБА_4 до часу набрання вироком щодо нього законної сили зараховано засудженому ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Перебування ОСОБА_4 у слідчому ізоляторі після набрання вироком законної сили, зокрема, у зв`язку з провадженням у суді касаційної інстанції, не може вважатися попереднім ув`язненням.
Тому законні підстави для застосування щодо засудженого Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» періоду часу з 18 грудня 2013 року по 28 серпня 2014 року у даному випадку відсутні.

Судом враховується, що ОСОБА_4 вже звертався до суду з заявою про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 21 січня 2016 року, яка була розглянута по суті та вирішена ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2016 року.

Разом з тим, у вищезазначеній заяві ОСОБА_4 не вказував конкретний період часу, який, на його думку, підлягав зарахуванню до строку покарання. Ухвала Ізяславського районного суду від 18 березня 2016 року не містить жодних мотивів з приводу наявності або відсутності підстав для зарахування засудженому строку з 18 грудня 2013 року по 28 серпня 2014 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України. Тобто вимоги ОСОБА_4 щодо зарахування вказаного періоду часу не були предметом розгляду суду першої інстанції.

У своїй апеляційній скарзі на ухвалу від 18 березня 2016 року засуджений вказував на необхідність зарахування даного періоду до строку покарання. Апеляційний суд Хмельницької області ухвалою від 25 травня 2016 року залишив рішення суду першої інстанції залишив без змін, зазначивши, що строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 мав місце з 14 березня 2012 року по 17 грудня 2013 року.

Таким чином, оскільки при розгляді попередньої заяви засудженого суди фактично не вирішували питання про зарахування йому строку з 18 грудня 2013 року по 28 серпня 2014 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, а вказані судові рішення не містять жодних мотивів з приводу зазначеного питання, суд вважає за необхідне вирішити дану заяву ОСОБА_4 в частині вимог з 18 грудня 2013 року по 28 серпня 2014 року по суті та відмовити в її задоволенні з наведенням відповідного обґрунтування такої ухвали.

Що стосується вимог заяви за період з 14 березня 2012 року по 17 грудня 2013 року, суд вказує наступне.

Згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального судочинства є, зокрема, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст. 21 КПК України кожна особа має право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним та неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Системний аналіз положень КПК України дає підстави вважати, що особа має право на звернення до суду з відповідною заявою, клопотанням, тощо, а в разі незгоди з ухваленим судом рішенням - на апеляційний, касаційний перегляд її справи в випадках та в порядку, передбаченому чинним КПК України.

Чинним КПК України не передбачено можливості повторного звернення до суду при наявності судового рішення, що набрало чинності, з такою самою заявою, поданою з тих самих підстав з аналогічними вимогами.

Положеннями КПК України чітко не виписано, як повинен діяти суд першої інстанції за таких обставин.

У силу ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, згідно з якими вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України (ст. 21 КПК України).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що провадження за заявою ОСОБА_4 в частині вимог про зарахування судом строку попереднього ув`язнення з 14 березня 2012 року по 17 грудня 2013 року в строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України підлягає закриттю, оскільки питання, зазначене у його заяві, вже вирішувалося судом та з цього приводу наявне судове рішення, яке набрало законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. 72 ч. 5 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Провадження у справі за заявою засудженого ОСОБА_4 в частині вимог про зарахування судом строку попереднього ув`язнення з 14 березня 2012 року по 17 грудня 2013 року у строк покарання закрити.

Заяву ОСОБА_4 в частині вимог про зарахування судом строку попереднього ув`язнення з 18 грудня 2013 року по 28 серпня 2014 року у строк покарання залишити без задоволення.
Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1