Справа № 342/994/16-к
Провадження № 11-кп/4808/433/19
Категорія ч. 2 ст. 289 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді: ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2019 року про повернення обвинувальних актів у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачених у вчиненні злочину передбаченого за ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_9 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :

1. Зміст ухвали суду першої інстанції.

1.1. Обвинувальні акти у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 289 КК України повернуто прокурорам, які затвердили дані обвинувальні акти, для усунення недоліків протягом розумного строку.

1.2. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_7 не може вважатися таким, якому у передбаченому чинним законодавством порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, а отже обвинувальний акт складено щодо особи, яка не набула статусу підозрюваного.

Суд першої інстанції поставив під сумнів зазначення в обвинувальних актах неправомірних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо потерпілого ОСОБА_10 , який жодних претензій до них не має.

Крім того, в обвинувальних актах вказано, що ОСОБА_7 та ОСОБА_11 вчинили інкриміновані їм злочини за попередньою змовою з третьою особою, прізвище та ім`я якої зазначено в цих актах. У той же час, будь яких даних чи відомостей про наявність щодо цієї особи обвинувального вироку, який вступив в законну силу, ні обвинувальні акти, ні матеріали досудового розслідування не містять. А відтак дана обставина на переконання суду є порушенням презумпції невинуватості.

2. Зміст апеляційних скарг.

2.1. ОСОБА_7 наголошує, що за змістом обвинувального акту повідомлення про підозру йому вручено 10.03.2016 року, однак з реєстру матеріалів досудового розслідування, що долучено до обвинувального акту, вбачається про здійснення такої підозри прокурором Івано-Франківської області 08.03.2016 року. Натомість в наданій суду копії повідомлення про підозру ОСОБА_7 маються відомості про те, що повідомлення про підозру 08.03.2016 року підписане прокурором Івано-Франківської області ОСОБА_12 , а вручене слідчим ОСОБА_13 .

З 04.03.2016 року по 11.03.2016 року ОСОБА_7 утримувався в ізоляторі тимчасового тримання №1 ГУНП в Київській області і 10.03.2016 року з 10 год 45 хв до 11 год 30 хв з ним проводилися слідчі дії слідчим ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_13 , в присутності захисника Гасанова та начальника УКР ГУНП в Івано-Франківській області Комерніцького. За таких обставин, ОСОБА_7 вважає, що він не може вважатися особою, якій в передбаченому чинним законодавством вручено підозру.

Крім того, ОСОБА_7 вважає, що кримінальне провадження щодо нього підлягає до закриття, на підставі ч. 4 ст. 284 КПК України.

З цих підстав, оскаржувану ухвалу ОСОБА_7 просив змінити, встановити прокурорам строк, протягом трьох діб для усунення недоліків обвинувальних актів, зобов`язати прокурора закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, та одночасно відповідно до ч.3 ст. 174 КПК України зобов`язати прокурорів скасувати арешт майна ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_7 просив апеляційний суд повідомити відповідним процесуальним документом державне бюро розслідувань про наявність підстав кримінального переслідування службових осіб правоохоронного органу, прокурорів, слідчих суддів, та судді Івано-Франківського міського суду ОСОБА_14 , які на думку ОСОБА_7 здійснювали щодо нього катування в процесуальному аспекті.

2.2. Прокурор вказує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України повідомлення про підозру адвокату здійснюється - Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень.

В той же час відповідно до ч.1 ст. 278 КПК України зазначено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. ОСОБА_7 є адвокатом, письмове повідомлення про підозру щодо нього складено 08.03.2016 року, а 10.03.2016 року вручено ОСОБА_7 слідчим, за дорученням прокурора області.

Крім того, прокурор вказує, що під час підготовчого судового засідання судом не досліджуються матеріали кримінального провадження, та не дається їм оцінка. Натомість, суд поставив під сумнів зазначених в обвинувальному акті неправомірних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо потерпілого ОСОБА_10 .

Щодо порушення презумпції невинуватості третьої особи, яка ідентифікована в обвинувальних актах, то прокурор вказує, що матеріали щодо неї виділені в окреме провадження. А відтак висновок суду першої інстанції в цій частині не відповідає дійсності.

В порушення вимог ч. 2 ст. 314 КПК України суд провів підготовче судове засідання без участі підозрюваного ОСОБА_7 , та без участі потерпілих.

Прокурор вважає, що обвинувальні акти повністю відповідають вимогам ст. 291 КПК України, а відтак постановляючи оскаржувану ухвалу суд допустив істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону. У зв`язку з викладеним, оскаржувану ухвалу прокурор просив скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

2.2.1 На апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 подав заперечення, в якому зазначає, що прокурор ОСОБА_6 не уповноважений на процесуальне керівництво в досудовому розслідуванні в даному кримінальному провадженні, а відтак не вправі подавати апеляційну скаргу. А тому просив подану апеляційну скаргу прокурором, повернути.

3. Позиції сторін.

3.1. В засідання апеляційного суду ОСОБА_7 не з`явився, про причини неявки, суд не повідомляв.

Сторони не заперечували проти розгляду апеляційних скарг у його відсутності.

3.2. В засіданні апеляційного суду прокурор, доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній мотивів. Апеляційну скаргу ОСОБА_7 заперечив, вважає, що така не підлягає до задоволення.

3.3. ОСОБА_8 при вирішенні апеляційної скарги поклався на розсуд суду.

4. Апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з огляду на таке.

4.1. Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, поданих ОСОБА_7 та прокурором, в основі яких протилежні твердження щодо обставин провадження і відповідності ходу досудового розслідування процесуальному порядку.

4.2. Щодо повідомлення про підозру.

Танасійчук уважає, що щодо нього не було здійснено повідомлення про підозру відповідно до вимог КПК, а тому він не є ні підозрюваним ні обвинуваченим.

Прокурор висловив протилежне твердження.

При вирішенні цього питання колегія суддів виходить із того, що підозра є частиною обвинувачення й обов`язковою процесуальною стадією, оскільки за смислом ст. 283 КПК України звернення до суду з обвинувальним актом можливе тільки після повідомлення особі про підозру.

Згідно з указівками п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України в редакції, яка була чинна на момент виникнення даних правовідносин з 08.03.2016 по 10.03 2016 (час здійснення підозри), письмове повідомлення про підозру адвокату здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури. Інших суб`єктів, які могли б вчинити такі дії щодо адвоката, закон не передбачав. Указана норма процесуального закону містила веління діяти тільки визначеним чином.

На час проведення цієї дії ОСОБА_15 мав статус адвоката, що не заперечується і підтверджено матеріалами справи. Повідомлення про підозру йому вручив слідчий за дорученням прокурора, хоч це мав би зробити прокурор відповідно до вказаних вимог.

Здійснення повідомлення про підозру неналежним суб`єктом всупереч прямому припису процесуального закону, вважає апеляційний суд, не створює необхідного юридичного підґрунтя для проведення подальших слідчих дій і може у зв`язку з цим поставити під сумнів увесь процес доказування у даній справі.

Заперечення сторони обвинувачення про те, що слідчий вручив підозру за дорученням прокурора, а тому вимоги закону не порушені, прийняти не можна, оскільки коментована норма на час вчинення процесуальних дій положень про можливість такого доручення щодо здійснення підозри не містила.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що хоч обвинувальні акти і містять формальний перелік даних згідно з ст. 291 КПК України, однак в їх основі лежить таке порушення приписів процесуального закону, яке належить кваліфікувати як істотне через невиконання вимог спеціального порядку здійснення підозри щодо адвоката.

Зміна редакції коментованої норми 04.10.2019 і передбачення в ній можливості доручення прокурором здійснення підозри, на думку колегії суддів, тільки підтверджує те особливе значення, яке законодавець приділяв і приділяє важливій процедурі кримінального провадження, що не була виконана у даному випадку.

Тому доводи прокурора слід відхилити і погодитись із обґрунтованим висновком суду.

4.3. Щодо вимог апеляційної скарги ОСОБА_7 про зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_7 вважає, що прокурорам слід надати строк, протягом трьох діб для усунення недоліків обвинувальних актів, зобов`язати прокурора закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, та одночасно відповідно до ч.3 ст. 174 КПК України зобов`язати прокурорів скасувати арешт майна ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_7 просив апеляційний суд повідомити відповідним процесуальним документом державне бюро розслідувань про наявність підстав кримінального переслідування службових осіб правоохоронного органу, прокурорів, слідчих суддів, та судді Івано-Франківського міського суду ОСОБА_14 , які на думку ОСОБА_7 здійснювали щодо нього катування в процесуальному аспекті.

Дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки обґрунтовані обставинами, які в предмет судового розгляду, з урахуванням специфіки процесуальної форми стадії апеляційного провадження, не входять і, окрім того, не були заявлені в суді першої інстанції і ним не досліджувались.

Рішення суду першої інстанції з цього приводу ухвалено в межах компетенції суду, згідно із законом (п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України), воно обґрунтоване посиланнями на факти, яким дана належна правова оцінка і зроблено вірний висновок відповідно до приписів ст. 370 КПК України.

4.4 Щодо участі прокурора. У ст. 393 КПК України закріплено право прокурора на апеляційне оскарження судових рішень. При цьому згідно з ч. 4 ст. 36 КПК право на подання апеляційної скарги чи касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами мають також незалежно від їх участі в судовому провадженні прокурори вищого рівня: Генеральний прокурор, його перший заступник та заступники, керівник регіональної прокуратури, його перший заступник та заступники.

Тобто, виходячи з аналізу вказаних норм, правом на подання апеляційної скарги зі сторони обвинувачення наділений прокурор, який брав участь у судовому провадженні, а також визначені процесуальним законом прокурори вищого рівня.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор ОСОБА_6 брав участь в засіданні суду першої інстанції в межах підготовчого провадження, яке було призначене на 04 жовтня 2019 року.

Отже, з огляду на приписи ст. 393, ч. 4 ст. 36 КПК вказаний прокурор має право оскаржити ухвалу місцевого суду в апеляційному порядку. Тому доводи апеляції ОСОБА_7 з цього приводу належить відхилити.

4.5. Щодо передчасної оцінки обставин.

Завданнями підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду (ст. 314 317 КПК України). У ньому не можуть вирішуватись питання оцінки обставин та доведеності вини, які притаманні стадії судового розгляду (ст. 91, 368 КПК України).

Надаючи оцінку заяві потерпілого в частині вчинення ОСОБА_7 неправомірних дій щодо нього (потерпілого - ОСОБА_10 ), суд вийшов за межі повноважень, суду на стадії підготовчого провадження, визначених ст. 314 КПК України, та передчасно надав оцінку тим обставинам, які підлягають перевірці безпосередньо під час судового розгляду.

Що стосується, третьої особи, яку ідентифіковано в обвинувальному акті за прізвищем та ініціалами, то згідно інформації зазначеної в самому обвинувальному акті, матеріали щодо такої особи виділено в окреме кримінальне провадження. При цьому колегія суддів звертає увагу, що чинний КПК України не передбачає надання таких доказів, як додатку до обвинувального акту.

Тому в цій частині доводи апеляції прокурора підлягають задоволенню і з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції належить виключити оцінку, надану заяві потерпілого та дані про відсутність інформації про виділення в окреме провадження щодо третьої особи.

4.6. Інші доводи апеляційних скарги висновків суду не спростовують.

5. Рішення суду апеляційної інстанції.

5.1. Обидві сторони провадження оскаржили судове рішення, вважаючи, що воно не може залишатися в силі у такому вигляді.

Тих підстав для скасування ухвали суду, на які звернув увагу прокурор, немає. Обвинувальні акти вірно повернуті через їх невідповідність вимогам КПК України неналежно здійснена підозра перешкоджає подальшому провадженню. Не підлягає ухвала суду першої інстанції також і зміні з тих мотивів, на які вказував ОСОБА_7 . Але в ухвалі є оцінки, які прокурор уважав передчасними і які можна виключити, змінивши дане судове рішення без його скасування.

5.2. Тому апеляційні скарги належить задовольнити частково по формі задовольнивши вимогу ОСОБА_7 про зміну ухвали суду, а по суті виключивши з неї обставини, на які звернув увагу прокурор у своїй апеляції.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2019 року про повернення обвинувальних актів у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити, виключивши в мотивувальної частини ухвали оцінку суду надану заяві потерпілого ОСОБА_10 , та дані про відсутність інформації про виділення в окреме кримінальне провадження щодо третьої особи.

В решті ухвалу суду залишити без зміни.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3