УХВАЛА
Іменем України

25.07.2019 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання внесене в кримінальному провадженні № 0000568 від 04.07.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий ЖРВ Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 звернулася із клопотанням про накладення арешту на наступне майно, а саме:

- автомобіль марки «Dаewоо Lаnоs», д.н.з. НОМЕР_1 та ключ від автомобіля з брелком;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 ;

в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000568 від 04.07.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, яке було виявлено та вилучено на території сервісного центру, по вул.Богунській, 1, в с. Довжик, Житомирського району та тимчасово позбавити власника майна можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

В обґрунтування клопотання зазначив, що у ході досудового розслідування встановлено, що 03.07.2019 до ч/ч Житомирського РВП надійшло повідомлення по спец, лінії -102- від експерта КДТЗ ЕРД Житомирського НДЕКЦ ОСОБА_5 , про те, що в с. Довжик, по вул. Богунській, 1-А, Житомирського району, на автомайданчику сервісного центру № 1841 РСЦ МВС в Житомирській області під час дослідження автомобіля марки «Dаewоо Lаnоs», д.н.з. НОМЕР_1 , що перебував в користуванні ОСОБА_6 , а згідно свідоцтва про реєстрацію перебуває у власності ОСОБА_4 , (проживаючої АДРЕСА_1 ) було виявлено, що свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , яке видано 21.10.2015 року не відповідає бланкам, які є в офіційному обігу.

У відповідності до ст.170 КПК України, автомобіль марки «Dаewоо Lаnоs» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , вилучений в ході огляду місця події від 03.07.2019 року є речовим доказом, з метою його збереження слідчий вважає, що необхідно накласти арешт, оскільки не накладення арешту призведе до знищення та втрати слідів злочину, його пошкодженні, псуванні та знищенні або передачі, відчуженні третім особам, що не дасть можливості провести під час досудового розслідування відповідні судові експертизи.

У судове засідання слідчий СВ ЖРВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, будучи належним чином повідомленим про розгляд клопотання, не з`явилася,

В судове засідання представник ОСОБА_6 , в користуванні якого перебував вилучений автомобіль, також не з`явився, надіслав письмові заперечення та заяву, в якій заперечував щодо задоволення клопотання із підстав, викладених в запереченні, та просив розглянути клопотання в його відсутність.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання, зазначених в частині 1 цієї статті, не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання, у зв`язку з наступним.

Згідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

У відповідності до п. 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Станом на час розгляду клопотання про арешт майна в суді, до суду не надано відомостей стосовно особи щодо якої висунуто підозру.

Надані матеріали клопотання не містять процесуальних документів, що підтверджують належність ОСОБА_6 (особи, в якого автомобіль був вилучений) до категорії осіб, вказаних в ст. 170 КПК України, на яке може бути накладено арешт.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вимогами ч. 3 ст. 214 КПК України передбачено, що здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається.

Окрім цього, посилання слідчого на ту обставину, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України також не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтовано та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону. Клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Таким чином, досудове розслідування за ч. 1 ст. 358 КК України щодо ОСОБА_6 (особи, в якого автомобіль був вилучений) здійснюється всупереч вимогам ч.2, ч.3. ст. 214 КПК України без відповідного внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку експертного дослідження № 06/1841/24Д від 03.07.2019 року ідентифікаційний номер кузова та двигуна, наданого на дослідження транспортного засобу «Dаewоо Lаnоs», номерний знак НОМЕР_1 , не змінювався.

Враховуючи викладене мотивування клопотання, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а відтак слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином оцінив надані докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення та прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 167, 169, 98, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, що було вилучене в 04.07.2019 під час проведення огляду місця події, на території сервісного центру, що по вул. Богунській, 1, в с. Довжик, Житомирського району - відмовити.

Передати автомобіль марки «Dаewоо Lаnоs», д.н.з. НОМЕР_1 та ключ від автомобіля з брелком, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 на відповідальне зберігання ОСОБА_6 (особи, в якого автомобіль був вилучений) та зобов`язати останнього зберігати вказаний автомобіль у належному стані, при необхідності надати його для огляду слідчому, прокурору або суду в залежності від стадії кримінального провадження.

Ухвала про відмову в арешті майна може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1