Дата документу 09.07.2019 Справа № 331/5751/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/5751/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/848/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 08 січня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.4 ст.296 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Строк відбування покарання постановлено обчислювати з 01 червня 2018 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 21 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») зараховано до строку призначеного покарання період перебування ОСОБА_6 під вартою з 14 червня 2017 року до 07 вересня 2017 року включно, та з 01 червня 2018 року до дня набрання вироком суду законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишено без змін до дня набрання вироком суду законної сили.

Скасовано арешт з майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 16 червня 2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в загальному розмірі 1880,64 грн.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить призначити йому більш м`яке покарання, посилаючись на те, що він є учасником бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції, раніше не судимий, а також те, що він вчинив злочин не умисно.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити та призначити ОСОБА_6 більш м`яке покарання, мотивуючи тим, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має родинні зв`язки, раніше не судимий, є учасником бойових дій, потерпілі претензій до обвинуваченого не мають. За таких обставин, на думку захисника, суд першої інстанції безпідставно не визнав за можливе застосування до обвинуваченого ст.ст.69, 75, 76 КК України.

Захисник вважає, що з урахуванням даних про особу обвинуваченого та пом`якшуючих покарання обставин, суд мав усі підстави для призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Згідно з вироком суду, 14 червня 2017 року близько 15 годин 10 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння та перебуваючи біля вікна кімнати №115 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , проявивши п`яну завзятість і бажаючи при цьому показати свою перевагу над оточуючими, діючи умисно, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи загальноприйняті в суспільстві елементарні норми і правила поведінки, норми моралі, моральності і благопристойності у присутності сторонніх осіб, а саме ОСОБА_9 , діючи при цьому з особливою зухвалістю, здійснив не менше 4 пострілів зі спеціально пристосованої для нанесення тілесних ушкоджень пневматичної рушниці «Krai Air Rifle AI-145S Synthetic cal.4,5 mm/.177, serial number 14-Н45681» з вказаного вікна у бік громадян ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які знаходились біля центрального входу гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 , заподіявши ОСОБА_10 легке тілесне ушкодження у виді садна в верхній третині шиї зліва по задній поверхні; ОСОБА_11 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у виді рани в верхній третині правого плеча, та ОСОБА_12 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я у виді непроникаючого поранення шиї ліворуч.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та просила залишити оскаржуваний вирок без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини останнього у вчинені вказаних правопорушень при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.4 ст.296 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються.

У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 про суворість призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законом віднесено до тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше в силу ст.89 КК України не судимий, одружений, має місце реєстрації, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку лікаря-нарколога, проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , однак за місцем служби характеризується негативно, під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції намагався ухилитися від суду, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення та перевиховання. Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставини, на які посилається обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник в апеляційних скаргах, були враховані судом першої інстанції та стали підставою для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк, що є наближеним до мінімально можливого за санкцією ч.4 ст.296 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачений визнав вину в повному обсязі, щиро розкаявся, спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається, що ОСОБА_6 вину свою визнав частково.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, наявності обставини, що обтяжує покарання та відсутність обставин, що його пом`якшують та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного покарання, в т.ч. і для застосування ст.69 КК України, а також не вбачає достатніх підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст75, 75 КК України.

З огляду на фактичні обставини провадження і відомостей про особу обвинуваченого у сукупності, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не можна визнати занадто суворим.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням на строк, вказаний у вироку, оскільки таке покарання є справедливим і воно сприятиме перевихованню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Крім того, під апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 просив на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати йому в строк покарання період його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Колегія суддів, звертає увагу на те, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 вже зараховано увесь строк тримання останнього під вартою: з 14 червня 2017 року по 07 вересня 2017 року включно, та з 01 червня 2018 року до дня набрання вироком законної сили, на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року - із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 08 січня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.4 ст.296 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4