пр. № 1-кп/759/1584/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2019 року колегія суддів Святошинського районного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря: ОСОБА_4 ,

провівши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000059 за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кагул Республіки Молдова, молдованина, громадянина Республіки Молдова, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (приватний будинок) та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301, ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 152 КК України,

сторони кримінального провадження прокурор ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_7 , потерпілі малолітні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , законні представники малолітніх потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И Л А :
Обвинувальний акт у кримінальномупровадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 відносно ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301, ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 152 КК України, надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 21.11.2019.

У підготовчому судовому засіданні на обговорення поставлене питання про підсудність кримінального провадження.

Прокурор заявив клопотання про направлення даного обвинувального акта до Верховного суду для визначення підсудності.

Захисник та обвинувачений підтримали дане клопотання прокурора.

Ознайомившись з обвинувальним актом, вислухавши думку сторін даного кримінального провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.

Територіальна підсудність це різновид підсудності, за допомогою якої визначають, у суді якої адміністративно-територіальної одиниці буде здійснюватися розгляд по суті кримінального провадження щодо конкретного злочину.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
Тобто основною юридичною ознакою для визначення територіальної підсудності є місце вчинення злочину, яке згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України належить до обставин, що підлягають доказуванню у кожному конкретному провадженні. При чому «місце вчинення злочину» в контексті ч. 1 ст. 32 КПК України розглядається лише як ознака, що дозволяє визначити підсудність кримінального провадження, - це одиниця адміністративно-територіального поділу, на підставі якої побудована судова система в цілому.
Відповідно до вимог ст. 409, п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону. Судове рішення в будь-якому разі підлягає скасуванню якщо порушено правила підсудності.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Як вбачається з обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301, ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 152 КК України. Місце вчинення даних злочинів АДРЕСА_3 садового товариства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 не підсудне Святошинському районному суду м. Києва, а розгляд справи за територіальною підсудністю відноситься до юрисдикції Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, оскільки місце вчинення злочинів - АДРЕСА_3 садового товариства.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про необхідність направлення обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301, ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 152 КК України, до Київського апеляційного суду для звернення з поданням до Верховного Суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а саме Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

Під час підготовчого судового засідання прокурором заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою без визначення застави, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів (в т.ч. насильницьких), наявний ризик його переховування від суду та впливу на очевидців події.

Захисник, думку якого підтримав обвинувачений, заперечував щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави в мінімальних межах відповідно до ухвали Київського апеляційного суду.
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу, серед іншого, є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно матеріалів даного кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301, ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 152 КК України, які згідно ст. 12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, за якими передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років.
Що стосується наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то слід зазначити, що справа перебуває на стадії підготовчого судового засідання, малолітні потерпілі, їх законні представники та свідки ще не допитані. У зв`язку з чим існує ризик незаконного впливу на малолітніх потерпілих, їх законних представників та свідків, оскільки обвинуваченому відомо місця проживання/перебування вказаних осіб.
Крім того, продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може преховуватися від суду, оскільки він, усвідомлюючи міру покарання за злочини, у вчинені яких обвинувачується, може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.

За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 , щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою, дані про його особу, які суд оцінює виключно у своїй сукупності, та вважає, що прокурором доведено у судовому засіданні, як того вимагає ч. 3 ст. 176 КПК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відносно обвинуваченого необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи обставини даної справи, суд вважає за можливе визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб,оскільки саме такий її розмір здатен забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених п. п. 1-3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32, 34, п. 4 ч. 3 ст. 314, 315, ст. 369-372, 376 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Направити кримінальне провадження № 0000059 за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301, ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 152 КК України, до Київського апеляційного суду для звернення з поданням до Верховного Суду для вирішення питання про направлення даного провадження до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а саме: з Святошинського районного суду міста Києва до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, враховуючи вимоги процесуального закону про територіальну підсудність кримінального провадження.

Обрати запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 тримання під вартою, на строк 60 (шістдесят) днів, який рахувати з 26 листопада 2019 року до 24 січня 2020 року включно, і утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: UA5112089, отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , банк отримувача: Державна казначейська служба України в м. Києві, МФО: 820172, призначення платежу: застава за (П.І.П. особи, дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали (назва суду), від (дата ухвали), по справі № ... внесені (П.І.П. особи, що вносить заставу). Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, де проживає обвинувачений, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматися від спілкування з потерпілими, їхзаконними представниками, свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалу передати на виконання до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу обвинуваченому може бути оскаржена шляхом подачі апеляції до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3