Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/401/19
провадження № 1-кс/624/168/19
У Х В А Л А
Іменем України
смт. Кегичівка 20 серпня 2019 року

Слідчий суддя Кегичівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000123 від 08 червня 2019 року за ознаками ч.2 ст.307 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, в обґрунтування якого вказав, що у провадженні СВ Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000123 від 08 червня 2019 року за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за фактом того, що 07 червня 2019 року до ч/ч Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області від громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця с. Олександрівка Кегичівського району Харківської області надійшло повідомлення про те, що громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , на території Кегичівського району Харківської області незаконно виготовляє та збуває наркотичні засоби. Попередня правова кваліфікація визначена за ч.1 ст.307 КК України.
12 серпня 2019 року кримінальне провадження перекваліфіковано з ч.1 ст.307 КК України на ч.2 ст.307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 липня 2019 близько 17 год., ОСОБА_5 , будучи працездатною особою, яка не працює, не маючи постійної роботи і джерел для власного існування, визначивши вчинення злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин джерелом для здобуття коштів та матеріальних благ для свого існування, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, всупереч врегульованих законами суспільних відносин у сфері обігу в Україні психотропних речовин та наркотичних засобів, маючи прямий умисел на вчинення дій, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, а саме: на незаконне зберігання та збут наркотичних засобів, обіг яких відповідно до таблиці №.1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01 серпня 2000 року, заборонені, у зазначений час перебував в своєму домоволодінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де за попередньою домовленістю зустрівся з громадянином ОСОБА_4 .
Після цього, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізувати свій злочинний намір на збут наркотичного засобу, передав за вказаною адресою полімерний пакет, наповнений сухою речовиною рослинного походження у висушеному стані зеленого кольору, яка згідно висновку експерта Науково-дослідницького інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса №16236 від 26 липня 2019 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 54,038 г громадянину ОСОБА_4 , який в свою чергу передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 450 грн. за отриманий наркотичний засіб.
Таким чином, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу (канабіс).
12 серпня 2019 року під час проведення обшуку в домоволодінні ОСОБА_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено суху подрібнену речовину рослинного походження, ззовні схожу на рослину - канабіс, загальною вагою близько 30 гр, яку поміщено до двох окремих білих паперових конвертів, після чого їх було опечатано биркою з підписами понятих та слідчого, визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню та направлено на зберігання до Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області, так як у органу досудового розслідування є підстави вважати, що вказане майно може зберегти на собі сліди злочину, з вищезазначеним майном необхідно провести певні слідчі дії, а саме огляд та дослідження речових доказів, а також призначення відповідних судових експертиз.
У зв`язку з вищезазначеним виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.
Слідчий в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву у якій зазначила, що клопотання підтримує, просила проводити розгляд без її участі.
Фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів, відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, не проводилось.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Як зазначено у п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету, відповідно до положень ст. 170 цього кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу(ч. 1ст. 173 КПК України).
Як встановлено під час розгляду клопотання, в провадженні СВ Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000123 від 08 червня 2019 року за ознаками ч.2 ст.307 КК України.
12 серпня 2019 року під час проведення обшуку в домоволодінні ОСОБА_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено суху подрібнену речовину рослинного походження, ззовні схожу на рослину - канабіс, загальною вагою близько 30 гр, яку поміщено до двох окремих білих паперових конвертів, після чого їх було опечатано биркою з підписами понятих та слідчого, визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню та направлено на зберігання до Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області, так як у органу досудового розслідування є підстави вважати, що вказане майно може зберегти на собі сліди злочину, з вищезазначеним майном необхідно провести певні слідчі дії, а саме огляд та дослідження речових доказів, а також призначення відповідних судових експертиз.
У зв`язку з вищезазначеним виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2 ч. 3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.
Таким чином, доведено, що вилучені 12 серпня 2019 року в домоволодінні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 речі, мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України доведено слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1ст. 170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту вилученого майна, враховує можливість використання його як доказів у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2,7,107,132,98,167,170-173,309,372 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУНП України в Харківській області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000123 від 08 червня 2019 року за ознаками ч.2 ст.307 КК України задовольнити.
Накласти арешт на суху подрібнену речовину рослинного походження, ззовні схожу на рослину - канабіс, загальною вагою близько 30 гр, яку поміщено до двох окремих білих паперових конвертів, після чого їх було опечатано биркою з підписами понятих та слідчого та направлено на зберігання до Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області.
Відповідальній особі СВ Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУНП України в Харківській області забезпечити зберігання арештованого майна в Кегичівському ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1