Ухвала
11 вересня 2019 року
м. Київ
справа № 732/1728/18
провадження № 51-4485ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 23 серпня 2019 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , покликаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженого, просить вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог цієї статті.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Однак захисник ОСОБА_5 , направляючи до суду свою касаційну скаргу, вказав, що скарга подається до Верховного Суду України, що не відповідає приписам п. 21 ч.1 ст. 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147 VIII), згідно з якою судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Згідно вимог ч. 1 ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК);
2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК);
3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, покликаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на його думку, допущені судом при її винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що, відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги захисника фактично зводяться до покликань на неконкретне викладення у вироку фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, що, в силу статей 433, 438 КПКУкраїни, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Окрім того, подана касаційна скарга містить суперечності, оскільки з касаційної скарги та клопотання про зупинення виконання вироку вбачається, що захисник не погоджується з вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2019 року, проте в додатку до касаційної скарги надає копію вироку Городнянського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2019 року.
В касаційній скарзі захисник вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого, водночас не зазначає в чому явна несправедливість призначеного покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участь у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд,
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 23 серпня 2019 року щодо ОСОБА_4 , залишити без руху та надати йому десятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3