Справа № 492/558/17
Номер провадження 1-кп/495/150/2019
УХВАЛА

21 серпня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

колегіально у складі судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5
за участю обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
за участю захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ст. 187 ч.3 КК України, колегія суддів -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ст. 187 ч.3 КК України.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.07.2019 року обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який діє до 31.08.2019 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дані клопотання обґрунтовані тим, що на даний час існують ризики, що були підставою для обрання такого запобіжного заходу не зникли та не перестали існувати, а судове провадження по розгляду обвинувального акта не завершене.
У судовому засіданні захисник в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Просив змінити запобіжний захід на домашній арешт обвинуваченим цілодобово, оскільки вони мають постійне місце проживання, на даний час потерпілі померли. Вважає, що клопотання прокурора необґрунтоване, не доведені ризики, передбачені статтею 177 КПК України.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Надав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з забороною залишати житло в нічній час з покладенням на нього обов`язку, передбачених п. 1,2,3,8 ч.5 ст. 194 КПК України.
Дане клопотання обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_6 знаходиться під вартою вже понад 2 роки та 9 місяців без надання доказів його провини у інкримінованих йому злочинах стороною обвинувачення. Досудове розслідування було закінчено у травні 2017 року, обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст. 187 КК України неодноразово передавався з одного суду до іншого. Зауважив, що у його підзахисного наявні міцні соціальні зв`язки, перебуває у цивільному шлюбі, є родичі, які потребують турботи та допомоги, є постійне місце проживання: АДРЕСА_1 , за місцем проживання позитивно характеризується. Вважає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази вини ОСОБА_6 у скоєнні злочинів. Звернув увагу суду на те, що обвинувачений ОСОБА_6 не ухилявся та не буде ухилятися, а сприятиме з`ясуванню обставин кримінального правопорушення.
У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали позицію своїх захисників та заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Згідно зі ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Пунктом 1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За змістом ч.1 ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, який діє до 19.10.2019 року включно, оскільки злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких, покарання передбачене за даною статтею до дванадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна, на даний час по кримінальному провадженню не досліджені докази, кримінальне провадження не розглянуто, обвинувачений ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, мають реальну можливість переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що не надасть можливості забезпечити виконання процесуальних рішень.
Колегія суддів прийшла до висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також існувати не перестали.
Крім того, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з вищезазначених підстав.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 199, 369-372, 392-395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у виді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» строком на 60 днів, який діє включно по 19.10.2019 року.
У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді