Справа №591/1406/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/659/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми, від 31 травня 2019 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миропілля, Краснопільського р ну, Сумської обл., мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

на підставі ст. 46 КК України, ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України звільнено від кримінальної відповідальності за ст. ст. 122 ч. 1; 125 ч. 2 КК України, у зв`язку з його примиренням з потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , із закриттям кримінального провадження,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку с. Нова Січ, Сумського р ну, Сумської обл., мешканку АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

на підставі ст. 46 КК України, ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 125 ч. 2 КК України, у зв`язку з її примиренням з потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , із закриттям кримінального провадження,

ВСТАНОВИЛА:

Судом було встановлено, що згідно обвинувального акту, 16 березня 2017 року, близько 15 ї години 30 хвилин, ОСОБА_8 та його співмешканка ОСОБА_9 , перебували у себе вдома у АДРЕСА_1 . У цей час до них приїхав ОСОБА_10 , разом з сином ОСОБА_11 з метою забрати своє майно яке зберігалося на території вказаного домоволодіння. Після того, як ОСОБА_10 забрав частину свого майна, між ним та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 виникла словесна сварка з приводу іншого майна, яке ОСОБА_8 не захотів повертати ОСОБА_10 .

У ході сварки ОСОБА_8 , на ґрунті неприязних відносин до ОСОБА_10 , наніс один удар кулаком правої руки в область лівої щоки та носу ОСОБА_10 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді сполученої краніо лицевої травми, скалкового перелому кісток носу без зміщення.

Після цього ОСОБА_8 обхопив обома руками за тулуб ОСОБА_10 та, зваливши його на землю, обхопив шию ОСОБА_10 правою рукою та почав її стаскати, чим спричинив останньому фізичного болю.

У той час коли до ОСОБА_10 та ОСОБА_8 підбіг ОСОБА_11 та почав відтягувати ОСОБА_8 від свого батька то ОСОБА_9 нанесла один удар правою ногою в область паху ОСОБА_11 , чим завдала йому фізичного болю.

Після цього ОСОБА_9 підбігла до ОСОБА_10 та нанесла йому один удар кулаком правої руки в область лівої щоки та носу, що спричинило ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді сполученої краніо лицевої травми, скалкового перелому кісток носу без зміщення.

У цей час ОСОБА_8 , взявши дерев`яний держак від лопати, підійшов ззаду до ОСОБА_10 та наніс держаком ОСОБА_10 три удари зверху вниз в область потилиці, чим завдав йому забійні рани тім`яної потиличної області, закриту черепно мозкову травму, струс головного мозку.

У цей час ОСОБА_11 , захищаючи свого батька, почав прикривати його голову обома руками, у зв`язку з чим ОСОБА_8 не наніс ОСОБА_11 один удар дерев`яним держаком в область лівої кісті ОСОБА_11 чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому основи 5 ї п`ясної кістки лівої кісті з допустимим зміщенням.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ст. 122 ч. 1 КК України, як умисне спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_11 та за ст. 125 ч. 2 КК України, як умисне тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_10 .

Дії ОСОБА_9 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 125 ч. 2 КК України, як умисне тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_10

28 травня 2019 року у ході судового розгляду кримінального провадження потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 подали письмові клопотання в яких просили, на підставі ст. 284 ч. 1 п. 7 КПК України, закрити кримінальне провадження у зв`язку з їх відмовою від обвинувачення ОСОБА_8 за ст. ст. 122 ч. 1; 125 ч. 2 КК України та ОСОБА_9 за ст. 125 ч. 2 КК України.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми, від 31 травня 2019 року, на підставі ст. 46 КК України ОСОБА_8 , ОСОБА_9 було звільнено від кримінальної відповідальності, у зв`язку з їх примиренням з потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та закрито кримінальне провадження на підставі ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України.

Суд своє рішення обґрунтовував тим, що оскільки обвинувачені вперше вчинили злочин невеликої тяжкості, повністю визнали свою вину у вчиненому, щиро розкаялися у вчиненому, раніше не судимі, позитивно характеризуються, відшкодували державі судові витрати, враховуючи, що потерпілі вказують на їх примирення з обвинуваченими, то обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 можливо звільнити від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням потерпілих та обвинувачених, та закрити кримінальне провадження.

На ухвалу суду надійшла апеляційна скарга від прокурора у кримінальному провадженні в якій прокурор ставить питання про скасування ухвали суду, оскільки вона прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке призвело до неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд безпідставно звільнив обвинувачених від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, потерпілі у своїх клопотаннях ставили питання про закриття кримінального провадження у порядку ст. 284 ч. 1 п. 7 КПК України, у зв`язку з їх відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні, що здійснюється у формі приватного обвинувачення. Прокурор звертає увагу, що кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 122 ч. 1; 125 ч. 2 КК України, відповідно до ст. 477 КПК України, відноситься до кримінального провадження, що здійснюється у формі приватного обвинувачення, які можуть бути розпочаті тільки на підставі заяви потерпілого і, відповідно до ст. 284 ч. 1 п. 7 КПК України, мають бути закриті у зв`язку з відмовою потерплого від обвинувачення.

Посилаючись на такі обставини, прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за ст. ст. 122 ч. 1; 125 ч. 2 КК України та ОСОБА_9 за ст. 125 ч. 2 КК України закрити, на підставі ст. 284 ч. 1 п. 7 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, що здійснюється у формі приватного обвинувачення.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті ухвали та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_12 , пояснення обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про підтримку апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, дослідивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу мотиви апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

З матеріалів провадження вбачається, що за змістом обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні, кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 122 ч. 1; 125 ч. 2 КК України, а ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України.

Приймаючи до уваги, що кримінальне правопорушення за ст. 122 ч. 1 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України, є умисним та відноситься до класифікацією відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості то, відповідно до ст. 46 КК України, кримінальне провадження за вказаним обвинуваченням ОСОБА_8 за ст. 46 КК України не може бути закрито, а ОСОБА_8 не може бути звільнений від кримінальної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КК України.

За наведених підстав рішення суду першої інстанції у цій його частині не може вважатись законним.

Крім того, кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було розпочате на підставі заяв потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 за фактом бійки у ході якої останнім були заподіяні тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 477 КПК України, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ст. ст. 122 ч. 1; 125 ч. 2 КК України здійснюється у формі приватного обвинувачення яке бути розпочато на підставі заяви потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .

У ході судового розгляду потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були подані письмові клопотання про їх відмову від обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та закриття кримінального провадження (а. п. 233 234).

Відповідно до ст. 284 ч. 1 п. 7 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник, відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про необхідність звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КК України, та закриття кримінального провадження, на підставі ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України, у зв`язку з примиренням потерпілих та обвинувачених, оскільки, як уже зазначалося, потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у своїх клопотаннях ставили питання про закриття кримінального провадження, відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у зв`язку з їх відмовою від обвинувачення, а не у зв`язку з примиренням обвинувачених з потерпілими.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив, як неправильне застосування ст. 46 КК України, як закону України про кримінальну відповідальність, так і істотно порушив вимоги ст. 284 КПК України, як кримінального процесуального закону, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої особи у зв`язку з її примиренням з потерпілим та закриття кримінально провадження у зв`язку цим за своїм змістом та правовими наслідками відрізняється від закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого у кримінальному провадженні, що здійснюється у формі приватного обвинувачення, від обвинувачення.

З огляду на викладене, відповідно до ст. ст. 407 ч. 1 п. 4; 409 ч. 1 п. п. 3, 4; 412 ч. 1; 413 ч. 1 п. 2 КПК України ухвала суду не може вважатись законною і підлягає скасуванню, оскільки суд допустив з істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції за наведених підстав, колегія суддів вважає необхідним винести нове рішення у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Постановляючи свою ухвалу, колегія суддів з урахуванням вищевикладених обставин, вважає, що оскільки кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ст. ст. 122 ч. 1; 125 ч. 2 КК України та ОСОБА_9 за ст. 125 ч. 2 КК України, відносяться до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення, приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не обвинувачуються у вчиненні суспільно небезпечних дій, що пов`язані з домашнім насильством то, відповідно до ст. 284 ч. 1 п. 7 КПК України, кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підлягає закриттю, у зв`язку з відмовою потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 409; 412; 413; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми, від 31 травня 2019 року, якою, на підставі ст. 46 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 за ст. ст. 122 ч. 1; 125 ч. 2 КК України, ОСОБА_9 за ст. 125 ч. 2 КК України, у зв`язку з їх примиренням з потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та, на підставі ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України, закрито кримінальне провадження, скасувати.

Постановити нову ухвалу якою, відповідно до ст. 284 ч. 1 п. 7 КПК України, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за ст. ст. 122 ч. 1; 125 ч. 2 КК України, ОСОБА_9 за ст. 125 ч. 2 КК України, закрити на підставі у зв`язку з відмовою потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,