Дата документу 30.05.2019 Справа № 333/2621/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/2621/19 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/487/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, студента ДВЗ «Запорізький політехнічний центр професійно-технічної освіти», не одруженого, який не має малолітніх дітей на утриманні, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого: 21.03.2018 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

застосовано до ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з перебуванням останнього за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, до 13.07.2019 року включно, без застосування електронних засобів контролю, у період часу з 19-00 години до 07-00 години, а також покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України,

встановила:

Згідно зі змістом судового рішення, органом досудового розслідування встановлено, що будучи особою раніше засудженою за корисливі злочини проти власності, судимість за які не погашена в установленому законом порядку, ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та вчинив новий аналогічний злочин.

13 квітня 2019 року приблизно о 02:00 год. ОСОБА_7 за попередньою змовою з невстановленими особами, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Комарова, буд.2-4, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться ніким не помічені, проник до кабельного колодязю, який розташований поряд з вказаними будинками, де було сховище для зберігання кабелів діючих ліній зв`язку ТОВ «Фаррлен-Інвест», прокладеної по вул. Комарова, та викрав телефонний кабель зв`язку ТПП 200х2х0,4 довжиною 120 метрів, вартістю 160,71 грн., на загальну суму 19285,20 грн., який перебуває у власності ТОВ «Фаррлен-Інвест» тим самим тримали реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

В обґрунтування прийнятої ухвали слідчий суддя зазначив, що оскільки прокурором доведено обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, що підтверджується матеріалами клопотання, наявність достатніх підстав вважати, що існує декілька ризиків, передбачених ст.177 КПК України, однак не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні. Враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема його вік і те, що він має місце постійного проживання, обставини скоєння кримінального правопорушення, слідчий суддя вважав, що вагомих підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою з матеріалів клопотання не вбачається, у зв`язку з чим прийшов до висновку, що необхідно застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні.

В апеляційній скарзі прокурор, вказує на помилковість висновків слідчого судді. В обґрунтування скарги зазначає, що тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Прокурор вважає, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Підозрюваний постійного джерела доходу не має, неодноразово не з`являвся на виклики слідчого, відносно підозрюваного в Комунарському районному суді м. Запоріжжя вже розглядається кримінальне провадження за вчинення ним кримінального правопорушення проти власності, яке вчинено ним протягом визначеного попереднім вироком суду іспитового строку. Слідчий суддя при ухваленні рішення врахував неповнолітній вік підозрюваного, проте ОСОБА_7 є повнолітнім і підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення після досягнення ним повноліття.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора; перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами ст.110, ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризиками, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону.

Так, слідчий суддя погодився із обґрунтованістю підозру і наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, однак дійшов висновку, що прокурор і слідчий не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо відмови в задоволенні клопотання слідчого. Висновки слідчого судді ґрунтуються на доказах, наданих органом досудового розслідування та стороною захисту.

Відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженні або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Разом з тим, в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість переховуватись від органів досудового розслідування, а в подальшому від суду з метою уникнення кримінального покарання; знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих чи свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Приймаючи рішення по суті заявленого клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість висунутої ОСОБА_7 підозри, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу підозрюваного.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, слідчий суддя дійшла обґрунтованого висновку про недоцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, внаслідок чого обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період часу.

Колегія суддів вважає, що ні слідчим, ні прокурором не було доведено обставин, які б свідчили про необхідність застосування до ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу. Викладені в апеляційній скарзі доводи носять суто декларативний характер, в більшій мірі є аналогічними тим, що були вказані в клопотанні слідчого. Ці доводи не спростовують правильність висновків слідчого судді, тому колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Неявка підозрюваного на виклики слідчого, про що зазначалося в апеляційній скарзі і клопотанні тягнене за собою наслідки передбачені ст.139 КПК України (штраф або привід). Крім того слідчим і прокурором не було надано доказів про те, що неявки підозрюваного не були обумовлені поважними причинами. З пояснень адвоката і підозрюваного випливало, що саме захисник дав вказівку підозрюваному не з`являтися до відділення поліції без адвоката, і про це повідомлявся слідчий. В інших випадках підозрюваний дотримувався покладених на нього обов`язків.

Також слід зазначити, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке скоєно 13.04.2019, тобто після закінчення іспитового строку, визначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2018.

Разом з тим, дійсно, слідчий суддя помилково зазначив, що підозрюваний є неповнолітній, тоді як насправді на момент скоєння злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 останній досяг повноліття, однак ця обставина, не враховувалась слідчим суддею як виключна підстава для відмови у задоволенні клопотання, тому не може бути підставою для скасування правильного по суті процесуального рішення.

При цьому, слід зауважити, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу його умов не порушував, прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження.

Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з перебуванням останнього за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, до 13.07.2019 року включно, без застосування електронних засобів контролю, у період часу з 19-00 години до 07-00 години, а також покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4