ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 192/1292/19
Провадження № - 1в/201/720/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2018 року за ст. 15 ч.3 ст. 185 ч.3, 185 ч.3, 70 ч.1, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, раніше судимого:

- 28.02.2001 Бабушкінксьим районним судом м. Дніпропетровська за ст. 141 ч.2, 145 ч.1, 42 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 23.05.2002 року умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 4 дні;

- 02 березня 2015 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ст. ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2015 року вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року скасовано в частині призначення покарання та ОСОБА_3 вважається засудженим за ч. 1 ст. 263, ст. ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. 07.05.2015 Апеляційним судом Дніпропетровської області вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2015 року скасовано в частині призначення покарання. Призначити покарання за ст. 263 ч.1, 75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
- 26 червня 2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до арешту на строк 5 місяців;
- 15.06.2017 Красногвардійским районним судом м. Дніпропетровська за ст. 15 ч.3 ст. 185 ч.3, 71, ч.1 ст. 72 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.05.2015 виконувати самостійно, -

В судовому засіданні приймали участь:

представник СВК № 21 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4

засуджений (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

прокурор ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Начальник Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України та спостережна комісія Солонянської районної державної адміністрації звернулися до суду з поданням про умовнодострокове звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, посилаючись на те що він на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований на підприємстві установи слюсарем БПК, до праці ставиться сумлінно. Режиму утримання дотримується свідомо, має три заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень не має. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», «Підготовка до звільнення». Визнає провину у скоєному злочині. Вирішене питання реєстрації. Заборгованість за виконавчими листами 8 592, 75 гривень. Відшкодовано 1 244, 91 гривень.

Представник виправної колонії та засуджений з захисником підтримали подання, проти чого заперечував прокурор.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що подання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в ДУ «Солонянська ВК №21» знаходиться з 26.07.2018 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований, до праці ставиться добре.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_3 виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться відповідально, бере особисту участь в організації виховних заходів, що проводяться в установі, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період ОСОБА_3 має 3 заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці за підсумками відповідних кварталів відповідних років.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризується позитивно, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться сумлінного, бере особисту участь в організації виховних заходів, що проводяться в установі, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Свою вину у вчиненому злочині визнав.

Посилання представника Солонянської виправної колонії № 21 на відсутність в засудженого порушень режиму утримання під час перебування в колонії, судом враховано, але при цьому суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Також судом враховано те, що ОСОБА_3 був неодноразово засуджений за вчинення тяжких злочинів, крім того, 28.02.2001 року був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 4 дні та 07.05.2015 засуджений до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, проте не зробив для себе належних висновків, і знову вчинив злочин, що характеризує засудженого як особу, яка схильна до систематичної злочинної діяльності, а вказана поведінка, на думку суду, свідчить про відсутність належних висновків у засудженого щодо своєї поведінки після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Оскільки умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, однак ОСОБА_3 не зробив для себе належних висновків, не став на шлях виправлення, тому суд оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

З урахуванням зазначених обставин, суд не може визнати поведінку засудженого як сумлінну, а відбуття засудженим певної частини покарання та наявність позитивної характеристики не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що є підстави для відмови в задоволенні клопотання.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Повний текст ухвали буде проголошено 02.10.2019 о 09-10 годині.

Головуючий: суддя ОСОБА_1