Справа № 676/7111/19
Провадження № 1-кс/676/2475/19
УХВАЛА
4 листопада 2019 року м. Кам`янець-Подільський

Слідчий суддя Кам`янець-Подiльського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю прокурора Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , захисника-адвоката ОСОБА_3 , слідчого Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , секретаря судового засідання ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львів, жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з середньою освітою, одруженому, не працюючому, в силу ст. 89 КК України не судимому,
підозрюваному за ч.4 ст. 296 КК України, -

встановив:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 . В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_5 1 листопада 2019 року о 10-й год. в м. Кам`янець-Подільський, у дворі багатоквартирного житлового будинку, по АДРЕСА_2 , ігноруючи елементарні існуючі в суспільстві правила поведінки, моралі, добропристойності, відкрито виражаючи своє зневажливе ставлення до громадського порядку та впорядкованого функціонування суспільних відносин, не маючи на те будь-яких вагомих підстав, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи протиставити себе суспільству та принизити людську гідність інших громадян, проявляючи особливу зухвалість, у ході раптово виниклого конфлікту, підняв із землі правою рукою спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень предмет частину будівельної цеглини, в ході чого підійшов з заду до ОСОБА_7 , та умисно наніс один удар у задню частину голови, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, субарахноїдального крововиливу. Не зупиняючись, ОСОБА_5 грубо порушуючи громадський порядок, підняв із землі лівою рукою ще одну частину будівельної цеглини, таким чином тримав у обох руках спеціально пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень предмети, підійшов із заду до ОСОБА_8 та частиною цеглини, яку тримав у лівій руці, наніс один удар в область задньої частини голови останнього, в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забійної рани лівої скроневої ділянки. Далі, ОСОБА_5 підійшов з переду до ОСОБА_9 та частиною цеглини, яку тримав у правій руці наніс один удар в лобну ділянку голови останнього, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми голови, перелому лобної кістки, забитої рани чола зліва.
За вказаними фактом слідчим відділенням Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області проводиться кримінальне переслідування за ч. 4 ст. 296 КК України. У вчиненні зазначеного правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , а тому слідчий звернувся до суду з відповідним клопотанням про взяття під варту підозрюваного, вважає, що підозрюваний може переховуватись від слідства, перешкоджати розслідуванню, або вчиняти інші злочини.

Прокурор та слідчий у суді орієнтували слідчого суддю обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою без обрання застави.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку сторін, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 131 КПК України, запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження.

В силу вимог ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч.5 ст. 132 КПК України).

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч.1ст. 9 КПК).

Сторона обвинувачення у судовому засіданні не довела, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Так, прокурор і слідчий у суді стверджували, що ОСОБА_5 вчинив злочин передбачений ч.4 ст. 296 КПК України. Зокрема, ОСОБА_5 підозрюють у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень (хуліганстві), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Свої доводи слідчий і прокурор обґрунтовували тим, що ОСОБА_5 безпричинно побив потерпілих цеглою, яку підібрав на місці події, і якою спричинив потерпілим тілесні ушкодження. Підозрюваний не оспорює того, що підібрав на місці цеглини, якими побив потерпілих, проте, стверджує, що така його поведінка була викликана тим, що невідомі на той час йому особи стали бити сина і забирати швелера, які були призначення для ремонту даху їх багатоквартирного будинку. Допитані у суді свідки ОСОБА_10 , начальник КП «Житловик», та ОСОБА_11 (син підозрюваного) підтвердили, що конфлікт розпочався через те, що працівники КП «Житловик» намагались забрати з двору будинку швелера для ремонту іншого будинку по вул. Праці. При цьому, як підтвердив ОСОБА_10 документів на швелера у нього не було, оскільки вони не перебували на балансі комунального підприємства і раніше належали ліквідованому підприємству КП «Старе місто». Син підозрюваного підтвердив, що він став сильно кричати, кликав на допомогу, оскільки ОСОБА_10 застосував до нього силу, шарпав його, намагався штовхати, брав за груди, при цьому, ОСОБА_10 з підлеглими намагались силою забрати з їх двору швелера не маючи і не представляючи ніяких документів. Він побоювався, що швелера можуть бути викрадені, оскільки раніше невідомі особи вже намагалися викрасти у такий спосіб швелера призначенні для ремонту їх даху.

Прокурор і слідчий не врахували, що хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства, як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи. Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Таким чином, для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

Здобуті у засіданні докази свідчать, що підозрюваний ОСОБА_5 діяв з метою захисту сина, який кликав на допомогу та з метою захисту майна, яке на його переконання мало бути встановлене для ремонту багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 , де він проживає. Отже, насильство, яке застосував підозрюваний було зумовлене неприязними стосунками і прагненням завдати шкоди особам, які намагалися вивезти майно з двору будинку.

Крім цього, прокурор не звернув увагу, що підібрані на місці цеглини не можна вважати предметами спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень.

До таких знарядь вчинення найтяжчого виду хуліганства слід віднести предмети виключно спеціально пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень. Прокурор у суді не навів доказів того, що вилучені з місця події цеглини, які підозрюваний підібрав на місці події якимось чином були спеціально пристосовані для побиття людей. Застосування предметів, підібраних на місці злочину (цеглина, пляшка, дрючок), які не були спеціально пристосовані для заподіяння тілесних ушкоджень, не кваліфікуються за ч. 4 ст. 296 КК України.

Аналогічна позиція викладена у п. 11 Постанові №10 ПВС України від 22 грудня 2006 року, де зазначено, що застосування або спроба застосування предметів, підібраних на

місці злочину, які не були спеціально пристосовані для нанесення

тілесних ушкоджень, не дає підстав для кваліфікації дій винного за

ч. 4 ст. 296 КК України.

Прокурор відмовився надати для огляду в суді і перевірки обґрунтованості підозри спеціальні предмети для нанесення тілесних ушкоджень .

Таким чином, підстав для кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.4 ст.296 КК України відсутні, оскільки не доведено, що він діяв з хуліганських мотивів і не доведено, що він вчинив особливо кваліфікуюче хуліганство з застосуванням спеціальних предметів для нанесення тілесних ушкоджень. За наявності ознак хуліганства, дії ОСОБА_5 можуть бути кваліфікувати лише за ч.1 ст. 296 КК України, але за цією нормою підозрюваному не можна обирати а ні тримання під вартою, а ні домашній арешт в силу вимог ст. 181, ст. 183 КПК України, оскільки санкція ч.1 ст. 296 КК України не передбачає позбавлення волі за такий злочин.

Разом з тим, підозрюваний не оспорює, що наніс тілесні ушкодження потерпілим, тяжкість яких на момент вирішення клопотання стороною обвинувачення ще не визначена. Слідчі органи не розслідують і не внесли до ЄРДР відомостей про злочини проти життя і здоров`я потерпілих. Санкція за ст. 121 КК України дозволяє слідчому судді застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваного, проте цього злочину підозрюваному не інкриміновано і відомостей в ЄРДР про злочини проти особи не внесено і не розслідуються. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України).

За таких обставин, коли кваліфікація дій підозрюваного є невірною і обгрунтованість підозри за ч.4 ст. 296 КК України не доведена, слідчий суддя позбавлений можливості обрати запобіжний захід підозрюваному у злочині (ст. 121 КК України), який йому не інкримінований. При цьому, слідчий суддя враховує, що кваліфікація дій особи за ст. 296 КК України не охоплює вчинення іншого більш тяжкого злочину передбаченого ст. 121 КК України, за наявності ознак цих двох злочинів дії винного потребують окремої кваліфікації за вказаними нормами.

Через процесуальні упущення слідчих органів слідчий суддя позбавлений взяти під варту ОСОБА_5 .

Згідно ч.3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Оскільки прокурор не довів обґрунтованість підозри за ч.4 ст. 296 КК України, а інших підозр йому не висунуто, тому, слідчий суддя зобов`язаний прийняти рішення про негайне звільнення ОСОБА_5 з під варти в залі суду.
Керуючись ст.ст. 3, 7, 9, 132, 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 197, 206 КПК України, слідчий суддя -
постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львів, жителю АДРЕСА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Звільнити з під варти негайно в залі суду затриманого ОСОБА_5 .
Копію ухвали вручити учасникам.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя
Кам`янець-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_1