Номер провадження: 11-сс/813/1843/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2019 року про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000191, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 305 КК України, -

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2019 року задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , та накладено арешт на тимчасово вилучене 18.10.2019 року під час огляду місця події, в оглядовій залі «Приліт» Міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності м/п «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці ДФС, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 2а, майно, у рамках кримінального провадження №0000191, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 305 КК України.
Своє рішення про накладення арешту на зазначене майно слідчий суддя мотивував тим, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, та може містити відомості про обставини вчинення злочину, тому має значення речових доказів.
Прийшов до висновку, що обмеження права власності у вигляді накладення арешту на зазначене майно є співрозмірним із завданнями та обставинами кримінального провадження та відповідає меті збереження даного майна в якості речових доказів.
Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали в частині накладення арешту на 63 пігулки лікарського засобу «Suboxone», діючою речовиною якого є наркотичний засіб «Бупренорфін», просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_10 негайно повернути Галло Пьєру 63 пігулки лікарського засобу «Suboxone».
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді постановлена без повного з`ясування всіх обставин справи, з істотними порушеннями вимог процесуального закону, її висновки суперечать фактичним обставинам кримінального провадження.
Зазначає, що відомості про переміщення через митний кордон 63 пігулок лікарського засобу «Suboxone» до ЄРДР не вносились та підозра з цього приводу ОСОБА_12 не пред`являлась. Посилається, що на вказані пігулки підозрюваний має відповідні медичні призначення та рецепти, оскільки необхідні йому для проходження лікування.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до вимог п.7 ч.2 ст.131 КПК України один із заходів забезпечення кримінального провадження - є арешт майна.

Згідно з п.1 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до змісту ч.5 ст.237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи вважаються тимчасово вилученим майном.

Так, згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено правові підстави, тобто законні підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Вказана норма узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Таким чином, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посилання на норму закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та практики ЄСПЛ розглянув клопотання слідчого повно, всебічно та об`єктивно, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене у ОСОБА_9 майно.
Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтованість ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на 63 пігулки лікарського засобу «Suboxone» апеляційний суд вважає необхідним зазначити таке.
Відповідно до матеріалів провадження органами досудового розслідування встановлено, що 18.10.2019 року о 04 годині 20 хвилин, в оглядовому залі «Приліт» Міжнародного аеропорту Одеса в зоні діяльності м/п «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці ДФС, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Аеропорт, 2а, під час спільного митного огляду особистих речей пасажира громадянина Франції ОСОБА_9 , який прибув з Праги літаком авіакомпанії «CZECH AIRLINES», СПОЛУЧЕННЯМ Прага-Одеса, після перетину лінії, що позначає «зелений» коридор, за допомогою службової собаки, у сумці з багажем серед особистих речей з приховуванням в середині особистих речей у металевому контейнері, в яких міститься речовина темно коричневого кольору рослинного походження, з різким специфічним запахом (каннабіс), загальною вагою брутто 1,6 г. Крім того, в ході огляду багажу, також було виявлено медичний препарат «Suboxone», діючою речовиною якого є наркотичний засіб «Бупренорфін», обіг якого обмежено, у кількості 63 пігулки. Також вході проведення огляду було вилучено паспорт громадянина Франції для виїзду за кордон, металевий контейнер з речовиною темно коричневого кольору рослинного походження, 63 пігулки лікарського засобу «Suboxone», експрес тест NARK2.
За даним фактом 18.10.2019 року внесено відомості до ЄРДР по кримінальному провадженню №0000191 за ознаками ч. 2 ст. 305 КК України.
В цей же день ОСОБА_9 було затримано та повідомлено його про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.
Як убачається з клопотання слідчого та підтверджено прокурором в судовому засіданні апеляційного суду, вилучені в ході зазначеного вище огляду місця події 63 пігулки лікарського засобу «Suboxone», походження яких не відомо, містять в собі діючу речовину «Бупренорфін», яка є наркотичним засобом, а тому вилучені пігулки потребують відповідного дослідження.
На підтвердження доводів апеляційної скарги, захисником долучено копії рецептів, якими лікарем у Франції ОСОБА_12 призначався медичний препарат «Suboxone», проте апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що вказані рецепти викладені французькою мовою без відповідного перекладу на українську мову, що позбавляє апеляційний суд можливості надати правову оцінку таким доказам.
Зважаючи на те, що стороною захисту не надані належні документи, які підтверджують законність походження вилучених у ОСОБА_9 пігулок, апеляційний суд погоджується з доводами прокурора щодо необхідності накладення арешту на вилучені 63 пігулки, оскільки вони потребують додаткової перевірки шляхом проведення відповідних судових експертиз.
При цьому, апеляційний суд враховує те, що згідно Таблиці №1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом МОЗ України 01.08.2000 року № 188 (у редакції наказу МОЗ України від 29.07.2010 року № 634) «Бупренорфін» відноситься до наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу та є полусинтетичним опіоідом, що має сильну знеболюючу дію.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_12 повідомлено про підозру лише за контрабанду наркотичного засобу канабісу, а відомості про незаконний обіг наркотичного засобу, який міститься у вказаних пігулках, не внесені до ЄРДР, апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки як зазначено вище, вказані обставини потребують додаткової перевірки.
При цьому, апеляційний суд приймає до уваги надані прокурором в судовому засідання апеляційного суду пояснення про те, що у кримінальному провадженні призначена та на даний час проводиться відповідна судова експертиза, висновки якої можуть підтвердити чи спростувати про належність до наркотичного засобу вилучених у Галло Пьєра 63 пігулок лікарського засобу «Suboxone».
Висновки апеляційного суду.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у відповідності до положень кримінального процесуального Закону, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим така апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2019 року про арешт майна, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , та накладено арешт на тимчасово вилучене 18.10.2019 року під час огляду місця події, в оглядовій залі «Приліт» Міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності м/п «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці ДФС, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 2а, майно, у рамках кримінального провадження №0000191, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 305 КК України. залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4