КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судув складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
цивільного позивача ОСОБА_9
представника потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_10
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинуваченого ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження №0006871 стосовно

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: сина ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 та ч.1 ст. 115 КК України за апеляційними скаргами обвинуваченого, його захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_14 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 115 КК України і йому призначено покарання: за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та за ч.1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_14 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_14 суд постановив обчислювати з 17.06.2015 року, зарахувавши у цей строк, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до 21.06.2017 року.
Запобіжний захід ОСОБА_14 у виді тримання під вартою суд залишив без зміни до набрання вироком законної сили.
Також, цим вироком частково задоволено цивільні позови потерпілого ОСОБА_8 і цивільного позивача ОСОБА_9 та постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_14 на користь ОСОБА_8 200 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 200 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а на користь ОСОБА_9 200 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
Судом також вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що ОСОБА_14 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, за невстановлених обставин, незаконно придбав 10 боєприпасів, а саме: 4 гвинтівочні патрони калібру 8x57 мм «Mauser», оснащені оболонковими кулями зі сталевим осердям, виготовлені промисловим способом, 1 гвинтівочний патрон калібру 8x56R «HungarianVannlicher», оснащений оболонковою кулею зі сталевим осердям, виготовлений промисловим способом, 1 гвинтівочний патрон калібру 8x57 мм «Mauser», оснащений оболонковою кулею зі сталевим осердям, виготовлений промисловим способом, 2 пістолетні патрони калібру 6,35 мм (25), оснащені оболонковими кулями, виготовлені промисловим способом та 2 пістолетні патрони калібру 7,65 мм (7,65 Br), оснащені оболонковими кулями, виготовлені промисловим способом, які почав без передбаченого законом дозволу зберігати за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, 12.06.2015 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_14 , прибув на паркувальний майданчик речового ринку «Троєщина», що розташований по вул. Електротехнічна, 2, в м. Києві, з метою зустрітись з ОСОБА_15 . Під час зустрічі між ними виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_14 виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 , обвинувачений ОСОБА_14 дістав вогнепальну нарізну зброю, а саме: пістолет невстановленої досудовим розслідуванням моделі, промислового виробництва, що має канал ствола з шістьма нарізами правого нахилу, який придатний для стрільби бойовими патронами калібру 9 мм, споряджений боєприпасом, а саме: невстановленим патроном промислового виробництва калібру 9 мм, з якого здійснив один постріл ОСОБА_15 в грудну клітину, чим спричинив одне проникаюче у грудну порожнину вогнепальне кульове поранення, яке призвело до настання смерті ОСОБА_15 та після вчинення умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_15 обвинувачений ОСОБА_14 зник з місця вчинення кримінального правопорушення.
Заподіяне ОСОБА_15 вогнепальне ушкодження грудної клітини, що призвело до його смерті, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_14 , його захисники ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 подали аналогічні за змістом та вимогами апеляційні скарги, в яких посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку суду першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених в оскаржуваному вироку фактичним обставинам кримінального провадження, просять скасувати оскаржуваний вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27.12.2017 року стосовно ОСОБА_14 , а кримінальне провадження закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначають, що в матеріалах справи відсутні достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та ухвалення обвинувального вироку, а докази, на які послався суд в оскаржуваному вироку були отримані в порушення порядку, передбаченого нормами КПК України, а отже ці докази не можна вважати належними та допустимими.

При цьому вказують, що під час розгляду кримінального провадження судом не було дотримано встановленого порядку дослідження доказів, допит обвинуваченого судом не проводився, а у вироку безпідставно зазначено, що обвинувачений нібито відмовився надати свої пояснення. Крім того, протокол обшуку від 17.06.2015 року стороною обвинувачення не долучався, відповідно судом не досліджувався, проте невідомим чином з`явився в матеріалах кримінального провадження, а докази, досліджені судом першої інстанції, зокрема: висновок експерта №568 від 05.07.2015 року, протокол обшуку від 19.06.2015 року, висновок експерта №570 від 23.06.2015 року не підтверджують висновків суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_14 у незаконному придбанні та зберіганні боєприпасів без передбаченого законом дозволу, а тому вирок суду в цій частині не відповідає фактичним обставинам справи та постановлений поза межами висунутого обвинувачення, оскільки згідно даних обвинувального акта (зі зміненим обвинуваченням), складеним 13.06.2017 року, ОСОБА_14 не висувалось обвинувачення з приводу вилучених предметів схожих на бойові патрони з маркуванням Geco 9мм Luger та один MF (FN), патрону з маркуванням «22», «37», «Р315», «S», 12 куль різного калібру зі слідами бруду та 20 гільз до різної зброї. При цьому, суд, вирішуючи питання про незаконність дій обвинуваченого зі зброєю та боєприпасами, не зазначив конкретні нормативно-правові акти, які порушив обвинувачений.

Також зазначають, що згідно висновку експерта № 568 від 15.07.2015 року, гвинтівочнй патрон калібру 8х57 мм. «Mauser», два пістолетні патрони калібру 6,35 (25) мм., два пістолетні патрони калібру 7.65(7,65Вr) не придатні до стрільби у зв`язку з корозійними та хімічними змінами, а тому є всі підстави вважати, що пред`явлене ОСОБА_14 обвинувачення в частині зберігання боєприпасів безпідставне, не обґрунтоване та протизаконне.

На переконання апелянтів, суд поклав в основу обвинувального вироку вочевидь недопустимі докази, надані стороною обвинувачення, а саме: дані, що містяться у протоколі огляду відеозапису з камер зовнішнього спостереження ресторану «Б-52» від 20.06.2015 року, зі змісту якого вбачається, що в порушення вимог ст.ст. 84, 85, 91 КПК України, на відеозаписі не відображаються ні час, ні дата відеозапису дані, що містяться у протоколі огляду від 06.11.2015 року двох оптичних CD-дисків з трафіками з`єднання номерів мобільних операторів, відповідно до якого номери телефонів, якими начебто користувалися потерпілий ОСОБА_15 та обвинувачений ОСОБА_14 не зареєстровані на контрактній основі, тобто можуть використовуватися будь-ким на загальних підставах, проте вказані оптичні CD-диски безпосередньо судом в судовому засіданні не досліджувалися, та в порушення вимог ст. 290 КПК України стороні захисту не відкривались; що довідки аналізу технічної інформації, які в порушення вимог ч.2 ст. 84, ст. 86, ч.2 ст. 89 КПК України, а також п. 1.3 Положення ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року №55, через відсутність чітко визначеного переліку реквізитів, не мають статусу документу і не можуть бути процесуальним джерелом доказів, так як були отримані з порушенням порядку встановленого КПК України. При цьому, довідкова інформація про наявність з`єднання номерів телефонів між собою охоплює проміжок часу з 01.05.2015 року по 12.06.2015 року, тоді як кримінальні правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_14 за ч. 1 ст. 115 КК України мало місце 12.06.2015 року, а час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст. 263 КК України стороною обвинувачення взагалі не було встановлено.

Крім того, вказують на безпідставне посилання суду в оскаржуваному вироку на протокол огляду відеозаписів з камер зовнішнього спостереження на вході ресторану «Б-52» по вул. Братиславська, 52 в м. Києві, оскільки згідно вказаного протоколу події відбуваються 12.06.2015 року в період часу з 15:46:45 о 15:29:27, а на відеозаписах зображені події, які відбувалися після вбивства ОСОБА_15 , що жодним чином не доводить вину ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

На переконання апелянтів відсутні докази і того, що ОСОБА_14 користувався мобільними номерами, які зазначені в протоколі огляду від 06.11.2015 року двох оптичних дисків на яких міститься інформація про з`єднання між мобільними номерами телефонів, що належали ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , на підставі якого суд дійшов висновку, що ОСОБА_14 мав телефонний зв`язок з ОСОБА_15 і в період часу з 14.40 год. до 14.49 год. перебував на місці вчинення злочину та зустрівся з останнім. Вважають, що протокол огляду відеозаписів з камер зовнішнього спостереження на вході ресторану «Б-52» від 20.06.2015 року, протокол огляду оптичних дисків від 06.11.2015 року та довідка аналізу технічної інформації по вбивству ОСОБА_15 є неналежними та недопустимими доказами, проте суд не вирішив питання допустимості цих доказів в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Також вказують на фальсифікацію стороною обвинувачення протоколу огляду місця події (трупа) від 12.06.2015 року, що був складений старшим слідчим СУ ГУ МВС в м. Києві ОСОБА_16 за участю спеціаліста КМБ СМЕ ОСОБА_17 , згідно якого з тіла ОСОБА_15 шляхом розрізу шкіри поза межами синця була вилучена металева куля, яка передана слідчому ОСОБА_18 . Проте, на четвертому аркуші протоколу огляду місця події від 12.06.2015 року зазначено про вилучення з місця події предмету, схожого на металевий снаряд з жовтого металу (куля) у деформованому вигляді розміром 7 х1,9 мм., що була вилучена експертом СМЕ ОСОБА_19 з лівої бічної зони грудей, шляхом розрізання тканини тіла в зоні ураження, однак підпис експерта ОСОБА_19 у протоколі відсутній.

Крім того зазначають, що в подальшому 18.06.2015 року експертом ОСОБА_20 зроблено висновок № 549, згідно якого куля, яка була вилучена з тіла ОСОБА_15 є частиною(стріляною кулею) ймовірно калібру 9 мм. Парабелум (9 х 19), однак судом першої інстанції вказані протоколи були визнані належними та допустимими доказами незважаючи на розбіжності в розмірах вилученої кулі з тіла вбитого ОСОБА_15 та кулі наданої на дослідження, що ставить під сумнів зв`язок між цим кулями.

Вважають, що суд не надав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_21 , які свідчать про його упередженість, а показання свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 спростовують висновки суду про те, що саме ОСОБА_14 вчинив вбивство, так як після пострілу на місці пригоди повинна була залишитися гільза, однак згідно протоколу огляду місця події, ніякої гільзи не вилучалось, а вказані свідки стверджували, що ОСОБА_14 нічого з землі не піднімав, сів на велосипед та поїхав з парковки.

Вказують апелянти і на порушення судом положень ч.1 ст. 22 КПК України, згідно яких кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав,свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, проте суд, в порушення встановленого порядку дослідження доказів, не запропонував обвинуваченому надати показання щодо кримінального провадження, не допитав в судовому засіданні ОСОБА_14 , який згідно ч.1 ст. 20 КПК України має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати та подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, реалізовувати інші права, передбачені цим Кодексом, і забезпечення ефективного захисту є обов`язком суду, а його нездійснення судом - істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою скасування судового рішення.

Вважають, що ухвалений судом першої інстанції вирок базується виключно на припущеннях, оскільки в порушення вимог ст.ст. 17, 23, 86, 87, 89, 104, 105, 237, 238 та 373 КПК України, суд не навів у вироку жодного доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч 1 ст. 115 КК України, не взяв до уваги клопотання сторони захисту щодо визнання доказів недопустимими і навіть не розглянув їх, а також проігнорував вимоги ст. 62 Конституції України.

Крім того, захисники ОСОБА_13 та ОСОБА_12 у своїй апеляційній скарзі вказують на порушення судом вимог ст.ст. 367, 371, 376 КПК України та зазначають, що 27.12.2017 року з 09 год. 00 хв. в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5, очікували на запрошення до зали судових засідань на проголошення ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_14 , проте проголошення вироку, як того вимагають приписи ст. 376 КПК України, не відбулось, а секретар судового засідання повідомила, що ОСОБА_14 засуджено на 12 років позбавлення волі і очікувати на проголошення вироку не потрібно, а копію вироку можна буде отримати на наступний день. При цьому доставка обвинуваченого ОСОБА_14 на проголошення вироку не здійснювалась, вимога на проведення 27.12.2017 року відеоконференцзв`язку відносно ОСОБА_14 з Дніпровським районним судом м. Києва на адресу ДУ "Київський слідчий ізолятор" не надходила.

Звертають також увагу і на той факт, що судді, які входили до складу колегії ОСОБА_24 та ОСОБА_25 27.12.2017 року перебували в іншому приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. Сергієнка, 3 і за даними інтернет-ресурсу «Судова влада України» та Єдиного державного реєстру судових рішень, 27.12.2017 року, як станом на 09 год. 00 хв., так і станом на 11 год. 38хв. розглядали цивільні, кримінальні, а також справи про адміністративні правопорушення та ухвалювали відповідні судові рішення, що підтверджує їх відсутність у складі колегії під час проголошення вироку відносно ОСОБА_14 в приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисників на підтримку доводів поданих апеляційних скарг, думку прокурора, потерпілого ОСОБА_8 , цивільного позивача ОСОБА_9 , їх представника ОСОБА_10 , які заперечували проти апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників, повторно дослідивши за клопотанням сторони захисту обставини, встановлені під час кримінального провадження, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження №0006871 та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Переглядаючи вирок суду в межах поданих апеляційних скарг сторони захисту, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, провівши судовий розгляд кримінального провадження в межах висунутого ОСОБА_14 обвинувачення, дослідивши зібрані у встановленому законом порядку докази та за встановлених вироком суду фактичних обставин, за яких ОСОБА_14 вчинив кримінальне правопорушення, дійшов висновку про доведеність його винуватості у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, а також у незаконному придбанні та зберіганні боєприпасів без передбаченого законом дозволу і такі висновки суду є обгрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадженні та підтверджені дослідженими в судовому засіданні і наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом першої інстанції відповідно до положень ст. 94 КПК України.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_14 заперечував свою причетність до вбивства ОСОБА_15 та пояснив, що останнього раніше не знав, ніколи з ним не зустрічався і в день його вбивства на речовому ринку «Троєщина» не був, на камері при вході на ринок він не зафіксований. Скільки входів до ринку йому невідомо.В цей день, приблизно о 15 годині був в магазині «Нова лінія» на вул. Лісківській. Номери мобільного зв`язку, з яких нібито відбувались з`єднання з номерами мобільного зв`язку, якими користувався ОСОБА_15 , йому не належать. Патрони, які були вилучені за місцем його проживання на вул.Радунській в м. Києві він знайшов на городі, зберігав без цілі, забув викинути, а чотири патрони, що були вилучені під час обшуку в м. Умань йому підкинули співробітники поліції.

Проте, апеляційні твердження ОСОБА_14 щодо його непричетності до вбивства ОСОБА_15 та відсутність, на думку сторони захисту, доказів для доведення його винуватості в частині обвинувачення за ч.1 ст. 115 КК України та відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, спростовуються об`єктивними доказами, які змістовно наведені у вироку, зокрема показаннями свідків, а також письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та обгрунтовано визнав їх належними, допустимими та достовірними доказами.

Так, будучи допитаною в суді першої інстанції, свідок ОСОБА_23 показала, що 12.06.2015 року, вона разом з сестрою приїхали на ринок «Троєщина» і зупинились на місці стоянки автомобілів. Вона з автомобіля вийшла першою і відразу почула хлопок, а коли повернулась в бік звідки він лунав, то побачила двох чоловіків, один з яких - той в кого був здійснений постріл, розвернувся до неї обличчям та пробігаючи повз неї, в телефонній розмові комусь повідомив, що в нього стріляли, а обвинувачений, стояв до неї обличчям та в руці тримав пістолет. Поруч стояв велосипед, на багажнику якого була сумка. Потім, обвинувачений спокійно, нібито нічого не сталось, поклав в сумку пістолет, сів на велосипед та поїхав в напрямку СТО та мийки. Коли сестра вийшла з автомобіля, вони пішли на ринок. По ходу руху, на відстані приблизно 3-х метрів, вона побачила потерпілого, який лежав на землі, тяжко дихав, у якого на рівні живота, була кров. Пізніше вона побачила, що приїхала міліція та швидка медична допомога. Міліція під час огляду з сумки вбитого дістала гроші, блокнот, гаманець, права та пістолет з магазином.

Свідок ОСОБА_22 , під час допиту в суді першої інстанції показала, що 12.06.2015 року приблизно о 15 годині, коли вона разом з сестрою ОСОБА_23 перебували на місці стоянки автомобілів ринку «Троєщина», почула хлопок. Сидячи в автомобілі, вона повернулась назад, та у заднє праве вікно побачила обвинуваченого, який в руці тримав пістолет, а потім поклав його до сумки, сів на велосипед та поїхав в напрямку лісового кладовища. Коли вони з сестрою направились на ринок за покупками, побачили, що при в`їзді на стоянку лежить тіло молодого чоловіка, а біля нього мобільний телефон та сумка.

Також судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_26 . Зокрема, свідок ОСОБА_21 показав, що з ОСОБА_27 були колегами, разом працювали. 12.06.2015 року на його телефон зателефонував ОСОБА_28 та повідомив, що йому погрожують вбивством і, що він під «стволом». Спочатку він йому не повірив та скинув дзвінок, а потім, коли ОСОБА_28 йому зателефонував вдруге, він в телефонній розмові почув інший голос, який погрожував останньому вбити та кричав, що через годину потрібно привезти гроші в розмірі 50 тисяч і тоді він запропонував ОСОБА_29 потягнути час, щоб встигнути привезти гроші, а сам зателефонував в міліцію. Приблизно о 15 годині він приїхав на ринок «Троєщина» і йдучи до ОСОБА_29 в телефонній розмові з останнім почув постріл, а коли підбіг, побачив, що ОСОБА_28 лежить на землі мертвий. Потім приїхала міліція, він їм віддав сумку ОСОБА_30 , в якій лежали гроші, документи, паспорт, пістолет. Після огляду сумки останнього працівники міліції її вилучили.

Свідок ОСОБА_26 показав, що 12.06.2015 року, він перебував на роботі і приблизно о 15 годині йому зателефонував ОСОБА_21 та повідомив, що ОСОБА_30 , з яким він працював в охороні, застрелили на ринку «Троєщина». Коли він приїхав на місце події, то побачив натовп людей та тіло ОСОБА_30 . До нього підійшов працівник поліції та почав задавати запитання, після чого його відвели до службового автомобіля.

Зазначені показання свідків, всупереч тверджень сторони захисту, об`єктивно підтверджуються іншими наявними в матеріалах кримінального провадження та дослідженими судом доказами.

Так, згідно даних протоколу огляду трупа від 12 червня 2015 року за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, 2, на асфальтовій дорозі, в`їзд навпроти речового ринку, поблизу автозаправної станції «WOG», виявлено труп, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Труп розташований в положенні на спині, трупне заплямлення відсутнє у всіх звичайно досліджуваних групах м`язів. Труп зберігає тепло, на дотик на всій ділянці тіла. Трупні плями світло-фіолетового кольору, необільні, вбачаються на задній поверхні тулуба, при дозованому натисканні на них в 18:00 зникають, відновлюються через 50-60 секунд. На трупі вбачається ушкодження: ділянки осаднення на верхніх кінцівках, на обличчі, в проекції крила здухвинної кістки. На правій бічній поверхні грудної клітки вхідна вогнепальна рана. На лівій передній бічній поверхні грудної клітки у верхній частині садна на тлі синця, при пальпації даної ділянки під спиною стороннє тіло. Шляхом розрізу шкіри поза межами синця вилучена металева куля, яка передана слідчому Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_18 на трупі одяг: футболка бавовняна, чорного кольору (з наявністю пошкодження в проекції вхідної вогнепальної рани), штани брудні, джинсові, синього кольору, труси сині бавовняні, макасини матерчаті, синього кольору, з білими підошвами (т.6 а.п.2-9).

За даними протоколу огляду місця події від 12 червня 2015 року з фототаблицею, згідно якого на ділянці проїзної частини з асфальтним покриттям, на відстані 9 метрів від речового ринку «Троєщина», яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, 2, виявлено труп ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який лежить на спині, ноги витягнуті прямо та паралельно, руки розсунуті в бік, прямі, одягнений в чорну футболку, джинсові шорти, синього кольору. На трупі виявлені татуювання: на правій кисті у вигляді «вовка», розміром 6 см*20 см, на лівому передпліччі - незрозуміле зображення, розміром 11 см*23 см, на тулубі, з лівого боку живота «хрест», розміром 15 см*6 см, з правої частини живота «складені долоні рук між якими гравірування ланцюжка з хрестом», з правого на ліве передпліччя по лінії ключиці «только Бог мне судья».

За даними висновку експерта № 1513/2 від 03.08.2015 року, при дослідженні трупа ОСОБА_15 , знайдені: одне проникаюче у грудну порожнину вогнепальне поранення, з розташуванням вхідної рани № 1 на правій бічній поверхні грудної клітини, з ушкодженням в напрямку проходження ранового каналу легень, серця та 4 ребра ліворуч, має ознаки небезпеки для життя, і тому відноситься до тяжких тілесних ушкоджень; садна на обличчі, колінних суглобах та тулубі є легкими тілесними ушкодженнями. Всі знайдені при дослідженні ушкодження виникли прижиттєво. Смерть ОСОБА_15 , настала від вогнепального кульового поранення грудної порожнини (легень і серця), масивною кровотечою та призвело до крововтрати. Вказане підтверджують знайдені при досліджені трупа: наявна вхідна вогнепальна рана в області правої половини грудної клітини (овальна форма рани з обідком осадження країв, із дефектом «мінус - тканина» в центрі), морфологічні особливості наскрізних ушкоджень внутрішніх органів грудної порожнини та кісткової частини 4 ребра ліворуч, прямолінійність проходження ранового каналу від вхідної рани в органи грудної порожнини, зони контузії тканин в напрямку проходження ранового каналу, морфологічні ознаки респіраторного синдрому у легенях, фокуси некронефроза шунтування кровотока у нирці деліпідізація спонгіоцитів наднирника, світлі клітини Краєвського у печінці. Вогнепальне поранення утворилось внаслідок пострілу із вогнепальної зброї, патрон якої був знаряджений кулею (т.3 а.п.128-131).

Згідно даних висновку експерта № 26/1513/2 від 04.08.2015 року, при дослідженні трупа ОСОБА_15 , знайдені наступні ушкодження: одне проникаюче у грудну порожнину вогнепальне поранення, розташування вхідної рани №1 на правій бічній поверхні грудної клітини, з ушкодженням в напрямку проходження ранового каналу легень, серця та 4 ребра ліворуч; ділянки осадження на обличчі, колінних суглобах та тулубі. Смерть ОСОБА_15 настала від вогнепального кульового поранення грудної клітини, що супроводжувалось ушкодженнями органів грудної порожнини (легень і серця), масивної кровотечою та призвело до крововтрати.

Вказане підтверджують знайдені при дослідженні трупа: наявна вхідна вогнепальна рана в області правої половини грудної клітини /овальна форма рани з обідком осадження країв, із дефектом «мінус-тканина» в центрі/, морфологічні особливості наскрізних ушкоджень внутрішніх органів грудної порожнини та кісткової частини 4 ребра ліворуч, прямолінійність проходження ранового каналу від вхідної рани в органи грудної порожнини, зони контузії тканин в напрямку проходження ранового каналу, морфологічні ознаки респіраторного дистресс-синдрому у легенях, фокуси некронефроза та шунтування кровотока у нирці, деліпідізація спонгіоцитів наднирника, світлі клітини Краєвського у печінці. Вогнепальне поранення утворилось внаслідок пострілу із вогнепальної зброї, патрон якої був знаряджений кулею. По лівому краю рани знайдені текстильні волокна чорного кольору. Встановлення дистанції пострілу за даними дослідження трупа ОСОБА_15 не є можливим. Виявлені ділянки осадження є результатом дії тупих предметів, могли виникнути при падінні потерпілого після спричинення вогнепального поранення на площині та контакті тіла з твердою поверхнею /землею, асфальтовим покриттям/. Спричинене ОСОБА_15 вогнепальне ушкодження грудної клітини, що призвело до його смерті за ознаками небезпеки для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Всі знайдені при досліджені ушкодження виникли прижиттєво, за 0-30 хвилин до настання смерті ОСОБА_15 , що підтверджують дані гістологічного дослідження зон ушкоджень, в яких знайдені крововиливи без клітинної реакції (т.3 а.п.126-127).

Згідно висновку експерта №195-мк від 01.07.2015 року, при дослідженні клаптів шкіри з правої половини грудної клітини від трупа ОСОБА_15 було виявлено одну вогнепальну вхідну кульову рану, яка утворилась від дії вогнепального снаряду (кулі). По лівому краю рани знайдені текстильні волокна чорного кольору (т.3 а.п. 138-142).

За даними висновку судово-балістичної експертизи № 549 від 18.06.2015 року, наданий на дослідження предмет схожий на кулю, вилучений 12.06.2015 року, під час огляду трупа ОСОБА_15 є частиною патрону. Надана на дослідження куля є частиною /стріляною кулею/ ймовірно патрону калібру 9 мм Парабелум (9x19). Надана на дослідження куля стріляна з вогнепальної зброї промислового виробництва, що має канал ствола з шістьма нарізами правого нахилу, ймовірно з пістолетів наступних моделей: ASTRA А- 90; ASTRA 600 М&Р; STERLING ARMS МК 4; WALTHER Р38; SPHINX AT2000S; BERETTA 1938A; TANFOGLIO TZ75. Дана куля виготовлена заводським /промисловим/ способом /т.3 а.п.177-180/.

За позицією обвинуваченого та його захисників, що є аналогічною позиції сторони захисту в суді першої інстанції, поставлено під сумнів, що куля, яка була надана на дослідження експерту ОСОБА_20 , геометрія якої, згідно висновку експерта № 549 від 18.06.2015 року, не порушена, є іншою кулею ніж та, яка була вилучена з тіла ОСОБА_15 , а також, що протокол огляду місця події (трупа) від 12.06.2015 року, складений старшим слідчим СУ ГУ МВС в м. Києві ОСОБА_16 за участю спеціаліста КМБ СМЕ ОСОБА_17 , згідно якого з тіла ОСОБА_15 шляхом розрізу шкіри поза межами синця була вилучена металева куля, яка передана слідчому ОСОБА_18 та протоколу огляду місця події від 12.06.2015 року, згідно якого, з місця події вилучено кулю у деформованому вигляді розміром 7 х1,9 мм., що була вилучена експертом СМЕ ОСОБА_19 шляхом розрізання тканини тіла в зоні ураження, підпис якого у протоколі відсутній, які на думку сторони захисту були сфальсифіковані стороною обвинувачення, а тому є недопустимими доказами, які безпідставно визнані судом належними і допустимими.

Проте, такі твердження сторони захисту є надуманими, оскільки з досліджених апеляційним судом протоколу огляду місця події (трупа) від 12.06.2015 року та протоколу огляду місця події від 12.06.2015 року з фототаблицею до огляду місця події з ілюстрацією 15, на якій зображено загальний вигляд кулі, яка знаходилась в тілі ОСОБА_15 , вбачається, що на місці події з тіла вбитого ОСОБА_15 саме експертом ОСОБА_17 була вилучена описана куля, яка в подальшому була передана для проведення експертизи і експертом ОСОБА_20 зроблено висновок № 549, згідно якого куля, яка була вилучена з тіла ОСОБА_15 є частиною(стріляною кулею) ймовірно калібру 9 мм. Парабелум (9 х 19), а отже відсутні підстави вважати, що на дослідження була направлена інша куля, ніж та, яка була вилучена експертом ОСОБА_17 та передана слідчому ОСОБА_18 , а посилання в даному протоколі на те, що з місця події експертом СМЕ ОСОБА_19 вилучено кулю у деформованому вигляді розміром 7 х1,9 мм., яка була вилучена шляхом розрізання тканини тіла в зоні ураження, підпис якого у даному протоколі відсутній, є лише опискою слідчого, оскільки, як було встановлено судом першої інстанції експерт ОСОБА_19 не приймав участі при проведенні огляду місця події 12.06.2015 року, а тому у вказаному протоколі і не може бути його підпису.

Так, допитаний в суді першої інстанції в якості свідка експерт ОСОБА_17 , суду показав, що 12.06.2015 року, він разом зі слідчими та понятими був присутній на місці події, яка сталась на ринку «Троєщина». Він особисто, як спеціаліст, проводив огляд трупа ОСОБА_15 , під час якого вилучив з тіла вбитого кулю та передав слідчому ОСОБА_18 . Після чого, слідчим ОСОБА_16 був складений протокол огляду місця події /трупа/ від 12.06.2015 року, де він поставив свій підпис. При цьому повідомив, що експерта ОСОБА_19 в той день на місці події не було.

За клопотанням захисника ОСОБА_13 в суді першої інстанції був допитаний експерт ОСОБА_31 , який проводив судово-медичне дослідження трупа та склав висновок №26/1513/2 від 04.08.2015 року. Експерт зазначив, що під час дослідження трупа встановлено, що постріл був проведений з відносно неблизької відстані через одяг. У своєму складі куля, яка вразила тіло убитого не мала сполук сурми, міді, свинцю, заліза, мастильних матеріалів, кіптяви та часток незгорілих порошин також не виявлено. Кожен вид зброї має свої особливості. Один і той же пістолет, автомат, рушниця мають індивідуальні особливості. При проведенні судово-медичної експертизи відстані між потерпілою особою та особою, яка здійснює постріл встановлюється методом експертних пострілів. Тому, проводячи вказану експертизу, ним було встановлено тільки напрямок ранового каналу. Крім того, близька відстань або відстань впритул, має ряд своїх особливостей, оскільки на рановому каналі і по краям ран відкладаються всі риси пострілу і зброї. При пострілі з близької відстані частково присутні нашарування вищеперерахованих сполук, а якщо вони відсутні це свідчить про те, що постріл був здійснений не близько. Постраждалому було спричинено тяжке вогнепальне поранення, яке пробило легені та серце. Кровотеча у такому випадку відбувається велика, за декілька секунд, у наростаючій прогресії. Коли у людини пробиті легені, кров потрапляє у тканину легенів, бронхіальне дерево і так далі, тому спричиняється кровотеча у гортань, ротову порожнину. Якщо кровотеча розвивалась відносно поступово, поранений може прожити від 1 секунди до 30 хвилин, цей час включає в себе момент пострілу та розвитку кровотечі, тому постраждалий міг би, за цей час, пробігти якусь відстань. Наявність крові у ротовій порожнині не є діагностичною ознакою, скільки потерпілий міг прожити. Тому, після спричинення потерпілому вищевказаного поранення грудної клітки, на його тілі були відсутні будь-які ознаки, які б свідчити про те, що він міг здійснювати якісь рухи, наприклад: присів, почав повзти або щось робити інше то вказане викликало б ушкодження, а на його тілі були лише садна, спосіб отримання яких зазначено у висновку. Тривалість життя людини, після поранення кулею є виключно індивідуальним. При вогнепальному пораненні, куля заходить в тіло, пошкоджує органи, після чого зазвичай людина падає але не завжди. Постраждалий падає від руйнівної дії кулі, обумовленої силою кінетичної енергії, з якою вона вилітає це дуже велике ушкодження. Сила кінетичного удару залежить від калібру кулі, однак куля, яка випущена з одного й того ж самого пістолету, має одну й ту ж саму форму, може нанести різні ушкодження.

Також експерт пояснив, що теоретично після отримання вказаного тяжкого тілесного ушкодження, потерпілий міг пробігти, вказану у обвинувальному акті, дистанцію і в медичній практиці такі випадки є, оскільки це залежить від фізичного стану людини, її віку, стану здоров`я, способу життя і рівню рухової активності, що підтверджує показання свідка ОСОБА_23 про те, що чоловік, в якого був здійснений постріл, пробігаючи повз неї, в телефонній розмові комусь повідомив, що в нього стріляли та спростовує апеляційні твердження захисника ОСОБА_13 про те, що тілесне ушкодження, яке отримав ОСОБА_15 внаслідок вогнепального поранення не могло дати можливість потерпілому бігти і розмовляти по телефону.

Відсутність на місці події гільзи, на що звертають увагу апелянти, посилаючись на твердження свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_22 про те, що ОСОБА_14 нічого з землі не піднімав, не спростовує висновків суду про доведеність вини ОСОБА_14 в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, оскільки вказані свідки підтвердили, що саме обвинувачений ОСОБА_14 стріляв в іншого чоловіка, а потім спокійно, нібито нічого не сталося поклав пістолет в сумку, сів на велосипед та поїхав з місця події.

Той факт, що обвинувачений ОСОБА_14 12.06.2015 року під час вбивства ОСОБА_15 знаходився в районі речового ринку «Троєщина» підтверджується протоколом огляду від 20.06.2015 року, згідно якого, в службовому кабінеті №19, Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві, оглянуто відеозапис з камери зовнішнього спостереження ресторану «Б-52», який розташований напроти приватного домоволодіння по вул. Біговій, 10, в м. Києві за 12.06.2015 року. При перегляді відеозапису з камери № 26 о 15:46:45 за 12.06.2015 року, яка розташована з боку сходів та асфальтної доріжки зі сторони вул. Бігової, 10, в м. Києві, з`являється чоловік зовні схожий на підозрюваного ОСОБА_14 , який на протязі 7 секунд піднімається до входу в ресторан «Б-52». ОСОБА_14 одягнений у джинсові брюки, чорну футболку з нерозбірливим малюнком. При перегляді відеозапису з камери № 49 о 15:46:55 за 12.06.2015 року, яка розташована на внутрішньому вході до ресторану «Б-52» з`являється чоловік зовні схожий на підозрюваного ОСОБА_14 , помітно, що у лівій руці він тримає предмет схожий на портмоне, або сумку невеликих розмірів, який у 15:48:20 телефонує зі свого мобільного телефону, а 15:48:48 виходить з ресторану. При перегляді відеозапису з камери № 26 о 15:48:55 за 12.06.2015 року, яка розташована на зовнішньому вході до ресторану «Б-52» з`являється чоловік зовні схожий на підозрюваного ОСОБА_14 , який підходить до під`їхавшого автомобіля марки Деу Ланос номерний знак та колір якого не чіткі та сідає у нього після чого автомобіль від`їжджає від паркувального майданчику та зникає з камер спостереження о 15:49:27 у напрямку перехрестя вул. Братиславської та Електротехнічної.

Крім того, за даними протоколу огляду від 06.11.2015 року, під час огляду 2-х оптичних СД-дисків із трафіками з`єднань номерів мобільних операторів, які належали потерпілому ОСОБА_15 та підозрюваному ОСОБА_14 , отриманих згідно ухвал слідчого судді Деснянського району м. Києва. При роздрукуванні документів у форматі Word №2, №3 (диск №1) знаходиться інформація про реєстрацію мобільного номеру НОМЕР_1 , яким користувався потерпілий ОСОБА_15 , а номер мобільного телефону ОСОБА_14 № НОМЕР_2 12.06.2015 року протягом доби знаходився у мережі дії базових станцій мобільного зв`язку. 12.06.2015 року о 14.40 зафіксовано з`єднання № НОМЕР_2 із номером мобільного телефону № НОМЕР_3 у зоні дії базової станції розташованої по вул. Електротехнічній, 8, біля речового ринку «Троєщина», після чого абонентський номер припинив свою роботу. Таким чином ОСОБА_14 о 14.40 12.06.2015 року знаходився в зоні речового ринку «Троєщина». При аналізі роздруківок по номеру мобільного телефону № НОМЕР_1 , яким користувався потерпілий ОСОБА_15 , що 12.06.2015 року протягом доби знаходився у мережі дії базових станцій мобільного зв`язку. Так, 12.06.2015 року о 14.52 зафіксовано з`єднання № НОМЕР_1 із номером мобільного телефону № НОМЕР_4 у зоні дії базової станції розташованої по вул. Електротехнічній, 8, біля речового ринку «Троєщина», а після 15.36 абонентський номер припинив свою роботу. Таким чином потерпілий ОСОБА_15 о 14.52 12.06.2015 року знаходився в зоні речового ринку «Троєщина».

При роздруківці документів у форматі Exсel (диск №2) знаходиться інформація про реєстрацію та трафік номеру мобільного зв`язку НОМЕР_5 , яким користувався підозрюваний ОСОБА_14 , 12.06.2015 року протягом доби знаходився у мережі дії базових станцій мобільного зв`язку, а також № НОМЕР_6 , яким користувався потерпілий ОСОБА_15 12.06.2015 року з 14.41 по 14.49 зафіксовано 6 з`єднань номера № НОМЕР_6 , який належить потерпілому ОСОБА_15 , з номером мобільного телефону № НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_14 , 4 з яких в зоні дій базових станцій по вул. Електротехнічній, 6, в м. Києві, тобто неподалік місця вчинення кримінального правопорушення. Таким чином встановлено, що на місці вчинення злочину ОСОБА_15 та ОСОБА_14 зустрілись 12.06.2015 року в період часу з 14.40 по 14.49 (т.3 а.п. 215-216).

Як вбачається з довідок аналізу технічної інформації по факту вбивства ОСОБА_15 12.06.2015 року по вул. Електротехнічній, 2, в ході оперативно-розшукових заходів було встановлено, що власник до 12.06.2015 року користувався абонентським номером № НОМЕР_5 з одного мобільного терміналу імеі НОМЕР_7 . За результатами аналізу технічної інформації трафіку з`єднань абонентського номеру встановлено, що власник номеру, після розмови з потерпілим о 13:58 год. приїхав в район місця вбивства де знаходився приблизно з 14.40 до 14.49 год. після чого абонентський номер припинив свою роботу. Також ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 користується абонентськими номерами НОМЕР_8 та НОМЕР_2 з одного мобільного терміналу імеі: НОМЕР_9 , також міг користуватися абонентським номером НОМЕР_5 . За результатами аналізу технічної інформації трафіків з`єднань абонентських номерів встановлено, що власник цих номерів, приблизно о 14.40 приїхав в район місця вбивства, після чого абонентські номери припинили свою роботу. Крім того, потерпілий користувався абонентськими номерами НОМЕР_10 з мобільним терміналом імеі: НОМЕР_11 , НОМЕР_1 з мобільним терміналом імеі: НОМЕР_12 та НОМЕР_6 з мобільним терміналом імеі: НОМЕР_13 .

За результатами аналізу технічної інформації трафіків з`єднань абонентських номерів (т.3 а.п.217-229), встановлено, що на місце події потерпілий ОСОБА_15 приїхав 12.06.2015 року приблизно о 14 год.40 хв. після розмови з власником абонентського номеру НОМЕР_5 , з яким також спілкувався, ймовірно очікуючи його на місці вбивства (загалом 6 з`єднань в період часу з 13:58 год. до моменту вбивства 12.06.2015 року).

Отже, вищенаведені докази, які суд першої інстанції обгрунтовано поклав в основу обвинувального вироку, повністю спростовують апеляційні твердження обвинуваченого та його захисників про відсутність доказів того, що ОСОБА_14 користувався мобільними номерами, які зазначені в протоколі огляду від 06.11.2015 року двох оптичних дисків на яких міститься інформація про з`єднання між мобільними номерами телефонів, що належали ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , а також, що останній мав телефонний зв`язок з ОСОБА_15 і в період часу з 14.40 год. до 14.49 год. перебував на місці вчинення злочину та зустрівся з ним, а також про неналежність та недопустимість таких доказів як протокол огляду відеозапису з камер зовнішнього спостереження ресторану «Б-52» від 20.06.2015 року з підстав того, що в порушення вимог ст.ст. 84, 85, 91 КПК України на ньому не відображані ні час, ні дата відеозапису та протоколу огляду двох оптичних CD-дисків з трафіками з`єднання номерів мобільних операторів від 06.11.2015 року, згідно якого номери телефонів, якими начебто користувалися потерпілий ОСОБА_15 та обвинувачений ОСОБА_14 не зареєстровані на контрактній основі, а тому можуть використовуватися будь-ким на загальних підставах.

Твердження апелянтів про те, що вказані докази судом в судовому засіданні не досліджувалися, та в порушення вимог ст. 290 КПК України стороні захисту не відкривалися, є безпідставними, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження докази, на які суд послався в оскаржуваному вироку, відкривалися стороною обвинувачення ОСОБА_14 і захиснику ОСОБА_11 08.12.2015 року (т.4 а.с.124) та були досліджені судом першої інстанції в судових засіданнях під час розгляду даного кримінального провадження.

Крім того, винуватість ОСОБА_14 у незаконному придбанні та зберіганні боєприпасів без передбаченого законом дозволу підтверджується наведеними у вироку письмовими доказами, зокрема: протоколом обшуку від 17.06.2015 року, з якого вбачається, що у квартирі АДРЕСА_4 , з приміщення балкону з полиць вилучено патрон з маркуванням «22», «37», «Р315», «S», зі шафи, яка знаходиться в коридорі 26 патронів до автоматичної зброї та гвинтівок /12 куль різного калібру зі слідами бруду, 6 куль невеликого калібру без слідів бруду, 20 гільз до різної зброї та інші предмети /т.6 а.п.10-15/; висновком експерта №568 від 05.07.2015 року, з якого вбачається, що 4 предмети схожі на патрони, які було виявлено та вилучено 17.06.2015 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї - а саме є ґвинтівочними патронами калібру 8x57 мм «Mauser», оснащені оболонковими кулями зі сталевим осердям, виготовлені промисловим способом; 1 предмет схожий на патрон, є боєприпасом до військової нарізної вогнепальної зброї - а саме є ґвинтівочним патроном калібру 8x56R «Hungarian Mannlicher», оснащений оболонковою кулею зі сталевим осердям, виготовлений промисловим способом; 2 предмети схожі на патрони, відносяться до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, а саме: є пістолетними патронами калібру 6,35 мм (.25), оснащені оболонковими кулями, виготовлені промисловим способом; 2 предмети схожі на патрони, відносяться до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, а саме: є пістолетними патронами калібру 7,65 мм (7,65Вr), оснащені оболонковими кулями, виготовлені промисловим способом (т.3 а.п.147-159), яким суд дав належну оцінку, обґрунтовано визнавши їх належними, допустимими та достовірними доказами.
При цьому, суд обгрунтовано виключив з обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України таку кваліфікуючу ознаку, як носіння боєприпасів без передбаченого законом дозволу, оскільки вона не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Отже, апеляційні доводи сторони захисту про те, що покладені в основу вироку висновки не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду з тих підстав, що протокол обшуку від 17.06.2015 року, на який суд послався в оскаржуваному вироку як на доказ вини ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в судовому засіданні стороною обвинувачення до матеріалів провадження не долучався і був долучений судом поза межами судового розгляду, тобто у протизаконний спосіб, що у висновку експерта № 568 від 05.07.2015 року відсутнє посилання на наявність такого протоколу обшуку, на переконання колегії суддів є надуманими, оскільки у вказаному висновку експерта зазначено, що надані на експертизу предмети були виявлені та вилучені під час проведення обшуку 17.06.2015 року за місцем проживання ОСОБА_14 в АДРЕСА_3 . При цьому, вказаний протокол обшуку від 17.06.2015 року, як і решта письмових доказів були долучені до матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні 22.08.2016 року, ще під час розгляду справи Деснянським районним судом м. Києва, в якому захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 брали участь та не заперечували проти їх долучення до справи (т.4 а.с. 141-144) і ці докази в ході судового розгляду даного кримінального провадження були досліджені в судових засіданнях судом, який ухвалив обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_14 .

Також не заслуговують на увагу і твердження апелянтів про те, що вирок суду в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_14 у незаконному придбанні та зберіганні боєприпасів без передбаченого законом дозволу, не відповідає фактичним обставинам справи та постановлений поза межами висунутого обвинувачення, так як згідно даних обвинувального акта (зі зміненим обвинуваченням) складеним 13.06.2017 року, ОСОБА_14 не висувалось обвинувачення з приводу предметів схожих на бойові патрони з маркуванням Geco 9мм Luger та один MF (FN) вилучених з приватного будинку № 19 по вул. Бетховена в м. Умань Черкаської області згідно протоколу обшуку від 19.06.2015 року, оскільки дане кримінальне провадження суд розглянув в межах висунутого ОСОБА_14 обвинувачення відповідно до зміненого 13.06.2017 року обвинувачення, обгрунтовано пославшись у вироку, як на докази його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, на протокол обшуку від 17.06.2015 року в квартирі АДРЕСА_4 та висновок експерта № 568 від 05.07.2015 року, а безпідставне посилання у вироку на протокол обшуку від 19.06.2015 року за епізодом вилучення предметів схожих на бойові патрони з буд. АДРЕСА_5 та висновок експерта № 570 від 23.06.2015 року, які жодним чином не впливають на обсяг того обвинувачення, яке суд визнав доведеним та кваліфікацію дій ОСОБА_14 за ч. 1 ст. 263 КК України.

На противагу доводам захисту щодо непридатності до стрільби гвинтівочного патрону калібру 8х57 мм. «Mauser», 2-х пістолетних патронів калібру 6,35 (25) мм., 2-х пістолетних патронів калібру 7.65(7,65Вr) у зв`язку з корозійними та хімічними змінами, що на переконання апелянтів дає підстави вважати пред`явлене ОСОБА_14 обвинувачення в частині зберігання боєприпасів безпідставним, не обґрунтованим та протизаконним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано послався у вироку на показання допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_32 , який показав, що він проводив дослідження боєприпасів на підставі постанови слідчого та склав висновок № 568 від 05.07.2015 року, згідно якого серед наданих на дослідження предметів було 10 боєприпасів. Боєприпаси це предмети призначені для ураження цілі і використовуються один раз. Складовим елементом, в даному випадку, в них є снаряд, металевий заряд, пристрій запалення металевого заряду та конструкція, що об`єднує ці елементи, тобто гільза. Для здійснення пострілу необхідна наявність всіх складових елементів у боєприпасі. У разі відсутності хоча б одного елементу у боєприпасі, такий предмет до боєприпасів не відноситься, оскільки це будуть тільки його частини. Непридатність патронів вогнепальної стрілецької зброї, промислового виробництва, до стрільби, внаслідок механічної деформації, корозійних змін, хімічного розладу металевого заряду, капсульного складу, не повинна розглядатися, як відсутність у об`єктів криміналістичних ознак боєприпасів вогнепальної стрілецької зброї. Це характеризує її статус, ступінь придатності до стрільби але не цільове призначення, яке не залежить від стану об`єкта. У предметах (боєприпасах) наданих на дослідження є порох, капсуль, куля, гільза але склад капсуля розклався у зв`язку зі впливом часу, погодних умов. Про зміну хімічного стану патронів свідчить те, що на них спостерігається наліт, який свідчить про розпадання. При цьому, маючи потрібні для засоби, у приватних умовах можливо виготовити унікальний боєприпас для нарізної зброї.

Отже, сукупністю вищенаведених доказів, які узгоджуються між собою та не викликають сумніву в їх об`єктивності, спростовуються апеляційні твердження обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисників про непричетність останнього до вчинення вбивства ОСОБА_15 , а також про відсутність достатніх доказів для доведення його винуватості у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Що стосується викладених в апеляційних скаргах сторони захисту тверджень про те, що суд, в порушення встановленого порядку дослідження доказів, а також вимог ст. 22, ч. 4 ст. 349, ст. 376 КПК України не допитав обвинуваченого ОСОБА_14 і вирок суду стосовно нього не проголошувався, про що свідчить та обставина, що обвинувачений до суду не доставлявся, відеоконферецзв`язок з ДУ «Київський слідчий ізолятор» не був забезпечений, захисники, які очікували в коридорі на проголошення вироку, не були запрошені, зміст прийнятого судом рішення, порядок і строк його оскарження засудженому ОСОБА_14 суд не роз`яснив, чим позбавив останнього права на доступ до правосуддя, що на переконання апелянтів є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів відмічає, що під час розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_14 заявляв клопотання, висловлював свою думку з приводу заявлених клопотань його захисниками та іншими учасниками провадження, тобто не був обмежений в правах, в тому числі в праві надати пояснення щодо кримінального провадження як в судовому засіданні, так і подати їх до суду у письмовому вигляді. Крім того, з матеріалів провадження дійсно вбачається, що обвинувачений ОСОБА_14 на проголошення вироку службою конвою з ДУ «Київський слідчий ізолятор» не доставлявся, відеоконферецзв`язок між судом та слідчим ізолятором не здійснювався, проте обвинувачений отримав копію вироку 03.01.2018 року (т.6 а.с.156) і своєчасно скористався своїм правом на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції, а тому, з урахуванням наявності у обвинуваченого ОСОБА_14 трьох захисників, колегія суддів не вбачає підстав вважати, що вищенаведені порушення призвели до порушення права обвинуваченого на захист та є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне і обгрунтоване судове рішення та в розумінні положень ст. 412 КПК України могло б бути підставою для скасування вироку.
З аналогічних підстав не заслуговують на увагу і апеляційні доводи сторони захисту про порушення судом вимог ст. 367 КПК України з підстав того, що судді, які входили до складу колегії ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , під час, коли нібито проголошувався вирок знаходились в іншому приміщенні суду на вул. Сергієнка, 3 в м. Києві і за даними інтернет-ресурсу «Судова влада України та Єдиного державного реєстру судових рішень розглядали цивільні, кримінальні справи та справи про адміністративні правопорушення, не знайшли свого підтвердження, оскільки перевіркою цих обставин апеляційним судом встановлено, що згідно журналу судового засідання від 27.12.2017 року та наявного в матеріалах кримінального провадження технічного носія інформації (звукозапису) судом був проголошений вирок 27.12.2017 року з 09:00:01 до 09:29: 43 і даних про те, що в період цього часу судді колегії розглядали інші справи, не встановлено. Не надали таких даних апелянти і під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження, а їх посилання на дані інтернет-ресурсу «Судова влада України та Єдиний державний реєстр судових рішень навпаки свідчать про розгляд справ 27.12.2017 року суддями ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_33 вже після проголошення вироку стосовно ОСОБА_14 .

Також безпідставними колегія суддів вважає і твердження захисника ОСОБА_13 , який під час апеляційного розгляду кримінального провадження вказував на відсутність звукозапису судового засідання від 20.07.2017 року, оскільки в матеріалах провадження наявний технічний носій інформації - (компакт-диск), під час прослуховування якого встановлено, що на ньому з поганою якістю зафіксовано судове засідання від 20.07.2017 року, під час якого вирішувалось лише питання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неявкою представника потерпілого та цивільного позивача адвоката ОСОБА_10 , що відображено в журналі судового засідання від 20.07.2017 року( т.5 а.с. 210).

Крім того, всупереч доводам викладеним у поданому в ході апеляційного розгляду провадження клопотанні захисника ОСОБА_11 , в якому останній просив вважати висновок експерта № 568 від 05.07.2015 року недопустимим доказом з тих підстав, що в матеріалах кримінального провадження відсутній витяг з ЄРДР за № 0007152 про внесення інформації про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст.263 КК України, а тому всі слідчі дії, пов`язані із зазначеним провадженням, в тому числі і вказаний висновок експерта, який був зроблений на підставі постанови старшого слідчого ОСОБА_34 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під № 0007152 отримані у протизаконний спосіб, колегія суддів відмічає, що в матеріалах кримінального провадження(т. 3 а.с.61,70) міститься витяг про внесення в ЄРДР 19.06.2015 року кримінального провадження за № 0007152 на підставі матеріалів правоохоронних органів про виявлення фактів вчинення кримінальних правопорушень за ознаками ч. 1 с. 263 КК України та постанова від 19.06.2015 року про об`єднання матеріалів досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0006871 від 12.06.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та № 0007152 від 19.06.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України в одне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0006871.

Таким чином, переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно та повно дослідив всі обставини кримінального провадження, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, належним чином мотивував у вироку свої висновки щодо визнання зібраних стороною обвинувачення доказів належними, допустимими і достовірними доказами для доведення винуватості ОСОБА_14 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_15 , а також у незаконному придбанні та зберіганні боєприпасів без передбаченого законом дозволу, а тому посилання сторони захисту на те, що суд дав невірну оцінку фактичним обставинам кримінального провадження є безпідставними, оскільки цим обставинам, суд дав належну оцінку та обгрунтовано зазначив, що невизнання обвинуваченим ОСОБА_14 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, яка об`єктивно підтверджується матеріалами кримінального провадження та наведеними у вироку доказами, є лише намаганням останнього ухилитися від кримінальної відповідальності за скоєне.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_14 призначено судом у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочином, даних про особу винного, який раніше не судимий, не працював, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебував, та за відсутності обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для виправлення ОСОБА_14 і попередження вчинення ним нових злочинів необхідним й достатнім буде покарання у виді позбавлення волі, яке за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначив на строк 12 років.

За наведеним, колегія суддів вважає вирок суду стосовно ОСОБА_14 законним та обгрунтованим, покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про скасування вироку та закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні обвинуваченого ОСОБА_14 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, не вбачає.

Разом з тим, вирок суду в порядку ст. 404 КПК України слід змінити та на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року зарахувати ОСОБА_14 у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 17.06.2015 року по 13.08.2019 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року у кримінальному провадженні №0006871 стосовно ОСОБА_14 , обвинуваченого за ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 115 КК України, в порядку ст. 404 КПК України змінити та на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року зарахувати ОСОБА_14 у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 17.06.2015 року по 13.08.2019 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3