Провадження № 1-кс/643/7413/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2019 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене з прокурором клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000489 від 14.06.2019, за ч. 4 ст. 191 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтава, громадянки України, українки, освіта вища, одруженої, раніше не судимої, працюючої на посаді головного спеціаліста відділу матеріального обліку Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП в Полтавській області, зареєстрованої та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , призначена наказом начальника ГУ НП в Полтавській області № 421 о/с від 09.12.2016, на посаду головного спеціаліста відділу матеріального обліку Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП в Полтавській області, будучи службовою особою, яка постійно обіймає посаду в ГУ НП в Полтавській області, будучи матеріально-відповідальною особою, вчинила розтрату чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за наступних обставин.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» вчинення незаконних дій, відносно чужого майна, яке перебувало в її законному віддані, тобто таке майно, що знаходилося в неї на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження та управління, шляхом обернення такого на користь третіх осіб є однією із форм вчинення злочину, передбаченого ст. 191 КК України, а саме розтратою.
Так, ОСОБА_6 на протязі січня-червня 2019 року отримувала згідно відомостей із Національної поліції України пальне у талонах для видачі підпорядкованим підрозділам.
У подальшому, відповідно до розподілу палива по підрозділам ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 , видає командиру БПСПОП «Полтава» ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 пальне у талонах (бензин, дизельне пальне), за які ОСОБА_7 розписується у відомостях про отримання палива.
Разом з тим, ОСОБА_6 будучи матеріально-відповідальною особою, діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливих мотивів, вносила завідомо неправдиві дані до офіційних документів, а саме відомостей на отримання пального у талонах командиром БПСПОП «Полтава» ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 : №228 (за червень 2019 року, ДП-талони); №854 (за червень 2019, бензин А-95 в талонах); 650 (за травень 2019, бензин А-95 в талонах); №676 (за травень 2019, бензин А-92 в талонах); №678 (за травень 2019, бензин А-95 в талонах); №675 (за травень 2019, ДП-талони); №527 (квітень 2019, бензин А-95 в талонах); №492 (за квітень 2019, ДП-талони); №528 (за квітень, ДП-талони); №313 (за березень 2019, бензин А-92 в талонах); №316 (за березень 2019, ДП-талони); №320 (березень 2019, бензин А-95 в талонах); №311 (березень 2019, ДП-талони); №178 (лютий 2019, бензин А-95 в талонах); №196 (лютий 2019, бензин А-95 в талонах); №197 (лютий 2019, ДП-талони); №13 (січень 2019, бензин А-95 в талонах); №11 (січень 2019, бензин А-95 в талонах); №12 (січень 2019, ДП-талони), про те, що командир БПСПОП «Полтава» ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 у вказаний період 2019 року нібито отримав пальне у талонах (бензин, дизельне пальне) у кількості 56370 літрів, яке у подальшому списано як використане БПСПОП «Полтава» ГУ НП в Полтавській області.
При цьому, командир БПСПОП «Полтава» ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 фактично отримав 38000 літрів палива у талонах (бензин, дизельне паливо).
Таким чином, ОСОБА_6 вчинила розтрату палива у кількості 18370 літрів, на загальну суму 529 316, 40 гривень.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 191 КК України, тобто розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем у великих розмірах.
Слідчий в клопотанні, посилаючись на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , наполягав на начвності різиків, передбачених ст. 177 КПК України та вважав що у випадку обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу може привести до того, що підозрювана буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, адже заволодів значним об`ємом паливно-мастильних матеріалів,може змінити місце мешкання; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що підтверджується способом заволодіння ввіреним майном, адже заволодіння майном здійснено шляхом підробки значної кількості бухгалтерської документації; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, адже значна частина свідків у кримінальному провадженні є особами, з числа співробітників ГУ НП в Полтавській області, прямо чи опосередковано перебувають у залежності від підозрюваною у зв`язку із виконанням останньою функції матеріально-технічного забезпечення, зокрема пов`язаним із забезпеченням паливно-мастильними матеріалами працівників ГУ НП в Полтавській області.

Також підозрювана має особисті зв`язки із працівниками правоохоронних органів, зокрема в ГУ НП в Полтавській області.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості та особистої репутації підозрюваного, слідчий наполягав на тому, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України, відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, та вказував, що суспільний інтерес у справі, який полягає у досягненні цілей, визначених ст.177 КПК України перевищує позитивні характеристики підозрюваного по службі.
З метою запобігання переліченим ризикам слідчий просив застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та визначити суму застави.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та повідомив, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилався слідчий в клопотанні, просив врахувати розмір завданих ОСОБА_6 збитків та наполягав на тому, що обранні більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваної не забезпечить її належної процесуальної поведінки.

Підозрювана факт вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала, вказувала, що не зловживала своїми посадовими та службовими обов`язками, її діяльність не виходила за встановлені діючим законодавством рамки. ОСОБА_6 зазначала, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК не доведена стороною обвинувачення, оскільки вся документація на теперішній час вилучена, вона не має до неї доступу та не має наміру переховуватись, вчиняти будь-який тиск на свідків. Вказувала, що має родину, стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, завжди з`являлася за викликом слідчого, пояснення надавала.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 вказував, що клопотання подано до суду із порушенням правил підсудності, клопотання має розглядати Октябрський районний суд м. Полтави. Вважав, що вина його підзахисної не доведена наданими матеріалами, ризики, перелічені в клопотанні жодними доказами не доведені, в зв`язку із чим просив, у випадку необхідності, застосувати до його підзахисної запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, встановив, що 14.11.2019 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, тобто розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем у великих розмірах.
Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, що підтверджується протоколами допиту свідків працівників БПСПОП Полтава ГУ НП в Полтавській області, висновком почеркознавчої експертизи, актом ревізії Національної поліції України, іншими матеріалами кримінального провадження.

Щодо доводів захисника про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого правопорушення, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, сховання будь-яких речей, що мають значення для досудового розслідування; вплив на свідків.
Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті (тобто, наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 ч. 1 цієї статті (тобто, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Слідчий суддя вважає за необхідне в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відмовити, у зв`язку з відсутністю в клопотанні належного обґрунтування стороною обвинувачення обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, який є найбільш суворим видом із п`яти видів запобіжних заходів, визначених в ст. 176 КПК України.
Надані стороною обвинувачення дані не свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризиків, доведених в судовому засіданні.
Так, при розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрювана ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судима, одружена, має неповнолітніх дітей 2015 та 2017 року народження, має постійне місце реєстрації та проживання, та стійки соціальні зв`язки за місцем мешкання.
Крім того, з пояснень підозрюваної, які не спростовані стороною обвинувачення, встановлено, що ОСОБА_6 , будучи в статусі підозрюваного, самостійно прибувала на виклики слідчого, так само прибула самостійно до суду для розгляду даного клопотання.
Посилання захисту щодо порушення правил підсудності при зверненні із даним клопотанням, слідчий суддя вважає необґрунтованими, оскільки згідно відомостей, що містяться в інформаційних листах №8927/02-2 від 18.07.2019 та №1104/02-2 від 09.09.2019 за підписом в.о. директора ТУДБР у м. Полтаві ОСОБА_8 , якими повідомлено, що відповідно до наказу в.о. директора ТУДБР у м. Полтаві від 09.07.2019 №80 визначено місцезнаходження органну досудового розслідування - Слідчого управління ТУДБР , розташованого у м. Полтаві за адресою вул. соборності, 37 та у окремому приміщенні за адресою м. Харків, вул. Світла,5, що, в свою чергу, відноситься до території Московського району м. Харкова.

Виходячи з наведеного, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, а також з урахуванням вказаних вище ризиків, доведених слідчим та прокурором в суді; позитивних даних про особу підозрюваної, тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні якого підозрюється, слідчий суддя вважає можливим застосувати до неї більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено в клопотанні, у вигляді домашнього арешту, оскільки прокурор, слідчий не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків.
З урахуванням зазначеного, слідчий суддя вважає, що запобігання встановленим під час розгляду клопотання ризикам можливе не лише при умові тримання ОСОБА_6 під вартою і вважає достатнім для досягнення вказаної мети застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу, а саме, - домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, з покладанням обов`язків, передбачених в ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000489 від 14.06.2019, за ч. 4 ст. 191 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, заборонити підозрюваній залишати житло - кв. АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, суду в період з 22-00 до 06-00 години.
Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав: «_____» ______2019 року ________________________________________