КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гірське, Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 січня 2019 року,

за участю сторін у кримінальному провадженні:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 січня 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років.
Строк покарання ОСОБА_5 визначено рахувати з 11 квітня 2016 року.
Зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 11 квітня 2016 року до набрання вироком чинності з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишено у виді взяття під варту та тримання в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Стягнуто з ОСОБА_5 витрати за проведення судової експертизи на користь держави та вирішено питання речових доказів.
На вказане рішення суду обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок суду скасувати, як такий, що не відповідає вимогам ст.370 КПК України та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вказує на порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Звертає увагу на невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону, відсутність у ньому належного формулювання обвинувачення та не встановлення мотиву вчинення злочину, що порушує його право на захист.

Зазначає про неналежне ознайомлення його з матеріалами кримінального провадження та відсутність письмового підтвердження про надання йому та захиснику доступу до матеріалів кримінального провадження у порядку ч.9 ст.290 КПК України, що ставить під сумнів допустимість наданих стороною обвинувачення доказів.

Іншими учасниками судового провадження вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржено.

Як установив суд, ОСОБА_5 , 10 квітня 2016 року близько 17:00 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , в ході сварки, яка виникла раптово на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_8 , маючи умисел на позбавлення його життя, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння смерті в короткий проміжок часу наніс йому два удари головою в перенісся, один удар ліктем в підборіддя, в результаті чого ОСОБА_8 впав на поріг свого будинку, після чого ОСОБА_5 наніс ще два удари підошвою ноги, один удар каблуком по обличчю ОСОБА_8 після чого продовжував наносити численні тілесні ушкодження не менше 31-43 ударів масивним предметом по різних частинах тіла ОСОБА_8 , після чого залишив потерпілого та пішов в невідомому напрямку.

Внаслідок вказаних дій обвинуваченого ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження, які згідно висновків експерта № 165 від 20.05.2016, №172/д/165 від 30 червня 2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлена належним чином, про причини своєї неявки не повідомила, у зв`язку з чим, колегія суддів у відповідності до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності потерпілої.

Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».
Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має грунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Згідно ст. 84 КПК України доказами у кримінальній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції визнав ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме, у вчиненні умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, оскільки вважає, що судом правильно встановлено фактичні обставини справи, які підтверджено належними та допустимими доказами, які обґрунтовано покладено в основу вироку.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини у нанесенні ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, на підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, суд, обґрунтовано послався на:
показання потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що покійний ОСОБА_8 був її сином. 11 квітня 2016 року дізналась про смерть ОСОБА_8 .. Обставини вбивства її сина їй невідомі. ОСОБА_5 вона знає як знайомого її сина, що деякий час наймав кімнату в будинку сина. Потерпіла просила застосувати до ОСОБА_5 суворе покарання;
пояснення свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що потерпілий ОСОБА_8 був її колишнім чоловіком. Близько 09.30 год. 11 квітня 2016 року їй зателефонувала листоноша та повідомила про смерть ОСОБА_8 .. Знала, що раніше покійний мешкав з квартирантом, з ким саме їй невідомо. Напередодні з Києва приїхала її донька ОСОБА_11 , яка повідомила що бачила квартиранта її батька ОСОБА_8 , який погрожував фізичною розправою її батькові;
пояснення свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що потерпілий ОСОБА_8 був її племінником, часто до неї приходив та жалівся з приводу свого квартиранта ОСОБА_5 та повідомив, що обвинувачений погрожував йому вбивством. Вранці 11 квітня 2016 року вона дізналася , що її племінника вбили. Приблизно влітку 2015 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 виникав конфлікт, який переріс у бійку;

пояснення свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що він проживав по сусідству з потерпілим ОСОБА_8 .. Близько 17 години 10 квітня 2016 року він з дружиною перебували на подвір`ї, де побачили, як з будинку ОСОБА_8 виходили двоє невідомих чоловіків. В руках одного із них була пилка. Обличчя зазначених осіб він не бачив. Про смерть сусіда дізнався, коли вже на місце події прибули працівники поліції. ОСОБА_5 він раніше не бачив, так як проживав протягом чотирьох місяців до моменту вбивства ОСОБА_8 . Проте ОСОБА_8 про нього розповідав як про особу, яка у нього раніше наймала житло і з ким у нього був конфлікт;

пояснення свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що 10 квітня 2016 року до нього прийшов ОСОБА_5 з невідомим чоловіком, взяли пилку і пішли. Наступного дня сусід повідомив ОСОБА_14 , що намагався зателефонувати ОСОБА_8 , але той не бере слухавку, хоча в його будинку було ввімкнене світло. ОСОБА_14 викликав працівників поліції та зателефонував матері ОСОБА_8 . Коли приїхали працівники поліції, то стало відомо, що ОСОБА_8 вбили;
пояснення свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що загиблий ОСОБА_8 був її батьком. Напередодні вбивства батька зустрічала ОСОБА_5 , який погрожував вбити її батька.

Показання зазначених потерпілої та свідка є послідовними, логічними, такими, що узгоджуються з іншими доказами, у тому числі письмовими, на які, зокрема, суд обґрунтовано послався у вироку на підтвердження встановлення судом обставин.
Окрім того, винуватість обвинуваченого доводиться письмовими доказами, які суд першої інстанції дослідив та прийняв до уваги при винесенні рішення, а саме:
дані витягу з кримінального провадження №0001342 від 11 квітня 2016 року;
дані доручення на проведення досудового розслідування від 11 квітня 2016 року;
дані повідомлення про початок досудового розслідування від 11 квітня 2016 року;
дані постанови про створення слідчої групи від 11 квітня 2016 року;
дані постанови про призначення групи прокурорів та старшого прокурора групи від 11 квітня 2016 року;
дані рапорта ст.інспектора Києво-Святошинського ВП від 11 квітня 2016 року;
дані заяви потерпілої ОСОБА_9 про надання дозволу на огляд будинку що за адресою: АДРЕСА_4 ;
дані протоколу огляду від 11 квітня 2016 року, згідно якого об`єктом огляду є місцевість прибудинкова територія буд. АДРЕСА_3 ;
дані протоколу огляду від 11 квітня 2016 року з фототаблицею, згідно якого об`єктом огляду являється одноповерховий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 ;
дані доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій від 11 квітня 2016 року;
дані пам`ятки про процесуальна права та обов`язки підозрюваного ;
дані протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11 квітня 2016 року, згідно якого 11 квітня 2016 року о 20 годині 00 хвилин було затримано ОСОБА_5 ;
дані довідки №2055 Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району, згідно якої на момент огляду ОСОБА_5 даних за хірургічну патологію не виявлено;
дані повідомлення про затримання від 11 квітня 2016 року;
дані постанови про доручення призначити адвоката від 11 квітня 2016 року;
дані постанови про відібрання зразків, необхідних для проведення експертиз від 11 квітня 2016 року ;
дані протоколу отримання зразків для експертиз від 15 квітня 2016 року;
дані постанови про відібрання біологічного зразка, необхідного для проведення експертиз від 12 квітня 2016 року;
дані протоколу отримання зразків для експертизи від 15 квітня 2016 року;
дані протоколу огляду трупа від 12 квітня 2016 року з фототаблицею;
дані постанови про призначення судово-медичної експертизи від 11 квітня 2016 року;
дані висновку експерта №165 від 11 квітня 2016 року, згідно якого смерть гр. ОСОБА_8 , 1957 р. н. наступила внаслідок закритої черепно-мозкової травми, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Синці та садна шиї, ключиць, плечових суглобів відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні пошкодження утворились від дії тупих предметів. При судово-токсикологічній експертизі в крові трупа виявлено 1,56% етилового спирту, що за життя могла відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння;
дані копії лікарського свідоцтва про смерть від 12 квітня 2016 року №165, згідно якого причиною смерті ОСОБА_8 , 1957 року народження є закрита черепно-мозкова травма;
дані висновку експерта №1130 від 20 квітня 2016 року, згідно якого в крові та сечі трупа ОСОБА_8 , 1957 р.н. виявлено етиловий спирт в концентрації: в крові 1,56%, в сечі 1,92 %;
дані висновку експерта №525 від 12 травня 2016 року;
дані заяви ОСОБА_15 про надання дозволу на огляд кімнати АДРЕСА_5 ;
дані протоколу огляду від 12 квітня 2016 року з фототаблицею;
дані клопотання про арешт майна від 13 квітня 2016 року;
дані копії ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року;
дані пам`ятки про права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_5 ;
дані повідомлення про підозру від 12 квітня 2016 року;
дані клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 13 квітня 2016 року відносно ОСОБА_5 ;
дані копії ухвали від 13 квітня 2016 року слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області,згідно якої до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою;
дані постанови про призначення судово-психіатричної експертизи від 12 квітня 2016року;
дані висновку судово-психіатричної експертизи №156 від 13 квітня 2016 року, згідно якого ОСОБА_5 в період інкримінованих йому дій і в теперішній час на психічне захворювання, передбачене ст.ст. 19, 20 КК України, в тому числі на тимчасове порушення психічної діяльності, не страждав і не страждає, тому він міг та може усвідомлювати свої дії, їх зміст, а також міг контролювати їх і керувати ними. В період інкримінованих йому дій ОСОБА_5 перебував у стані простого алкогольного сп`яніння. Застосування медичних заходів, передбачених ст. 94 КК України, ОСОБА_5 не потребує;
дані постанови про визнання та приєднання до справи речових доказів від 13 квітня 2016 року;
дані постанови про призначення дактилоскопічної експертизи від 15 квітня 2016 року;
дані висновку експерта №4-03/583 від 04 травня 2016 року;
дані постанови про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи від 19 квітня 2016 року;
дані висновку експерта №19/6-01/513 від 29 червня 2016 року;
дані протоколу огляду предметів від 20 квітня 2016 року;
дані постанови про визнання та приєднання до справи речових доказів від 20 квітня 2016 року;
дані постанови про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 03 червня 2016 року;
дані висновку експерта №172/Д/165 від 03 червня 2016 року, згідно якого, виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження могли утворитись за механізмом, вказаним ОСОБА_16 під час проведення слідчого експерименту 02 червня 2016 року: від ударів взутими ногами (ногою), кулаками частково ударами об підлогу;
дані постанови про залучення захисника на проведення окремої слідчої дії від 06 червня 2016 року;
дані клопотання про продовження строку досудового розслідування від 30 травня 2016 року;
дані постанови про продовження строків досудового розслідування від 06 червня 2016 року;
дані клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 06 червня 2016 року;
дані копії ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 червня 2016 року;
дані протоколу огляду предметів від 29 червня 2016 року;
дані постанови про визнання та приєднання до справи речових доказів від 29 червня 2016 року;
дані повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 30 червня 2016 року;
дані матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.
Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 94 КПК України оцінено кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та їх обґрунтовано покладено в основу вироку.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове слідство та судовий розгляд кримінального провадження проведено з дотриманням норм КПК України в межах чинного законодавства та без порушення прав обвинуваченого, а також із врахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме рішень «Ірландія проти проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, де зазначено, що при оцінці доказі, як правило, застосовується критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази й дав їм у сукупності належну оцінку, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.
Крім того суд першої інстанції вірно зазначив, що з показань ОСОБА_5 вбачається що ОСОБА_16 , який перебував з ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_8 в будинку потерпілого тілесних ушкоджень йому не наносив.
Зважаючи на кількість нанесених тілесних ушкоджень потерпілому, які утворилися від дій 31-43 тупих предметів, з них близько 12-14 нанесені масивним предметом суд першої інстанції у вироку прийшов до правильного висновку про те, що обвинувачений вчиняв свої дії з прямим умислом, тобто усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачав його суспільно-небезпечні наслідки у виді смерті потерпілого ОСОБА_8 . Про прямий умисел обвинуваченого на заподіяння смерті потерпілого свідчить уже згаданий судом факт зачинення дверей будинку, в якому залишився потерпілий, обвинуваченим на ключ, що позбавило навіть теоретичної можливості ОСОБА_8 на допомогу з боку сторонніх осіб.
Окрім того, оцінюючи досліджений висновок експерта №172/Д/165 від 03 червня 2016 року, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що частково цей висновок грунтується на показаннях свідка ОСОБА_16 на досудовому слідстві, який в судовому засіданні допитаний не був, тому суд не прийняв зазначений висновок як доказ, через порушення принципу безпосередньості дослідження показань, передбаченого ст. 23 КПК України в частині - «Виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження могли утворитись за механізмом, вказаним ОСОБА_16 під час проведення слідчого експерименту 02.06.16 року: від ударів взутими ногами (ногою), кулаками частково ударами об підлогу». В решті, зазначений висновок, як доказ є належним і допустимим.
Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 обвинувальний акт про його обвинувачення за ч.1 ст.115 КК України в частині викладення правової кваліфікації кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК, а саме містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Обставини, які відповідно до ч.1 ст.91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тобто подія кримінального правопорушення з вказівкою на час, місце та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив злочину, викладено чітко і конкретизовано.

Окрім того, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_5 наведені фактичні дані, які в своїй сукупності дають достатнє уявлення стосовно елементів складу злочину, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про неналежне ознайомлення його з матеріалами кримінального провадження та відсутність письмового підтвердження про надання йому та захиснику доступу до матеріалів кримінального провадження у порядку ч.9 ст.290 КПК України спростовується долученими під час апеляційного розгляду прокурором протоколами про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування та про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 07 липня 2016 року, які свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_5 і захисник ОСОБА_7 ознайомилися з матеріалами досудового розслідування зазначивши, що жодних заяв та клопотань немає.
Порушень встановленого КПК України порядку проведення судом першої інстанції судового розгляду колегією суддів не встановлено.

Порушень вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині розгляду справи незалежним і безстороннім судом (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Хаушильд проти Данії»), у тому числі порушення права на захист колегією суддів не встановлено.

Не заслуговують на увагу доводи обвинуваченого про не встановлення судом мотиву вчиненого злочину, оскільки згідно висунутого обвинувачення інкримінований злочин вчинено на грунті неприязних відносин з потерпілим.

При призначенні ОСОБА_5 покарання судом першої інстанції враховано положення ст. 65 КК України, а саме: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином; дані про особу винного, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання; відсутність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 ; обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років.

Із таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_5 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та призначено покарання, яке на думку колегії суддів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи.»

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, а також істотних порушень, які є безумовною підставою для скасування вироку суду колегією суддів не встановлено.

Вирок суду відносно ОСОБА_5 є законним та обґрунтованим, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 січня 2019 року щодо ОСОБА_5 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду упродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

___________ ____________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3