ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 626/1179/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/2431/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , який взяв захист своїх інтересів на себе, потерпілої ОСОБА_9 та її представника - адвоката ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою представника потерпілої на вирок Красноградського районного суду Харківської області від 28 травня 2019 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення суду першої інстанції.
Вищевказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Володимирівка Красноградського району Харківської області, громадянин України, не одружений, не працюючий, маючий вищу освіту, раніше не судимий, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень та йому призначено покарання:

-за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки;
-за ч. 1 ст. 135 КК України у виді 1(одного) року позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 КК України, визначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на 2 роки.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави вартість витрат на залучення експертів для проведення експертизи № 7/439СЕ-19 від 13.05.2019 в сумі 1884,12 грн.(а.с. 48-51).
Долю речового доказу вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

ОСОБА_8 судом першої інстанції визнано винним та засуджено за те, що він: 31 березня 2019 року, приблизно о 23-й годині 45 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та без посвідчення водія, керував технічно справним автомобілем "ВАЗ 21010", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по вулиці Полтавській м.Красноград Харківської області в напрямку автодороги "Харків-Красноград-Перещепино" зі швидкістю приблизно 150 км/год. біля будинку № 91-г на вулиці Полтавській допустив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , який перетинав проїжджу частину на регульованому пішохідному переході на зелений сигнал світлофора зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.
В результаті ДТП пішохід ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці. Причиною його смерті стала поєднана тупа травма тіла з численним пошкодженням внутрішніх органів та кісток скелету, яка ускладнилась гострою крововтратою.
При цьому обвинувачений, як встановив суд, порушив вимоги пунктів п.п. 2.1 а) та 2.9 а) та п.п. 8.7.3 е), 8.10 та 12.4 Правил дорожнього руху України.
Порушення правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 , перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та наслідками що настали.
Дії обвинуваченого за цим епізодом кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України.

Крім цього, 31 березня 2019 року, приблизно о 23-й годині 45 хвилин, ОСОБА_8 після скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлюючи, що в результаті наїзду на пішохода, останній отримав тілесні ушкодження та перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, маючи змогу надати потерпілому допомогу, зокрема викликати швидку медичну допомогу, з`ясувати стан потерпілого, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, залишив місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди та зник у невідомому напрямку, тим самим завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_12 якого сам поставив у небезпечний для життя стан.
За цим епізодом дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст.135 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції у відношенні ОСОБА_8 скасувати та призначити останньому за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України остаточне покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Вважає, що судом першої інстанції при винесенні вироку неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та допущено явну несправедливість призначеного, як основного так і додаткового покарання через м`якість. (а.с. 62-64).

Позиції учасників судового апеляційного провадження.
Потерпіла ОСОБА_9 та її представник адвокат ОСОБА_10 , потерпілий ОСОБА_11 підтримали доводи апеляційної скарги та просили задовольнити їх вимоги у повному обсязі.

Прокурор також вважав, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Обвинувачений ОСОБА_8 вважав, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, а рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, доводи потерпілих та представника, думку обвинуваченого та прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні злочинів ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності до ст.404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Виходячи з вищевикладеного, перевіряючи апеляційні доводи, колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів погоджується з обвинуваченням ОСОБА_8 та правильністю кваліфікації його дій за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, які у апеляційній скарзі не оспорюються.

Проте, на думку колегії суддів, районний суд при призначенні покарання не в повному обсязі врахував особу обвинуваченого, який ніде не працює, родини не має, веде асоціальний спосіб життя, зловживає наркотичними засобами та алкоголем, до вказаної пригоди був позбавлений водійського посвідчення за керування транспортним засобом під впливом наркотичних засобів, і ще до розгляду судом протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, порушив заборону сідати за кермо, скоїв ДТП, що є предметом розгляду.

Крім того, під час досудового слідства ніяких відомостей, які б сприяли розкриттю злочину обвинувачений не надавав. Визнання обвинуваченим своєї вини під впливом зібраних досудовим слідством доказів ніяким чином не є щирим каяттям, у зв`язку з чим судом помилково враховано щире каяття пом`якшуючою обставиною.

Що стосується апеляційних вимог представника потерпілої, то колегія суддів вважає, що їх твердження про м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання ґрунтуються на законі та матеріалах справи, у зв`язку з чим вирок районного суду підлягає скасуванню саме в цій частині через невідповідність призначеного покарання.

Згідно вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Як вбачається зі справи, призначаючи покарання ОСОБА_8 , судом першої інстанції недостатньо повно враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчинених діянь, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він хоча до кримінальної відповідальності раніше і не притягувався та на обліку у психіатра не перебуває, однак знаходиться на профілактичному обліку у лікаря нарколога Красноградської ЦРЛ.

На підставі викладеного та незважаючи на усі перелічені обставин, суд першої інстанції призначив обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі у розмірі ближчому до мінімального, встановленого санкцією ч.2 ст. 286 КК України, а саме у виді 6 років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком лише на 2 роки.
Разом з цим, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суди повинні виходити також із особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Так, Пленум Верховного суду України у своїй постанові «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 роз`яснив, що з урахуванням ступеню тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини окрім інших, на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії.

Крім того, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 передбачено, що при призначенні покарання за статтею 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання хоча і послався на врахування ступеня тяжкості вчиненого злочину, однак не в повній мірі врахував особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого та поведінку після ДТП.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, відповідно до ст.12 КК України віднесений до категорії тяжких злочинів, наслідком якого є смерть людини. Вчиняючи злочин, ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння та не маючи при собі посвідчення водія, не надав дорогу пішоходу, свідомо нехтуючи правилами дорожнього руху, що на думку колегії суддів значно підвищує суспільну небезпечність вчиненого злочину не лише для потерпілого, а й для інших учасників дорожнього руху.
Крім того, неможливо залишити поза увагою факт ненадання ОСОБА_8 потерпілому своєчасної допомоги та залишення ним потерпілого у безпорадному стані, що свідчить про нехтування ОСОБА_8 загальнолюдськими правилами співжиття та норами моралі.

При призначенні покарання суд першої інстанції відповідно до ст.66 КК України врахував у якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого його щире каяття.

Проте, колегія суддів вважає, що незважаючи на таку пом`якшуючу обставину, призначення обвинуваченому покарання у виді шести років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами лише на 2 роки є таким, що не відповідає загальним засадам призначення покарання в даному випадку, оскільки не відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що призначене засудженому ОСОБА_8 покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення цього засудженого та попередження нових злочинів, не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів і особі засудженого внаслідок м`якості.

Саме з наведених вище підстав апеляційна скарга представника потерпілої підлягає задоволенню з призначенням остаточного покарання на підставі ст.70 КК України у виді позбавлення волі на більш тривалий термін, з позбавленням права керувати транспортними засобами на максимальний строк.

На підставі викладеного враховуючи, що у даному випадку остаточне покарання має бути призначено за сукупністю злочинів, колегія суддів скасовує вирок першої інстанції відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 420 КПК України в частині призначеного покарання і ухвалює свій вирок.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 404, 405, 407,409, 420, ч.3 ст.439 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 -задовольнити.

Вирок Красноградського районного суду Харківської області від 28 травня 2019 року по справі щодо ОСОБА_8 , в частині призначення покарання, - скасувати.

Призначити ОСОБА_8 покарання:

- за ч.2 ст.286 КК України у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки;

- за ч.1 ст.135 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4