справа № 462/8261/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

представника потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0003303 від 16.09.2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовозобов`язаного, працює на автомийці «Циклон» по вул. Городоцькій у м. Львові, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, суд

в с т а н о в и в :

15 вересня 2018 року близько 15.00 год. ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Peugeot Expert», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним у м. Львові по вул. Городоцькій від центральної частини міста в напрямку виїзду за межі міста, навпроти буд. № 140, порушив вимоги п. 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість», «дорожня обстановка», «небезпека для руху»), п.2.3 (підпункту «д»), п. 12.3, 18.4 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він своїми діями створив небезпеку для руху, був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким в цей час зупинився транспортний засіб, що рухався ближче до правого краю дороги, не зменшившвидкості руху аж до повної зупинки, не переконався у відсутності пішоходів на пішохідному переході, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину з права на ліво по напрямку його руху на нерегульованому пішохідному переході. У результаті порушення водієм ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху, пішохід ОСОБА_6 згідно висновку експерта № 246/18 від 24.09.2018 р. судово-медичної експертизи отримала травми у вигляді: закритого внутрішньосуглобового перелому зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки, закритого перелому головки лівої малогомілкової кістки, синця задньої поверхні правого передпліччя, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи те, що учасники судового розгляду не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 286 КК України, так як обвинувачений вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому злочині, за місцем праці та проживання характеризується із позитивної сторони, на обліках у психоневрологічному диспансері та у медичному центрі превенції та терапії узалежнень не перебуває, такі пом`якшуючі обставини як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Виходячи із наведеного, беручи до уваги думку прокурора та представника потерпілої щодо обрання міри покарання обвинуваченому, на переконання суду, міру покарання обвинуваченому слід обрати у межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин у виді штрафу у максимальному розмірі санкції статті обвинувачення з позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що така міра покарання відповідає особі обвинуваченого та є достатньою для досягнення передбачених ч.2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Згідно вимог ст. 118 КПК України до процесуальних витрат належать витрати, пов`язані із залученням експерта. Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Із матеріалів справи вбачається, що документально підтверджені витрати на проведення експертизи по справі загалом становлять 6149 /шість тисяч сто сорок дев`ять/ гривень, які необхідно стягнути із обвинуваченого на користь держави, оскільки проведення даних експертиз було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

На підставі ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Як вбачається із ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_7 від 18.09.2018 року /справа №461/6970/18/ на автомобіль «Peugeot Expert», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , що проживає у АДРЕСА_2 , були вжиті заходи забезпечення кримінального провадження шляхом накладеного арешту із забороною здійснювати відчуження автомобіля. Однак, такий вид заходу кримінального провадження слід скасувати, оскільки судом не призначено покарання у вигляді конфіскації майна, а транспортний засіб не перебуває у власності обвинуваченого.
Керуючись ст. 50, 65-67, 286 КК України, ст. 100, 124, 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 /п`ятсот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500.00 / вісім тисяч п`ятсот / гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 /два/ роки.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 6149 /шість тисяч сто сорок дев`ять/ гривень процесуальних витрат.

Речовий доказ: автомобіль «Peugeot Expert», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на території майданчику тимчасового утримання транспортних засобів /м. Львів, вул. Суботівстка, 13а/ повернути власнику ОСОБА_8 .

Скасувати арешт із забороною здійснювати відчуження, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_7 від 18.09.2018 року /справа №461/6970/18/ на автомобіль «Peugeot Expert», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , що проживає у АДРЕСА_2 .
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя:

Оригінал вироку.