Ухвала

19 серпня 2019 року

м. Київ
провадження № 13-53зво19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,
розглянувши заяву ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 про перегляд постановлених щодо них судових рішень за нововиявленими обставинами,

УСТАНОВИЛА:
У заяві, яка надійшла до Верховного Суду та зареєстрована 16 серпня 2019 року, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 порушують питання про перегляд і скасування постановлених щодо них судових рішень за нововиявленими обставинами, а саме: рішення Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 18 лютого 1999 року, ухвали Верховного Суду України від 01 липня 2004 року, ухвали Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 16 березня 2004 року, ухвали Верховного Суду України від 17 липня 2002 року, вироку Євпаторійського міського суду від 12 січня 2004 року, постанови Верховного Суду України від 12 серпня 2006 року, ухвали Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 21 березня 2006 року, вироку Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 21 грудня 2005 року, постанови Верховного Суду України від 20 квітня 2007 року, ухвали Великої Палати Верховного Суду (далі Велика Палата) від 31 січня 2018 року.
Також заявники просять поновити строк для подачі заяви за нововиявленими обставинами, мотивуючи це тим, що вони вчасно подавали заяви до Верховного Суду України та інших судів, однак ці заяви суди повертали з надуманих підстав.
Перевіривши дотримання заявниками порядку, строків звернення, відповідність заяви вимогам статті 462 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Велика Палата дійшла висновку про відсутність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами з таких міркувань.
Обґрунтовуючи наявність нововиявлених обставин у постановлених судових рішеннях, заявники посилаються на Рішення Європейського суду з прав людини від 15 липня 2010 року у справі «Ющенко та інші проти України» (набуло статусу остаточного 22 листопада 2010 року), яким констатовані факти порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні судом справи. На думку заявників, зазначені факти є нововиявленими обставинами в їхній справі.
Як убачається з матеріалів, доданих до заяви, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 раніше зверталися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі ВССУ) у порядку кримінального та цивільного судочинства з заявами про перегляд судових рішень з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом. За результатами розгляду цих заяв було ухвалено відповідні процесуальні рішення.
Так, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах ВССУ ухвалою від 14 червня 2012 року відмовила у відкритті провадження та витребуванні справи щодо заявників у зв`язку з тим, що встановлене ЄСПЛ порушення норм кримінального процесуального права «затягування строків розгляду кримінальної справи» не може бути підставою для скасування судових рішень.
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах ВССУ ухвалою від 23 листопада 2015 року відмовила в допуску справи до провадження за заявою про перегляд ухвали Верховного Суду України від 17 липня 2002 року та ухвали ВССУ від 10 травня 2011 року, якими вирішено питання про витребування майна та відшкодування моральної шкоди. Це судове рішення мотивоване тим, що в межах виконання Рішення «Ющенко та інші проти України» обов`язок держави щодо застосування додаткових заходів індивідуального характеру виникає лише стосовно виконання цього рішення в межах кримінального провадження.
Під час розгляду заяв про перегляд судових рішень з підстави встановлення міжнародною судовою установою порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом судові колегії ВССУ в обох випадках розглядали ту саму фактичну ситуацію, юридичну оцінку якій надали суди в рішеннях, про перегляд яких заявники порушують питання.
08 червня 2016 року ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 звернулися з заявою про перегляд тих самих судових рішень з тієї ж підстави до Верховного Суду України. Заявники також просили поновити строк на подання цієї заяви. Верховний Суд України ухвалою від 30 червня 2016 року відмовив у поновленні строку для подання заяви про перегляд судових рішень щодо них, а вказану заяву залишив без розгляду на підставі статей 445, 447 КПК.
29 січня 2018 року заявники зверталися до Верховного Суду про перегляд тих самих судових рішень з тієї ж підстави. Велика Палата ухвалою від 31 січня 2018 року заяву повернула у зв`язку з пропущенням строку звернення про перегляд судового рішення за виключними обставинами.
У заяві, яка надійшла до Верховного Суду 16 серпня 2019 року, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 повторно порушують питання про перегляд тих же судових рішень щодо них, зазначаючи, що встановлення міжнародною судовою установою порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні їх справи судом вони вважають нововиявленою обставиною, і просять поновити строк на звернення з такою заявою.

Порушене у заяві питання за аналогічними доводами було предметом перевірки у Верховному Суді за заявою від 03 травня 2018 року. За результатами розгляду заяви ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 з наведених підстав ухвалою Великої Палати від 08 травня 2018 року у відкритті кримінального провадження за нововиявленими обставинами було відмовлено. Будь-яких інших обставин, що, на думку заявників, є нововиявленими, у заяві від 09 серпня 2019 року не наведено.
Посилання заявників на встановлення міжнародною судовою установою порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом як на нововиявлену обставину є безпідставним. Зазначена обставина не входить до переліку нововиявлених обставин, наведених в частині другій статті 459 КПК, а отже, не є нововиявленою та не може бути відповідною підставою для перегляду судових рішень.

Клопотання ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 про поновлення строку на звернення з заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами Велика Палата залишає без розгляду у зв`язку з тим, що в заяві йдеться не про нововиявлені, а про виключні обставини, причин для поновлення строку звернення з заявами про які у 2016 році не знайшов Верховний Суд України. Поважних причин для поновлення цього строку заявники не навели.
Згідно з частиною другою статті 464 КПК суддя перевіряє відповідність заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вимогам статті 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження.
Зважаючи на те, що підстави для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами відсутні, у його відкритті за заявоюОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 слід відмовити.

Керуючись частиною другою статті 464 КПК, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
У відкритті кримінального провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді:ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18