Категорія: арешт майнаДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника володільця майна ОСОБА_7 ,

слідчого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000492 за апеляційною скаргою володільця майна ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2019 року, про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено в ході обшуку 30.09.2019 року за адресою АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_9 ..
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2019 року клопотання задоволено. Накладено арешт на речі, вилучені 30.09.2019 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_9 , а саме: пластикову картку від сім картки № НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Nokia 1650»IMEI НОМЕР_2 ; - кофту чорного кольору; штани чорного кольору.
В поданій апеляційній скарзі власник майна вважає ухвалу слідчого судді незаконною у зв`язку з недотриманням строків, передбачених чинним законодавством для винесення ухвали про арешт майна, неправильним застосуванням передбачених законом підстав для арешту майна, неповідомлення власника майна про розгляд справи про арешт майна. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.
Заслухавши доповідача, який виклав суть та доводи апеляційної скарги, думку представника володільця майна, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив залишити ухвалу без змін, пояснення слідчого, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Дані вимоги закону слідчим суддею при винесенні ухвали про накладення арешту на майно були в повній мірі дотримані.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 04.02.2019 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000492 за кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.187 КК України.
В ході проведення обшуку 30.09.2019 року за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 було вилучено майно.
Підставою накладення арешту на майно ОСОБА_9 у клопотанні слідчого зазначено те, що наявні у матеріалах провадження дані дають достатні підстави вважати, що вилучене майно може бути засобами та знаряддям вчинення даного злочину.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що прокурором та слідчим доведено наявність підстав для накладення арешту на вилучене майно та, що є достатні підстави вважати, що з метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, зважаючи на характер та обставини розслідуваного правопорушення, наявні у матеріалах провадження дані дають достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
З огляду на наявні в кримінальному провадженні докази постановою слідчого від 01.10.2019 року вилучене майно було визнано речовими доказами.

З урахуванням вищевикладеного апеляційний суд вважає, що рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, при розгляді клопотання судом з`ясовані всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту і підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених у апеляційній скарзі захисника немає.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2019 року про накладення арешту на майно залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий:

Судді: