Справа № 446/520/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/417/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08.04.2019 р. відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Рясне, Яворівського району Львівської області, жителя: АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191, ч.3 ст. 191 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08.04.2019 р. ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки і 6 (шість) місяців з позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на один рік. ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_7 визначено у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих функцій на строк 2(два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік 6(шість) місяців, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього згідно ст.76 КК України обов`язки.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді водія автотранспортних засобів в підрозділі «Утримання дороги» Представництва «ОНУР Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті», згідно Наказу №ЗП00002110-ОТ-0003365 від 13.08.2018, відповідно до Посадової інструкції водія автотранспортних засобів, затвердженої 01.01.2016 та з якою був ознайомлений 01.07.2017, був зобов`язаний: «Забезпечувати у тому числі схоронність товарно-матеріальних цінностей, що транспортуються», тобто був матеріально-відповідальною особою за майно, яке ним перевозиться.

В порушення положень вказаної Інструкції, ОСОБА_7 , 05.02.2019 близько 12.30 год. керуючи вантажним автомобілем «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_1 , бортовий номер №97 та здійснюючи транспортування 30 тон будівельного піску, що є власністю Представництва «ОНУР Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» та який йому було ввірено, з піщаного кар`єру м. Миколаїв в с. Ожидів Буського району Львівської області, допустив розтрату вищевказаних товарно-матеріальних цінностей, шляхом продажу піску об`ємом 30 тон, фізичній особі підприємцю ОСОБА_9 , що здійснює свою діяльність в АДРЕСА_2 , для особистого збагачення.

Згідно Акту №3 від 11.02.2019 складеного представниками Представництва «ОНУР Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» ціна за одну тону сіяного будівельного піску становить 102 гривні. Такими своїми діями ОСОБА_7 спричинив Представництву «ОНУР Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» матеріальних збитків на загальну суму 3060 гривень, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді водія автотранспортних засобів в підрозділі «Утримання дороги» Представництва «ОНУР Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті», згідно Наказу №ЗП00002110-ОТ-0003365 від 13.08.2018, відповідно до Посадової інструкції водія автотранспортних засобів, затвердженої 01.01.2016 та з якою був ознайомлений 01.07.2017, був зобов`язаний: «Забезпечувати у тому числі схоронність товарно-матеріальних цінностей, що транспортуються7;, тобто був матеріально-відповідальною особою за майно, яке ним перевозиться. В порушення положень вказаної Інструкції, ОСОБА_7 , повторно, 09.02.2019 близько 12.30 год., керуючи вантажним автомобілем «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_1 , бортовий номер №97 та здійснюючи транспортування 30 тон будівельного піску, що є власністю Представництва «ОНУР Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» та який йому було ввірено, з піщаного кар`єру м. Миколаїв в с. Ожидів Буського району Львівської області, допустив розтрату вищевказаних товарно-матеріальних цінностей, шляхом продажу піску об`ємом 30 тон, фізичній особі підприємцю ОСОБА_9 , що здійснює свою діяльність в АДРЕСА_2 , для особистого збагачення. Згідно Акту №3 від 11.02.2019 складеного представниками Представництва «ОНУР Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» ціна за одну тону сіяного будівельного піску становить 102 гривні. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_7 спричинив Представництву «ОНУР Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» матеріальних збитків на загальну суму 3060 гривень, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Не погоджуючись із даним вироком, заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08.04.2019 стосовно ОСОБА_7 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, змінити в частині призначеного додаткового покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 ( шість) місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, забезпеченням схоронності товарно-матеріальних цінностей, строком на 1 (один) рік.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, забезпеченням схоронності товарно-матеріальних цінностей, строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_7 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, забезпеченням схоронності товарно-матеріальних цінностей, строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України вважати ОСОБА_7 звільненим від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього згідно із ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до повноваженого органу з питань пробацїї, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В решті вирок суду залишити без змін.

В мотивах своєї апеляції зазначає, що не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок суду підлягає зміні у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

При призначенні у вироку суду додаткового покарання, слід було зазначити характер та коло тих посад або вид (рід) діяльності, права обіймати чи займатися якими позбавляється засуджений у зв`язку із вчиненням злочину.

Натомість, всупереч вказаним вище вимогам закону, судом першої інстанції позбавлено ОСОБА_7 права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 роки, які останнім не здійснювались.

Організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки, пов`язані із здійсненням керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій та інші. Відтак, визначене вироком суду додаткове покарання не пов`язане із посадою, обов`язками (функціями), виконуючи які обвинувачений вчинив злочини, та такий фактично уникнув додаткового покарання за їх вчинення. Тому прокурор просить суд апеляційної інстанції виправити допущену помилку судом першої інстанції при винесенні свого вироку.

Заслухавши доповідь головуючого, виступ прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила таку задоволити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечив проти апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Кваліфікація дій обвинуваченого по ч.1 ст. 191 та ч. 3 ст. 191 КК України є вірною і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Однак, згідно із ст.55 КК України та п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із зайняттям ним певною діяльністю. Рішення про позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має бути чітко і ясно сформульоване у вироку, для того, щоб не виникло жодних сумнівів піл час його виконання. Призначаючи покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, якщо таке сформульовано у санкції статті в загальній формі, потрібно конкретизувати правову заборону і точно зазначити характер та коло тих посад або вид (рід) тієї діяльності, права обіймати які чи займатися якими позбавляється засуджений.

Отже, при призначенні у вироку суду додаткового покарання, слід було зазначити характер та коло тих посад або вид (рід) діяльності, права обіймати чи займатися якими позбавляється обвинувачений у зв`язку із вчиненням злочину.

Натомість, всупереч вказаним вище вимогам закону, судом першої інстанції позбавлено ОСОБА_7 права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 роки, які останнім не здійснювались.

Колегія суддів цілком погоджується з усіма доводами прокурора про те, що при призначенні у вироку суду додаткового покарання, слід було зазначити характер та коло тих посад або вид (рід) діяльності, права обіймати чи займатися якими позбавляється засуджений у зв`язку із вчиненням злочину.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.65 КК України, як норми котра встановлює загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відтак обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, забезпеченням схоронності товарно-матеріальних цінностей.

За таких умов апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08.04.2019 р. зміні в частині призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.376, 405,407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задоволити. Вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08.04.2019 року стосовно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного додаткового покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 ( шість) місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, забезпеченням схоронності товарно-матеріальних цінностей, строком на 1 (один) рік.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, забезпеченням схоронності товарно-матеріальних цінностей, строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_7 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, забезпеченням схоронності товарно-матеріальних цінностей, строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України вважати ОСОБА_7 звільненим від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього згідно із ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до повноваженого органу з питань пробацїї, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
В решті вирок суду залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4