КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 09 жовтня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчої СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, яке було вилучено 05 жовтня 2019 року, а саме на автомобіль марки BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання, та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане 30 листопада 2005 року на ім`я ОСОБА_7 .

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді щодо арешту автомобіля скасувати. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною і невмотивованою, постановлена без належного, повного і об`єктивного дослідження матеріалів провадження, а викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Так, згідно доводів апеляційної скарги, ОСОБА_5 придбав вказаний транспортний засіб на підставі договору купівлі-продажу. При реєстрації автомобіля, у графі «особливі прикмети» було відзначено, що він переобладнаний у 2001 році на підставі свідоцтва. Таким чином, переобладнання автомобіля відбулося на законних підстава. Вказані обставини, на думку апелянта, не були враховані слідчим суддею при вирішенні питання про арешт належного йому транспортного засобу. Крім того, апелянт просить врахувати, що він не викликався в судове засідання, у зв`язку з чим був позбавлений можливості надати суду відповідні пояснення.

Учасники провадження, будучи належним чином повідомлені про дату розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився. Від прокурора у даному кримінальному провадженні надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Також, в апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить провести судове засідання без участі останнього. Таким чином, виходячи з положень ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, в ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.
Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, слідчим відділенням Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000600 від 06 жовтня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Так, досудовим розслідуванням було встановлено, що 05 жовтня 2019 року до ЧЧ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області, зі служби 102 надійшло повідомлення від поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону із забезпечення супроводження ДПП, сержанта поліції ОСОБА_8 , про те, що під час несення служби на автодорозі М7, поблизу Бородянського району Київської області, ними було зупинено автомобіль марки BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 . В ході перевірки документів у водія, було встановлено, що номерні державні знаки автомобіля не належать даному транспортному засобу. Відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , яке надав водій ОСОБА_9 , вище вказане свідоцтво видане на автомобіль Volkswagen Passat з такими ж державними номерними знаками. Будь яких інших документів на зупинений автомобіль, крім копії свідоцтва у водія не було. Під час огляду номера кузова автомобіля BMW 520 НОМЕР_3 , було виявлено явні ознаки кустарного вварювання номера кузова.

Зі слів водія ОСОБА_9 та копії договору купівлі-продажу транспортного засобу № 2003-316-С3 від 15 листопада 2003 року, власником BMW 520 являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05 жовтня 2019 року автомобіль BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 , було вилучено та поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Бородянський район, с. Дружня, вул. Колпака, 5.

07 жовтня 2019 року, постановою слідчого СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 вказаний транспортний засіб було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000600.

Також, 07 жовтня 2019 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт даного автомобіля з метою збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для його задоволення, оскільки сукупність наданих суду матеріалів містить достатньо розумних підстав і підозр вважати, що автомобіль може містити на собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження або набутий кримінально протиправним шляхом.

В зв`язку з цим колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено відповідність цього майна критеріям ст. 98 КПК України.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони не є предметом розгляду на даній стадії провадження, оскільки стосуються оцінки доказів, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, є недопустимим.

На даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 09 жовтня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчої СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, яке було вилучено 05 жовтня 2019 року, а саме на автомобіль марки BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання, та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане 30 листопада 2005 року на ім`я ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/6112/2019 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1