Провадження № 1-кп/638/386/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

законного представника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 60 діб, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 просив змінити обвинуваченим запобіжний захід на домашній арешт, оскільки у його підзахисних є міцні соціальні зв`язки та розшук ОСОБА_10 не обґрунтований, оскільки останній безперешкодно перетинав кордон без будь-яких обмежень.

Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 підтримали думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_7 підтримала думку адвоката ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_8 та його законний представник покладались на розсуд суду.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

На стадії судового розгляду підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій.
Так, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 обвинувачуються у скоєнні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років.
Разом з тим, суд враховує, що ані тяжкість обвинувачення, ані серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).
Європейський суд з прав людини в рішенні «Ноймайстер проти Австрії» наголошує, що ризик утечі зменшується зі спливанням часу, проведеного під вартою. Судом досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б спростовували наявні ризики та вказані обставини, суду не надано та не зазначено про їх існування, зокрема незаконного впливу на потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення, при цьому враховується особа обвинувачених. Так, ОСОБА_9 - не одружений, даних про перебування неповнолітніх дітей на утриманні немає, не працевлаштований, а відтак у останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки. ОСОБА_10 - одружений, має двох дітей - 2006 та 2016 року народження, проте зазначене в достатній мірі не мінімізує ризики заявлені прокурором.

Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що раніше обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинувачених, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку у межах шестидесяти днів. Клопотання захисника ОСОБА_6 залишає без задоволення, оскільки суду не надано переконливих доказів можливості запобігти зазначеним прокурором ризиків, обравши менш м`який запобіжний захід.

Керуючись ст.ст.177, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожного, на 60 діб - до 25 серпня 2019 року.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_10 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Харківського апеляційного суду.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3