Провадження № 11-кп/4820/274/19
Справа № 674/1415/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
її представника ОСОБА_9 ,
представника

цивільного відповідача ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
захисника ОСОБА_12

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000325 від 15.06.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_8 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 01 лютого 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дунаєвецького районного суду від 01 лютого 2019 року,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, водія ТзОВ «Енселко Агро», із середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні троє малолітніх дітей, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільний позов ОСОБА_8 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко Агро", Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_11 , про відшкодування шкоди (ціна позову 192345,80 грн.) задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія") на користь ОСОБА_8 у рахунок відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу - 89870 (вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот сімдесят) гривень та у рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням та моральної шкоди 2475 (дві тисячі чотириста сімдесят п`ять) грн. 80 коп.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко Агро" на користь ОСОБА_8 у рахунок відшкодування моральної шкоди 35000 (тридцять п`ять тисяч) гривень.
В інший частині позову про стягнення моральної шкоди відмовлено.
Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко Агро", Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на користь ОСОБА_8 судових витрат.
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 судові витрати у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.
Стягнуто з ОСОБА_11 процесуальні витрати в дохід держави в сумі 4576 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн.
Накладений ухвалою слідчого судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 червня 2018 року арешт на речові докази автомобілі «ГАЗ 322132-206» номерний знак НОМЕР_1 та «Fiat Dоblo» номерний знак НОМЕР_2 скасовано та повернуто власникам: ТОВ «АТП-2004» м. Кіровоград та ОСОБА_8 .

За вироком суду, ОСОБА_11 14 червня 2018 року, керуючи транспортним засобом автомобілем «ГАЗ 322132-206», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТзОВ «Енселко Агро», біля 16 год. 20 хв., рухаючись по автодорозі Н-03 Житомир-Чернівці в напрямку м. Дунаївці, на відрізку автодороги 244 км + 300 м поблизу с. Вихрівка Дунаєвецького району Хмельницької області, порушив правила безпеки дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, з врахуванням технічної несправності робочої гальмівної системи та ходової частини автомобіля, а також дорожньої обстановки, втратив пильність та контроль за рухом керованого автомобіля, у забороненій для обгону ділянці дороги, здійснюючи обгін попутного транспортного засобу екскаватора «Caterpillar - 304C», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_13 , виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Fiat Dоblo» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку.
В результаті автопригоди водій автомобіля «Fiat Dоblo» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_8 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, що привели до тривалого розладу здоров`я.
При керуванні транспортним засобом обвинувачений порушив п.п.2.3.б, 10.1, 12.1, 12.2, 14.2.в, 14.6.г Правил дорожнього руху України, а саме:
п.2.3 «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б/ бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керуванням цим засобом у дорозі.»
п.10.1. «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»
п. 12.1 «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;
п. 12.2 «у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.»;
п.14.2.в. «перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані»;
п.14.6.г «обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості».
Вказані порушення знаходяться в прямому причинному зв`язку з автопригодою та її наслідками.

Не погоджуючись з вироком суду, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, а покарання занадто м`яким, потерпіла подала апеляційну скаргу, з подальшими змінами до неї, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_11 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неподаткових мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятисот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Свої вимоги аргументує тим, що судом першої інстанції помилково враховано пом`якшуючі покарання обставини та визначено занадто м`яке покарання ОСОБА_11 .
Вважає, що сплата коштів обвинуваченим в останньому судовому засіданні суду першої інстанції та в такому мізерному розмірі (з огляду на матеріальні та моральні збитки) не є пом`якшуючою обставиною в розумінні п.2 ч.1 ст.66 КК України, яка чітко передбачає добровільне відшкодування завданого збитку, або усунення заподіяної шкоди.
Стверджує, що відсутні і такі пом`якшуючі покарання обставини, як щире каяття та визнання вини у скоєному, так як ОСОБА_11 не вибачився перед нею, а визнав свою вину лише в суді. Разом з тим, на досудовому слідстві він не визнавав себе винним та не погоджувався на відшкодування шкоди.
Що стосується покарання, то в суді першої інстанції вона просила не позбавляти його волі, але з урахуванням обставин справи та його поведінки після скоєного, просила суд призначити додаткове покарання та позбавити його права керування транспортними засобами.

Під час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_8 апеляційні вимоги змінила і просила апеляційний суд вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_11 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неподаткових мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятисот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. В іншій частині, яка стосується цивільного позову, апеляційні вимоги не підтримала.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги, потерпілу та її представника на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, повторно дослідивши під час апеляційного розгляду документи, які характеризують особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню в силу наступних причин.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_11 в апеляційній скарзі не оспорюється, тому вирок в цій частині апеляційним судом не перевіряється.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги потерпілої щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів вважає їх такими, які заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.п.1-4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», судам при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, необхідно суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи ОСОБА_11 покарання, місцевий суд вказаних вимог у повному обсязі не дотримався.

Місцевим судом не у повній мірі враховано як саму особу обвинуваченого, так і тяжкість вчиненого нею злочину, що призвело до призначення неспівмірного покарання із вчиненим злочином.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілого, що в даному випадку також судом не дотримано, адже судове рішення не містить оцінки думки потерпілої щодо міри призначеного обвинуваченому покарання, як основного так і додаткового.

Суд залишив поза увагою та не проаналізував характеру й обсягу допущених обвинуваченим грубих порушень ПДР, що спричинило легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, посягнуло на найвищу соціальну цінність в державі здоров`я людини.

Між тим, указані обставини мають значення при виборі заходу примусу та для забезпечення його мети. А сукупність цих обставин свідчить про те, що обране ОСОБА_11 покарання в мінімальних межах та без позбавлення права керувати транспортними засобами очевидно не сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху як засудженим, так й іншими особами.

Закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу. Існування такої обставини потребує лише більш виваженого та обережного підходу при обранні заходу примусу, виходячи із загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.

Що стосується добровільного часткового відшкодування шкоди, як пом`якшуючої покарання обставини, то її наявність ставиться під сумнів з урахуванням розміру відшкодування такої шкоди, який дорівнює лише 5 000 гривень. Водночас суд не звернув уваги на те, що цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заявлений потерпілою дорівнює 192 345, 80 грн. Не врахував суд і поведінки обвинуваченого, який за весь час проведення досудового та судового розгляду спромігся відшкодувати потерпілій таку незначну суму шкоди.

Отже, за даних обставин, вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_11 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання та ухвалення в цій частині нового вироку, у зв`язку із невідповідністю тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого внаслідок м`якості, на підставі ст.414 КПК України, з ухваленням нового вироку, згідно п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

Таким чином, колегія суддів визнає доведеним, що ОСОБА_11 14 червня 2018 року, керуючи транспортним засобом автомобілем «ГАЗ 322132-206» номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТзОВ «Енселко Агро», біля 16 год. 20 хв., рухаючись по автодорозі Н-03 Житомир-Чернівці в напрямку м. Дунаївці, на відрізку автодороги 244 км + 300 м поблизу с. Вихрівка Дунаєвецького району Хмельницької області, порушив правила безпеки дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, з врахуванням технічної несправності робочої гальмівної системи та ходової частини автомобіля, а також дорожньої обстановки, втратив пильність та контроль за рухом керованого автомобіля, у забороненій для обгону ділянці дороги, здійснюючи обгін попутного транспортного засобу екскаватора «Caterpillar - 304C», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_13 , виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Fiat Dоblo» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку.

В результаті автопригоди водій автомобіля «Fiat Dоblo» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_8 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, що привели до тривалого розладу здоров`я.

При керуванні транспортним засобом обвинувачений порушив п.п.2.3.б, 10.1, 12.1, 12.2, 14.2.в, 14.6.г Правил дорожнього руху України, а саме:

п.2.3 «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б/ бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керуванням цим засобом у дорозі.»

п.10.1. «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»

п. 12.1 «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п. 12.2 «у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.»;

п.14.2.в. «перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані»;

п.14.6.г «обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості».

Вказані порушення знаходяться в прямому причинному зв`язку з автопригодою та її наслідками.

Призначаючи ОСОБА_11 вид та міру покарання, колегія суддів враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, характеристику обвинуваченого та обставини, передбачені вимогами ст.ст. 66, 67 КК України.

Також судова колегія приймає до уваги позицію потерпілої щодо виду і розміру призначеного покарання.

З урахуванням ряду пом`якшуючих покарання обставин, суспільної небезпечності вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_11 покарання у виді штрафу в межах близьких до максимального розміру, передбаченого законом, а також додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на мінімальний строк.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Колегія суддів не вважає за необхідне призначити обвинуваченому максимально можливе покарання, про яке йдеться у апеляційній скарзі потерпілої, з огляду на наявність у обвинуваченого ряду пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419, ст.420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу потерпілої задовольнити частково.

Вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 01 лютого 2019 року щодо ОСОБА_11 в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 призначити покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_14 ОСОБА_4