Провадження по справі № 1в/1190/19
У Х В А Л А

05 грудня 2019 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представника колонії - ОСОБА_6 ,

у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції з установою виконання покарань, розглянувши клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

У С Т А Н О В И В :

Засуджена ОСОБА_4 , що відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Чорноморська виправна колонія (№ 74)», звернулася до суду з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

В судовому засіданні засуджена підтримала клопотання, просила задовольнити, оскільки вона виправилась, сумлінно ставиться до праці, має задовільну поведінку.

Захисник, підтримавши клопотання засудженої, зазначив, що вона стала на шлях виправлення, а заходи заохочення до неї не застосовувались, оскільки вона певний час перебувала у колонії, де лікувалась від туберкульозу, і не мала можливості працювати.

Прокурор та представник колонії вважали клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 , на їх думку, не довела своє виправлення.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_4 засуджена за ч. 2 ст. 121 КК України і відбуває покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років за вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 26.10.2015 року. Початок строку покарання 11.08.2015 року, кінець строку покарання 09.01.2022 року.

Засуджена ОСОБА_4 відбула 2/3 строку призначеного судом покарання, що дає підставу звертатися до суду з клопотанням про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частинами 1 та 2 ст. 81 КК України визначено: до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Становлення особи на шлях виправлення розцінюється як прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставлення до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення. При цьому висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню зверненню з відповідним клопотанням, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього трудового розпорядку. Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти постійну, свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи, відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин, порушень трудової дисципліни, відсутність трудових порушень.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_4 за період відбування покарання в ДУ «Чорноморська виправна колонія (№ 74)» була працевлаштована на виробництві у швейному цеху контролером сектору технічного контролю. В роботі неритмічна, має зауваження щодо своєчасного виконання поставлених завдань. Із засудженою постійно проводяться бесіди виховного характеру з приводу більш сумлінного ставлення до праці, на які вона реагує слабо. Потребує контролю з боку цехового персоналу. Внутрішньоцеховий режим та техніку безпеки не порушує.

За період відбування покарання в установі грубих порушень утримання не допускає, однак. 10.04.2019 року на засіданні дисциплінарної комісії установи з нею проводилась бесіда виховного характеру за вилучений заборонений предмет (Сім-картку), що надійшов у посилці на її ім`я.

Відповідно з наданою довідкою ОСОБА_4 мала 2 стягнення за створення конфліктних ситуацій з іншими засудженими у 2017 та у 2018 роках, які на цей час вважаються погашеними.

Від початку відбування покарання і до цього часу засуджена не має жодних заохочень.

З огляду на викладені обставини, суд вважає твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_4 стала на шлях виправлення, є такими, що не відповідають дійсним обставинам.

Зазначені у характеристиці позитивні якості засудженої емоційна, здатна до самостійного прийнятті виважених рішень, уникає напружених ситуацій, дотримується ввічливого ставлення до персоналу, дбайливо ставиться до майна характеризують її ставлення до оточуючих, але не свідчать про наявність обставин, визначених положеннями ст.ст. 50, 81 КК України.

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду, і повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

Той факт, що за весь час відбування покарання (початок строку покарання з 11.08.2015 року), тобто більше ніж за 4 роки, засуджена ОСОБА_4 мала 2 стягнення, які погашені, та не мала жодних заохочень, на думку суду не може бути безумовною підставою для застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За даних обставин, а також враховуючи суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд вважає, що строк відбутого засудженою покарання є недостатнім для її виправлення та досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання умовно-достроково.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 81 КК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання засудженої ОСОБА_4 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 26.10.2015 року, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1