Дата документу 23.09.2019
Справа № 501/3086/19
У Х В А Л А

19 вересня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області кримінальне провадження №0000583 від 02 серпня 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має базову середню освіту, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
14 травня 2010 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває зазначене кримінальне провадження.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.
Згідно обвинувального акту 02 серпня 2019 року, приблизно о 05-00 год., ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. 1 Травня, а саме у дворі будинку №15-А, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_5 , ввів його в оману про те, що викличе для нього швидку допомогу, а саме шляхом здійснення дзвінка з мобільного телефону, який належить ОСОБА_5 на що потерпілий погодився та передав свій мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Note 7» ОСОБА_6 , який заволодів ним, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2820 грн.

30 серпня 2019 року між потерпілим ОСОБА_5 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_6 , з іншого боку, укладено угоду про визнання примирення, відповідно до умов якої ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. Сторонами погоджено покарання ОСОБА_6 у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, визнав повністю та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення з потерпілим, передбачені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення, наполягав на затвердженні вказаної угоди.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що йому роз`яснені та зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, а також зазначив, що угода укладена ним добровільно, просив затвердити угоду про примирення.

Прокурор проти затвердження угоди не заперечував, захисник підтримав угоду про примирення, просив її затвердити.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого та потерпілого, думки прокурора та захисника, доходить такого.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в її затвердженні.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України перед затвердженням угоди суд зобов`язаний перевірити її на відповідність вимогам цього Кодексу або закону та відмовляє у затвердженні угоди, якщо її умови суперечать вимогам цього Кодексу.

Зміст угоди про примирення має відповідати вимогам ст.471 КПК України, відповідно до якої в угоді про примирення зазначаються розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення.

Угода про примирення, укладена між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , зазначеним вимогам не відповідає.

Так, з обвинувального акту та угоди про примирення вбачається, що ОСОБА_6 заволодів шляхом обману майном потерпілого, таким чином матеріальна шкода, завдана злочином ОСОБА_5 , йому не відшкодована. В угоді про примирення відсутні умови про порядок та строк відшкодування обвинуваченим завданої ним шкоди або перелік інших дій, які має вчинити обвинувачений на користь потерпілого та строк їх вчинення.

Суд звертає увагу, що в Рекомендації №R(85)11 щодо положення потерпілого в рамках кримінального права і кримінального процесу, прийнятій Комітетом міністрів Ради Європи від 28 червня 1985 року наголошується на необхідності приділяти більше уваги потребам потерпілого на всіх етапах кримінального процесу, у зв`язку з чим відшкодування заподіяної потерпілому шкоди (поновлення його прав) є однією з основних умов укладення угоди про примирення.
Суд вважає, що метою кримінального провадження на підставі угод є настання суб`єктивно бажаного результату, який повинен настати після її укладення та затвердження. Угода лише тоді відповідає вимогам закону, якщо в ній чітко визначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи як альтернатива перелік дій, які підозрюваний або обвинувачений зобов`язаний вчинити на користь потерпілого, та строк їх вчинення.
З огляду на викладене, враховуючи, що інші дані щодо поновлення прав потерпілого у матеріалах провадження відсутні, суд вважає, що укладена угода про примирення затвердженню не підлягає.
Керуючись ст.ст.474 ч.ч.7,8, 371-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у затвердженні угоди про примирення, яка укладена 30 серпня 2019 року між сторонами кримінального провадження: обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000583 від 02 серпня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
Роз`яснити сторонам, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя