Провадження № 1-кп/742/243/19
Єдиний унікальний № 742/2005/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2019 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні угоду про визнання винуватості рамках кримінального провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань /далі - ЄРДР/ від 27.05.2019 року за № 0000098, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Білошапки, Прилуцького району, українки, громадянки України, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

за обвинуваченням у вчиненні злочину, що передбачений ч.1 ст.190 КК України

за участі сторін кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченої - ОСОБА_5 ,
обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
04.01.2019 року, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні УСЗН Прилуцької РДА, розташованого в м. Прилуки вул. Київська 220, умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, ввівши в оману працівників вказаної державної установи шляхом приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги на дітей одиноким матерям, в порушення ч.ч.1,4 ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», п.33 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», при оформленні даної допомоги, внесла неправдиву інформацію в заяву від 04 січня 2019 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги» про те, що вона не проживає з особою від якої народила дитину, хоча фактично з грудня 2018 року по теперішній час проживає з батьком своєї доньки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі та протягом вказаного періоду вела з останнім спільне господарство, в результаті чого, ОСОБА_3 , за період із 01.01.2019 по 31.05.2019 незаконно отримала державну соціальну допомогу на дітей одинокій матері в сумі 7304,85 грн.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України як умисне заволодіння чужим майном вчинене шляхом обману (шахрайство).

06.06.2019 року між прокурором Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участі її захисника ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст.468,469 та 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно умов укладеної угоди, прокурор та обвинувачена ОСОБА_3 дійшли згоди щодо беззастережно визнання останньою винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме 30 н.м.д.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468,469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив її затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачена у судовому засіданні також просила вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, надала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Представник потерпілого Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької райдержадміністрації Чернігівської області /далі - УСПЗН/ в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо укладення угоди про визнання винуватості.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, так як не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою, з огляду на ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, від якого шкода завдана лише державним інтересам, а саме - УСПЗН.

Суд, на виконання вимог ст.474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачена під час кримінального провадження зі скаргами на дії органів досудового розслідування не зверталась.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України та ст.3891 КК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, положенням ст.65 КК України в частині визначеної міри покарання та інтересам суспільства, а матеріали кримінального провадження свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Питання про речові докази по справі - вирішити за правилами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.314,373,374,474,475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 06.06.2019 року між прокурором Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні № 0000098 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.05.2019 року.

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.190 КК і призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Речовий доказ: оригінал особової справи на допомогу на дітей одиноким матерям ОСОБА_3 на 12 арк. - повернути Управлінню праці та соціального захисту населення Прилуцької райдержадміністрації Чернігівської області.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький районний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_1