У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ "13" серпня 2019 р.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0006640,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0006640 від 12 липня 2017 року.
Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0006640, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 03.08.2018 накладено арешт на автомобіль марки «Ауді А4», р.н. НОМЕР_1 (11ІК9141), номер кузова НОМЕР_2 із забороною розпоряджання та користування.
Заявник вважає, що на даний час відпала потреба у арешті вказаного майна, оскільки наказом начальника слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 автомобіль було повернуто власнику.
Представник власника майна у судовому засіданні підтримав вимоги клопотання, та наголосив, що фактично автомобіль перебуває у користуванні власника, тому просить суд скасувати арешт на вказаний автомобіль, а саме в частині розпорядження та користування.
Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти скасування арешту на автомобіль марки «Ауді А4», р.н. НОМЕР_1 (11ІК9141), номер кузова НОМЕР_2 , а саме скасувати арешт в частині заборони розпорядження та користування вказаним автомобілем, оскільки на даний час відпала потреба у збереженні арешту на майно.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як убачається зі змісту ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 03.08.2019 року про накладення арешту у кримінальному провадженні №0006640, заходи забезпечення кримінального провадження вжито з метою збереження речових доказів.
Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
Також, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 132 КПК України, слідчий суддя виходить з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Виходячи з даних, що були здобуті під час розслідування кримінального провадження, а також тієї обставини, що однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя приймає до уваги позицію представника органу досудового розслідування, що потреба в арешті вказаного автомобіля відпала, тож необхідність у забезпеченні арешту майна відсутня, а відтак клопотання підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 98, 132, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:

Клопотання задовольнити.
Скасувати арешт накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2018 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006640 від 12 липня 2018 року на автомобіль марки «Ауді А4», р.н. НОМЕР_1 (11ІК9141), номер кузова НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 09 год 45 хв 15 серпня 2019 року.

Слідчий суддя: