Справа № 508/686/19
УХВАЛА

25.07.2019 року смт.Доброслав
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

слідчого СВ Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав Одеської області клопотання слідчого СВ Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Семенівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

- 19.08.2016р. Комінтернівським районним судом Одеської області за ст.ст.69, 407 ч.4 КК України до 1 року тримання в дисциплінарному батальйоні;

- 04.05.2017р. Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.190 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.;

- 23.04.2019р. Арбузинським районним судом Миколаївської області за ст.ст.70, 289 ч.2, 185 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області з Одеського апеляційного суду надійшло клопотання слідчого СВ Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . Клопотання погоджено прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 .

В судовому засіданні встановлено, що СВ Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000097 від 17.07.2019р., за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

З клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , будучи засудженим 23.04.2019р. Арбузинським районним судом Миколаївської області, в період відбування покарання з випробуванням, на шлях виправлення не став. Так, з травня 2019 року ОСОБА_5 тимчасово проживав у ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_3 , та допомагав останньому по господарству.

У подальшому, 17.07.2019р. о 01 год., у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Mazda» моделі 323, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску, який належить ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб та тим, що господар будинку відпочивав, діючи умисно, повторно, незаконно заволодів транспортним засобом автомобілем марки «Mazda» моделі 323, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску, який належить ОСОБА_8 та знаходився у дворі домоволодіння адресою: АДРЕСА_3 , чим спричинив ОСОБА_8 , матеріальний збиток. З викраденим зник та розпорядився на власний розсуд.

21.07.2019р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

В обґрунтування обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчинені вказаного кримінального правопорушення слідчий в судовому засіданні зазначив, що це є:

- заява ОСОБА_8 про вчинений злочин від 17.07.2019р.;

- протокол огляду місця події, в ході якого зафіксоване місце скоєння кримінального правопорушення від 17.07.2019р.;

- показання потерпілого ОСОБА_8 від 19.07.2019р.;

- протокол огляду місця події в ході якого зафіксоване місце знаходження автомобіля марки «Мазда 323», білого кольору, д/н НОМЕР_1 , 1987 року випуску та його вилучення як речового доказу від 18.07.2019р.;

- показання свідків ОСОБА_8 від 19.07.2019р., ОСОБА_9 від 17.07.2019р., ОСОБА_10 від 18.07.2019р.

Враховуючи, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просить обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та слідчий СВ Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 підтримали заявлене клопотання, просили суд його задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 в свою чергу не заперечував проти задоволення клопотання, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає у повному обсязі.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Разом з цим, ст.178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller против Austria/;

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller против Austria/;

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter против Austria/;

- ризик, що особа порушить громадський порядок /справа Letellier против France/.

Доцільність тримання під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи принцип презумпції невинуватості, правила поваги свободи особи, приймаючи рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя, бере до уваги докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Оцінюючи ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя зазначає наступне.

Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданнями для тримання під вартою. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки із державою, у які його переслідували за законом, і його міжнародні контакти (справа W v Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування ОСОБА_5 здається явно переконливою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, не одружений, немає на утриманні неповнолітніх та недієздатних утриманців, офіційного місця роботи, підтверджених джерел існування, постійного місця проживання.

При цьому, ОСОБА_5 будучи раніше судимим, розуміє передбачену законом відповідальність, і не маючи постійного місця проживання, може вільно пересуватися по території держави, безперешкодно покинути межі Миколаївського району та Одеської області, ускладнивши тим самим нормальну діяльність органів досудового розслідування і суду.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_5 не має підтверджених джерел заробітку, зважаючи на обставини справи, приймаючи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, у слідчого судді існують достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тому, з метою досягнення дієвості кримінального провадження та вирішення завдань, визначених у ст.2 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки, з метою виключення спроб підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою недопущення вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п.9 ч.2 ст.131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Однак, підозрюваним ОСОБА_5 , в супереч положень ст.132 КПК України, не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що встановлені ризики та обставини, визначені п.п.1-11 ч.1 ст.178 КПК України, є неактуальними та недоведеними.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу

Обираючи підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що саме цей запобіжний захід забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинувачем обов`язків, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначається застава, яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. На думку суду, застава у розмірі 30 розмірів прожитого мінімуму для працездатних осіб, буде достатньо для забезпечення належної поведінки ОСОБА_5 .

Таким чином, у разі внесення ОСОБА_5 застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60210 гривень, він підлягає негайному звільненню з-під варти та зобов`язаний, згідно ст.194 КПК України, виконувати наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого СВ Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань (№21) Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України» строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з 25.07.2019 року.

Закінчення строку тримання під вартою визначити 23.09.2019 року.

У разі внесення підозрюваним ОСОБА_5 застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60210 (шістдесят тисяч двісті десять) гривень, звільнити його негайно з-під варти та зобов`язати: прибувати до слідчого/прокурора із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Термін дії ухвали до 23.09.2019 року.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1