УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів, заявлене в межах кримінального провадження №0000324, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2019 року з Дніпровського апеляційного суду на підставі ухвали від 09 серпня 2019 року в порядку і на підставі ст.ст.31, 34 КПК України до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали вищевказаного клопотання слідчого для розгляду по суті за підсудністю, які у відповідності до ст.35 КПК України розподілено для розгляду на слідчого суддю ОСОБА_1 слідчий в обґрунтування свого клопотання послався на те, що ним здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000324, кваліфікованого за ст.364 ч.1 КК України та розпочатого за фактом повідомлення про те, що службові особи виконавчих органів ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 2016 по 2018 роки за попередньою змовою зі службовими особами підприємств-підрядників з виконання будівельних робіт сприяли останнім в заволодінні грошовими коштами місцевого бюджету. В ході досудового розслідування встановлено, що одним із таких підприємств-підрядників є ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Відтак, з огляду на викладене, посилаюсь на необхідність перевірки вищевикладених фактичних обставин розслідуваного кримінального правопорушення шляхом їх доведення або спростування належними та допустимими доказами, що має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий просив задовольнити подане ним клопотання в повному обсязі шляхом надання тимчасового доступу до певних документів фінансово-господарської діяльності ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », пов`язаних з виконанням будівельних робіт за договором із ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Розгляд клопотання у відповідності до ст.163 ч.2 КПК України здійснено за відсутності представника ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, в зв`язку із неявкою останньої.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали поданого слідчим клопотання, приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.
За змістом ст.ст.3, 132, 159, 160 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні слідчому та/або прокурору особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Надання тимчасового доступу до речей і документів під час досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або іншої сторони кримінального провадження, якою є і прокурор.

Відповідно до ст.163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо слідчий або прокурор у своєму клопотанні доведуть наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю. Слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім викладених вище обставин доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів. Слідчий суддя в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.
За змістом положень ст.ст.131, 132, 159 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є тимчасовий доступ до речей і документів, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Нормою ст.84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Положеннями ст.99 КПК України встановлено, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, зокрема, належать протоколи процесуальних дій та додатки до них тощо.
Згідно п.5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07 квітня 2003 року «ДСТУ 4163-2003», відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Аналізуючи матеріалами поданого слідчим клопотання в контексті наведених вище положень законодавства, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого з огляду на наступне. Як слідує зі змісту наведених норм КПК України, підставою для задоволення клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів є доведення стороною кримінального провадження, яка звернулась до слідчого судді із відповідним клопотанням (в даному випадку слідчий), передбачених ст.ст.132, 163 КПК України фактичних обставин та підстав. Означене доведення здійснюється шляхом подання слідчому судді доказів, які за змістом та формою мають відповідати вимогам належності та допустимості. Останнє, в свою чергу, визначає вимоги щодо змістовного наповнення документу, як доказу, та його форми. При цьому, якщо на підтвердження тієї чи іншої обставини і підстави для задоволення клопотання надається не оригінал документа, а його копія, то остання має бути належним чином засвідчена слідчим задля можливості подальшої оцінки слідчим суддею такої копії документу як доказу. В той же час, звертаючись до слідчого судді із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, яке розглядається, слідчий долучив до свого клопотання в якості доказів копії низки документів, як то копії заяви про злочин, договору підряду, додаткової угоди, протоколів огляду, довідок, якість яких (копій) не дозволяє повністю встановити їх зміст. Більш того, жодна із наданих слідчим копій документів не засвідчена на предмет відповідності оригіналу документу, з якого зроблено цю копію, що ставить під сумнів достовірність таких копій, а відтак і унеможливлює їх оцінку як належних та допустимих доказів. Отже, приймаючи до уваги, що слідчим на підтвердження викладених в його клопотанні підстав для його задоволення не подано жодного належного та допустимого доказу, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність клопотання, а отже і про неможливість його задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 84-86, 99, 107, 110, 131, 132, 159-166, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2, про тимчасовий доступ до речей і документів, заявлене в межах кримінального провадження №0000324, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 ч.1 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1