Справа № 132/886/19
Провадження №1-кп/132/174/19
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
27.03.2019 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000206 від 18 листопада 2017 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора військової прокуратури

Вінницького гарнізону ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
Старший солдат ОСОБА_3 призваний до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 та 16.05.2016 року уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, призначений на посаду номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки зазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №24 від 01.08.2017 року старшого солдата ОСОБА_3 призначено на посаду номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки рота вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

17.03.2014 року Указом в.о. Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та після його затвердження 17.03.2014 року Верховною Радою України, цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України.

Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Так, 28.09.2017 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №70 старший солдат ОСОБА_3 був відряджений до військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №208 від 02.10.2017 року старший солдат ОСОБА_3 прибув у службове відрядження до вищевказаної військової частини.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №225 від 20.10.2017 року старший солдат ОСОБА_3 вибув у службове відрядження до військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 №235 від 23.10.2017 року старший солдат ОСОБА_3 прибув до вищевказаної військової частини у службове відрядження.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 №251 від 10.11.2017 року старший солдат ОСОБА_3 вибув з вищевказаної військової частини та направлений до постійного місця проходження служби - військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Однак, старший солдат ОСОБА_3 , в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, з метою незаконно ухилитися від військової служби без поважних причин, в умовах особливого періоду, маючи об`єктивну можливість прибути вчасно на військову службу, не з`явився 13.11.2017 року до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) із відрядження та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із проходженням військової служби та перебував за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, старший солдат ОСОБА_3 , усвідомивши протиправність своїх дій щодо нез`явлення до військової частини, добровільно прибув до військової прокуратури Вінницького гарнізону 09.02.2019 року, заявивши про свою приналежність до Збройних Сил України та скоєний ним злочин.

Прокурор по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав обставини, викладені в обвинувальному акті даного кримінального провадження, щодо повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Враховуючи думку учасників судового процесу, суд визнав недоцільним досліджувати інші докази по кримінальному провадженню, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин.

З урахуванням думки учасників судового провадження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 , а також дослідити докази, що характеризують обвинуваченого.

Також обвинуваченому ОСОБА_3 суд роз`яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному визнав повністю. Суду показав, що він був призваний до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 та 16.05.2016 року уклав контракт про проходження громадянами України військової служби і призначений на посаду номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки зазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №24 від 01.08.2017 року його було призначено на посаду номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки рота вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

28.09.2017 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №70 він був відряджений до військової частини НОМЕР_2 , а 20.10.2017 року вибув у службове відрядження до військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 10.11.2017 року вибув з вищевказаної військової частини та направлений до постійного місця проходження служби - військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Однак, з метою незаконно ухилитися від військової служби без поважних причин, в умовах особливого періоду, маючи об`єктивну можливість прибути вчасно на військову службу, не з`явився 13.11.2017 року до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) із відрядження та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із проходженням військової служби та перебував за адресою: АДРЕСА_1 .

За час відсутності в частині обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 до 09.02.2019 року, тобто до моменту свого добровільного з`явлення до військової прокуратури Вінницького гарнізону. В подальшому, усвідомивши протиправність своїх дій щодо нез`явлення до військової частини, добровільно прибув до військової прокуратури Вінницького гарнізону 09.02.2019 року, заявивши про свою приналежність до Збройних Сил України та скоєний ним злочин. У вчиненому щиро розкаюється.

На досудовому слідстві дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є з`явлення із зізнанням, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

По даному кримінальному провадженню цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

При обрані виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проходження служби, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, являється учасником бойових дій, його щире каяття у вчиненому, а також відсутність обтяжуючих обставин, що в сукупності свідчить про те, що мета кари, виправлення і запобігання скоєнню обвинуваченим нових злочинів буде досягнута у разі призначення покарання на підставі ч.1 ст. 69 КК України шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 407 ч.4 КК України, у виді сплати штрафу в доход держави.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням положень ч.1 ст. 69 КК України у виді сплати штрафу в доход держави у розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 гривень.

Вирок може бути оскарженим до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

СУДДЯ