Справа №591/2270/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/64/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Жорстоке поводження з тваринами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 591/2270/17 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Зарічного районного суду м. Сум від 04 травня 2018 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.299 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 просить скасувати вирок суду і ухвалити новий вирок, яким виправдати обвинуваченого через відсутність в його діях складу злочину, оскільки ОСОБА_9 був позбавлений права на справедливий, незалежний і безсторонній суд, про що зокрема свідчить те, що суд першої інстанції незаконно доручив органу пробації повторно скласти досудову доповідь щодо нього. Крім того, зазначає, що в ході судового розгляду порушені конституційні права обвинуваченого, суд поклав в основу вироку припущення та витлумачив всі сумніви проти нього, викладені у судовому рішенні фактичні обставини вчинення злочину, а також висновки щодо причини смерті тварини є необгрунтованими та не відповідають дійсності, показання експерта спотворені, висновки суду про необґрунтованість показань обвинуваченого відносно того, що він захищався ґрунтуються на неналежних доказах, при цьому ОСОБА_9 не мав наміру вбивати чи умертвляти тварину та в його діях відсутні як об`єктивна, так і суб`єктивна сторони злочину.

Вироком Зарічного районного суду м. Сум від 04.05.2018 ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.299 КК, і йому призначене покарання у виді арешту на строк 6 місяців. Стягнуто на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн. та на користь держави судові витрати за проведену експертизу в сумі 3349,64 грн.

Відповідно до вироку суду, 01.03.2017 близько 14-00 години ОСОБА_9 , перебуваючи біля ринку «Мира» по вул. Миру, 30 в м. Суми, із застосуванням жорстоких методів наніс чисельні колото-різані поранення ножом бездомній собаці, чим завдав тварині істотного болю та страждань, що призвели до її загибелі.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати вирок суду і ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_9 , доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.299 КК, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним матеріалам кримінального провадження, належним чином вмотивовані та ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 про відсутність в діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.299 КК, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки обставини вчинення ОСОБА_9 інкримінованого йому злочину були ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадженні доказам і запереченням на обвинувачення була дана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність фактів та обставин, що мають значення для даного кримінального провадження, мотивовано поклавши в основу вироку належні та допустимі докази.

Як вбачається із показань обвинуваченого ОСОБА_9 , наданих останнім в ході судового розгляду даного кримінального провадження, він свою вину у вчиненні злочину не визнав та пояснив, що 01.03.2017 близько 14 год. 00 хв., проходячи через ринок побачив собаку, яку вирішив погладити. Нахилившись над твариною відчув, що вона вкусила його за ліву руку, тому він відразу схопив собаку лівою укушеною рукою та дістав з правої кишені куртки кухонний ніж, яким наніс собаці декілька ударів ножем. Також обвинувачений пояснив, що мети завдавати шкоди собаці він не мав, його реакція була зумовлена діями собаки, оскільки він злякався та йому було боляче, тому удари наносив виключно з метою самозахисту.

Однак, на підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання потерпілої та свідків, які були допитані у встановленому законом порядку та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та відмову від дачі показань.

Зокрема, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 надала показання, згідно яких 01.03.2017 вона знайшла на ринку поранену собаку, якою опікувалася, після чого тварину повезли до лікарні, де вона померла.

Як пояснила суду першої інстанції свідок ОСОБА_13 , 01.03.2017 близько 14 год. 00 хв. вона бачила як над собакою схилився обвинувачений та говорив собаці: «Ти не будеш жити, тобі не потрібно жити», після чого дістав ніж, взяв тварину за холку та наніс кілька ударів у грудну клітину, потім кинув собаку та побіг. При цьому, будь-яких пошкоджень на руці обвинуваченого вона не бачила.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що 01.03.2017 перебуваючи на своєму робочому місці на ринку вона почула крики та побачила, як обвинувачений тримає собаку за загривок та наносить йому удари ножем.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона почула крик ОСОБА_13 та побачила як обвинувачений ножем наносить удари собаці, тримаючи його за загривок. Також зазначила, що коли обвинувачений бив собаку, то у нього був перебинтований палець.

З показань свідка ОСОБА_16 вбачається, що вона бачила як ОСОБА_9 нахилився над собакою, яка сиділа на території ринку та їй здалось, що він хотів її погладити, однак він різко схопив її лівою рукою за загривок та почав наносити удари ножем, розпоровши черево останній.

Допитані в якості свідків працівники поліції ОСОБА_17 та ОСОБА_18 суду повідомили, що 01.03.2017 під час виконання своїх обов`язків надійшла інформація про те, що невідома особа в присутності людей на ринку порізав собаку. Здійснюючи пошук підозрюваного вони зайшли до кафе поблизу ринку та побачили обвинуваченого, який за описом був схожий на чоловіка з інформації-орієнтування, потім зайшли дві дівчини та впізнали обвинуваченого як того, хто вбив собаку.

Вказані вище показання потерпілої та свідків об`єктивно узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні і також підтверджують факт вчинення ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.1 ст.299 КК, за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, а саме з:

- протоколом огляду місця події від 03.03.2017, згідно якого у ветеринарній клініці слідчому видано труп собаки, під час огляду якої виявлено тілесні ушкодження у виді чотирьох різаних ран;

- протоколом патологоанатомічного розтину трупу собаки від 03.03.2017, в якому міститься висновок про те, що смерть тварини настала внаслідок блокади дихального, а згодом і серцево-судинного центрів, спричинених втратою крові від крововиливів з пошкоджених колючо-ріжучим предметом м`язів, легень та серця як на зовні, так і в грудну порожнину. Вказано, що поранення тіла тварини у вигляді колючо-різаних ран (чотири), здійснено плоским предметом, ймовірно, ножем з шириною леза в межах 3,5-4,0 см і довжиною не менше 8-10 см і товщиною 2-3 см. За направленням ранових каналів можна свідчити, що відбувалось неодноразове (не менше як чотири рази) спрямоване під кутом, ймовірно 30-40 механічне (грубе) пошкодження з проникненням в тіло тварини колючо-ріжучого предмету. Крім того, зроблено висновок про те, що в момент нанесення ушкоджень тварини, ймовірно, людина могла тримати тварину за шкіру, про що свідчать зміщення ділянок поранень на шкірі відносно місць ушкоджень (проникаючих поранень) грудної клітини;

- аналогічними показаннями спеціаліста ОСОБА_19 , допитаного судом першої інстанції в якості свідка, який підтвердив свій висновок та зазначив, що спричинені собаці чотири проникаючих ушкодження не зачепили великі судини, а викликали кровотечу в легенях та зачепили верхівку серця. Внаслідок таких поранень кров частково виходила на поверхню, а частково залишалась у грудній порожнині. Такі виявлені під час розтину скупчення крові та встановлення факту крововтрати під час дослідження трупу дають підстави говорити про те, що смерть собаки настала не відразу та собака після нанесення їй цих поранень страждала. Виходячи з характеру пошкоджень та кут, під яким такі поранення наносились, виключається факт того, що тварина нападала на того, хто їй завдав таких пошкоджень. Також вказував, що коли тварина нападає на людину, то ушкодження наносяться у ділянку шиї. В даному ж випадку ушкодження були нанесені тварині у зафіксованому стані, під час тримання тварини за шкіру;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.04.2017 року за участю ОСОБА_9 , який на місці вчинення злочину продемонстрував як 01.03.2017 витягнув з внутрішнього карману куртки ніж, та, тримаючи його в правій руці, наніс колото-різані поранення бездомній собаці, після чого викинув ніж у сміттєві баки.

Оцінюючи кожний вказаний вище і наведений у вироку доказ винуватості ОСОБА_9 з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічній, повній й неупередженій перевірці всіх доводів апеляційної скарги та обставин кримінального провадження, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним вище доказам.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_9 не мав наміру вбивати тварину, а ножові поранення завдав їй виключно з метою самозахисту, то вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки належним чином перевіривши заперечення ОСОБА_9 про відсутність у нього умислу на жорстоке поводження з твариною, що призвело до її загибелі, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх такими, що не відповідають дійсності та матеріалам кримінального провадження.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупністю всіх обставин вчиненого діяння доведені зміст і спрямованість умислу обвинуваченого на жорстоке поводження з твариною, зокрема те, що ОСОБА_9 за відсутності реальної небезпеки зі сторони тварини цілеспрямовано наніс собаці чотири колото-різані рани в область життєво важливих органів. При цьому, колегія суддів враховує те, що обвинувачений не намагався надати жодної допомоги тварині та покинув місце вчинення злочину.

Вказані обставини підтверджуються показаннями: свідка ОСОБА_13 , згідно яких після слів: «Ти не будеш жити, тобі не потрібно жити» обвинувачений дістав ніж, взяв тварину за холку та наніс їй кілька ударів у грудну клітину, потім кинув собаку та побіг; свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які бачили, що обвинувачений тримає собаку за загривок та наносить йому удари ножем; свідка ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_9 схопив собаку лівою рукою за загривок та почав наносити удари ножем. При цьому, свідок ОСОБА_13 пояснила, що будь-яких пошкоджень на руці обвинуваченого вона не бачила, а свідок ОСОБА_15 , що коли обвинувачений бив собаку, то у нього вже був перебинтований палець.

Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого злочину, умисне нанесення чотирьох ударів ножем за відсутності суспільно небезпечного посягання чи будь-якої реальної загрози життю і здоров`ю, у даному випадку і свідчить про умисел на жорстоке поводження з твариною, та обґрунтовано оцінено судом першої інстанції як ознака суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.1 ст.299 КК, а також про те, що ОСОБА_9 не перебував у стані необхідної оборони, оскільки відсутня певна підстава (юридичний факт), наявність якої б у свою чергу вказувало на обгрунтованість виникнення у ОСОБА_9 правомірного захисту.

Таким чином, оцінивши у відповідності до вимог кримінального процесуального закону надані сторонами кримінального провадження докази, суд першої інстанції дійшов цілком правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину в межах пред`явленого обвинувачення та за обставин, викладених у обвинувальному акті, а тому відповідні доводи апеляційної скарги захисника є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Не можуть бути прийнятими до уваги твердження апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції незаконно доручив органу пробації повторно скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого, оскільки таке рішення було прийнято судом першої інстанції в межах своїх повноважень, зокрема при новому судовому розгляді під час підготовчого судового засідання у відповідності до положень ст.ст.314 і 314-1 КПК. При цьому, наявність досудової доповіді органу пробації, складена під час попереднього розгляду кримінального провадження, жодним чином не виключало право суду отримати більш актуальну доповідь на час нового судового розгляду, так як після складання першої минув значний час, що могло мати суттєве значення при вирішення питання призначення покарання.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_9 в суді першої інстанції був позбавлений права на справедливий, незалежний і безсторонній суд, а також порушували його конституційні права, матеріали кримінального провадження не містять.

Крім того, колегія суддів враховує те, що захист прав, свобод та законних інтересів обвинуваченого в суді першої інстанції здійснював професійний адвокат, який за наявності відповідних обставин згідно вимог кримінального процесуального закону зобов`язаний був би використовувати засоби захисту, передбачені КПК та іншими законами України, що також не вбачається з матеріалів кримінального провадження.

Судом першої інстанції, враховуючи висновки, викладені в протоколі патологоанатомічного розтину трупу собаки, а також показання спеціаліста, правильно вказано причину смерті тварини, яка настала внаслідок неодноразових, спрямованих під кутом пошкоджень з проникненням в тіло тварини колючо-ріжучого предмету, що в подальшому призвело до блокади дихального, а згодом і серцево-судинного центрів, спричинених втратою крові від крововиливів з пошкоджених колючо-ріжучим предметом м`язів, легень та серця як на зовні, так і в грудну порожнину, тому в цій частині апеляційна скарга захисника відносно того, що викладені у судовому рішенні причини смерті тварини не відповідають дійсності, теж є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції поклав в основу вироку припущення, неналежні докази, витлумачив всі сумніви проти обвинуваченого, а викладені у вироку висновки та обставини не відповідають дійсності, є необгрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду кримінального провадження.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги обвинуваченого, обставини та факти, які могли б вплинути на законність, вмотивованість та/чи обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення відносно доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину і які б не були досліджені чи належним чином не оцінені цим судом, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, попереднім вироком Зарічного районного суду м. Сум від 13.06.2017 ОСОБА_9 був визнаний винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.299 КК, і йому було призначено покарання у виді арешту на строк три місяці. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07.11.2017 вказаний вирок суду був скасований у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначений новий розгляд у суді першої інстанції

Відповідно до положень ч.1 ст.416 КПК, після скасування судом апеляційної інстанції вироку суд першої інстанції здійснює судове провадження згідно з вимогами розділу IV цього Кодексу в іншому складі суду, а згідно ч.2 цієї норми закону при новому розгляді в суді першої інстанції допускається посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю посилення покарання.

При новому розгляді даного кримінального провадження суд першої інстанції не дотримався вказаних вище положень кримінального процесуального закону та, визнавши ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.299 КК, призначив йому покарання у виді арешту на строк шість місяців, тобто суд посилив розмір раніше визначеного обвинуваченому покарання при попередньому судовому розгляді кримінального провадження, при цьому вирок не був скасований через необхідність посилення покарання.

Оскільки захисник не посилається на зазначену обставину в апеляційній скарзі, то колегія суддів вважає за необхідне у відповідності до ст.404 КПК вийти за межі її вимог, оскільки цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та пом`якшити ОСОБА_9 призначене судом першої інстанції покарання, залишивши таким чином без задоволення апеляційну скаргу захисника.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4