ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №623/557/18 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/435/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2, 3 ст.185 КК України
УХВАЛА
Іменем України

08 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Ізюмського міськрайоного суду Харківської області від 10.05.2018р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, розлучений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 06.04.1982р. Фрунзенським районним судом м. Харків за ч.3 ст.117, ч.2 ст.140, ст. 42 КК України до 9 років позбавлення волі;
- 05.08.1991р. Фрунзенським районним судом м. Харків за ч.1 ст.196-1 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.45 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 1 рік;
- 18.01.1994р. Ізюмським районним судом Харківської області за ч.2 ст.140 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- 27.11.1998р. Харківським апеляційним судом за ст.93 п.п. «А», «И», ч.3 ст.142, ч.2 ст.140, ч.2 ст.17, ч.2 ст.140, ч.1 ст.196-1, ст.42 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений умовно-достроково 25.08.2010 року на невідбутий термін 2 роки 6 місяців 24 дні;
- 27.08.2014р. Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.395 КК України до арешту на 1 місяць,
засуджений за: - ч.2 ст.185 КК України до 2(двох) років позбавлення волі;

- ч.3 ст.185 КК України до 4(чотирьох) років позбавлення волі.
У відповідності до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 4(чотири) роки позбавлення волі.
Вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат у порядку передбаченому ст.ст.100, 124 КПК України.
Згідно вироку, 17.04.2017р. о 23год., ОСОБА_8 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи із корисливих мотивів, проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , та шляхом зламу запірних пристроїв проник до сараю та гаражу, які розташовані на території даного домоволодіння, звідки таємно викрав 2 велосипеда ТМ «Україна» вартістю 990грн. кожний, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1980грн. 00коп..
Також, ОСОБА_8 в серпні 2017 року, приблизно о 01год. повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи із корисливих мотивів, шляхом зламу запірних пристроїв проник у будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_10 , звідки таємно викрав газовий балон об`ємом 50 л., виробництва СССР, вартістю 522грн. 88коп., та двоконфорочну газову плиту з відкидною кришкою та чотирма ніжками, які в неробочому стані укладаються в корпус знизу, виробництва СССР, виготовлену у місті Горький у вересні 1984 року, з маркуванням ПТ1 ТУ 51-02-147-78, вартістю 465грн., чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 987грн. 88коп..
Крім того, у вересні 2017 року, у невстановлений досудовим слідством та судовим розглядом день, приблизно о 10год., ОСОБА_8 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи із корисливих мотивів, проник у будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_11 , звідки таємно викрав мотокосу бензинову ТМ «Днипро-М», моделі БТ-433, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 1858грн. 46коп..
Також, 01.02.2018р. о 14год., ОСОБА_8 , повторно, маючи умисел на крадіжку чужого майна, шляхом розбиття вікна передньої пасажирської двері, проник до салону автомобіля ЗАЗ ТF 699 Р, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 , який знаходився на узбіччі дороги поблизу села Співаківка, Ізюмського району, Харківської області, з якого таємно викрав автомобільну магнітолу з відтворенням МРЗ файлів ТМ «LG» моделі LАС-UА251 серійний номер 710HZF019227, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 337грн. 00коп..
В апеляційній скарзі захисник не оскаржуючи встановлені фактичні дані та кваліфікацію просить пом`якшити призначене покарання шляхом застосування ст.75 КК України, оскільки все викрадене повернуто потерпілим.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони захисту, яка повністю підтримала апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію прокурора, який вважав, що апеляція задоволенню не підлягає і просив залишити вирок суду без змін, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Як вбачається з вироку суду (т.1 а.с.103-105), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх, при цьому ОСОБА_8 свою вину визнав повністю, у скоєному розкаявся, викрадені речі повернув власникам і просив врахувати, що в нього є цивільна дружина.
Так як, судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно то суд вірно кваліфікував ці його дії за ч.2 ст.185 КК України як і його ж дії щодо таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення та у домоволодіння, вчинене повторно за ч.3 ст.185 КК України.
Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст.65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував: ступень тяжкості вчиненого, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину; особу обвинуваченого, який не працює, розлучений, з його слів перебуває у цивільному шлюбі, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, військову службу не проходив та на обліку в Ізюмському ОМВК не перебуває, раніше судимий, характеризується за місцем проживання негативно.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а рецидив злочинів обставиною, яка обтяжує покарання.
З урахуванням наведеного, районний суд прийшов до правомірного висновку, за переконанням колегії суддів, що виправлення ОСОБА_8 , не можливе без його ізоляції від суспільства аргументувавши це тим, що хоча обвинувачений і визнав свою провину, щиро розкаявся, у потерпілих відсутні вимоги до нього, однак при цьому він має непогашені судимості за вчинення, в тому числі, і особливо тяжких злочинів, знову вчинив злочини проти власності, відсутні обставини, що свідчать про позитивну особистість обвинуваченого, який не має постійного місця роботи, офіційно не одружений, характеризується за місцем проживання негативно, враховуючи доповідь органу пробації, яким визначено на високому рівні ризики повторного вчинення правопорушення та небезпеки для суспільства, то суд вважає, що наведене характеризує обвинуваченого як суспільно-небезпечну особу, яка наполегливо не бажає становитися на шлях виправлення та перевиховання, а тому ОСОБА_8 має бути призначене покарання саме у вигляді позбавлення волі у відповідності до норм ст.70 КК України
Такий підхід при призначенні покарання, з урахуванням кількості попередніх судимостей та вчинених епізодів, що свідчать про стійке небажання ОСОБА_8 ставати на шлях виправлення та з урахуванням доповіді органу пробації який вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк неможливе та становить дуже високу небезпеку для суспільства, є високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, колегія суддів находить таким, що в повній мірі відповідає вимогам процесуального закону і тим критеріям які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Таким чином, виходячи з санкцій ч.2 та ч.3 ст.185 КК України, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що призначене за розміром покарання не можна вважати явно несправедливим через суворість у розумінні ст.414 КПК України, а тому його слід визнати справедливим.
Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція захисника задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Ізюмського міськрайоного суду Харківської області від 10.05.2018р. відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, - у той же строк з моменту отримання копії.

Головуючий

Судді