КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/506/2018 Категорія КК: ч. 1 ст. 263 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року,

за участю прокурора: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

засудженого: ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 відмовлено у задоволенні клопотання інспектора Дніпровського районного сектору Київського міського відділу Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку ОСОБА_6 , засудженого вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі та на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Особову справу щодо ОСОБА_6 повернуто до Дніпровського районного сектору Київського міського відділу Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Рішення суду обґрунтоване тим, що з дослідженої в судовому засіданні особової справи, а саме вимоги управління інформаційної підтримки та координації поліції ГУНП у м. Києві убачається, що 14 травня 2016 року ОСОБА_9 оголошено підозру у вчинені кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 289 КК України, тобто під час іспитового строку за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року. Зокрема, за повідомленням Дарницького районного суду м. Києва у провадженні цього суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. ч. 3, 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 357 КК України, які, як вбачається з вимоги управління інформаційної підтримки та координації поліції ГУНП у м. Києві, вчинені до вироку Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року.

Крім того, відповідно до вироку Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року, ОСОБА_6 встановлено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, у тому числі й періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Проте, як вбачається з особової справи ОСОБА_10 , а саме - листка реєстрації, останній 03 квітня 2017 року не з`явився на реєстрацію, про що йому 06 квітня 2017 року оголошено попередження.

07 квітня 2017 року ОСОБА_11 інспектору Дніпровського районного сектору Київського міського відділу Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з приводу неявки 03 квітня 2017 року надав пояснення про поважність такої неявки та долучив довідку, видану керівником ТОВ «БМ ТРАНС», з приводу того, що у період з 27 березня 2017 року по 05 квітня 2017 року він був у службовому відрядженні у місті Ужгороді, на підставі чого, було винесено рапорт про те, що попередження необхідно вважати недійсним. Однак, згідно відповіді від 03 травня 2017 року за вих. № 499 директора ТОВ «БМ ТРАНС» ОСОБА_6 не працював у такому Товаристві та жодних довідок на його ім`я не видавалося, про що було винесено рапорт.

Не погоджуючись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання інспектора Дніпровського районного сектору Київського міського відділу Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 16.02.2018 р. про звільнення його від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як незаконна, у зв`язку з невідповідністю висновку суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а саме:

В обґрунтування своїх вимог засуджений ОСОБА_6 зазначає, що злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, який начебто був скоєний ним після вироку Святошинського районного суду м. Києва 11 червня 2016 року, він не вчиняв, до нього не причетний, висунуту підозру за ч. 1 ст. 289 КК України вважає необґрунтованою і безпідставною.

Однак, суд першої інстанції порушив один із основоположних принципів кримінального процесу, а саме ст. 17 КПК України, яка передбачає, що «особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченим КПК України і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили». Така ж сама вимога міститься в ст.62 Конституції України.

Засуджений ОСОБА_6 також вказує, що незаконним є твердження суду першої інстанції про те, він начебто не виконував обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, викладених у вироку Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2016 року. В клопотанні інспектора про звільнення його від призначеного покарання з випробуванням після призначеного іспитового строку чітко вказано, що він обов`язки суду виконував добросовісно. На реєстрацію з`являвся своєчасно. До адміністративної відповідальності не притягувався.

Крім того, він не допускав жодних порушень, які тягли б за собою притягнення до адміністративної відповідальності, посилання суду першої інстанції на те, що він начебто порушив вимоги ч. 3 ст.164 КВК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як передбачено ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 164 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Згідно ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Як убачається з матеріалів провадження, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року, затверджено угоду від 07 травня 2015 року про визнання винуватості між старшим прокурором прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_6 . ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за угодою від 07 травня 2015 року з прокурором прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_12 та призначено ОСОБА_6 узгоджене покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки. Встановлено ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію (а.с. 2-4).

Проте, згідно вимоги управління інформаційної підтримки та координації поліції ГУ НП у м. Києві, 14 травня 2016 року ОСОБА_6 оголошено підозру у вчинені кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 289 КК України, тобто під час іспитового строку за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року (а.с. 140).

Згідно з повідомленням Дарницького районного суду м. Києва у провадженні цього суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. ч. 3, 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 357 КК України, які, як вбачається з вимоги управління інформаційної підтримки та координації поліції ГУНП у м. Києві, вчинені після вироку Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року (а.с. 145, 140).

Крім того, як вбачається з особової справи ОСОБА_10 , а саме - листка реєстрації (а. с. 44) останній 03 квітня 2017 року не з`явився на реєстрацію, про що йому 06 квітня 2017 року оголошено попередження (а.с. 86). А посилання ОСОБА_10 на те, що у період з 27 березня 2017 року по 05 квітня 2017 року він був у службовому відрядженні у місті Ужгороді (а.с. 89-90), а також рапорт про те, що у зв`язку з цим попередження потрібно вважати недійсним (а.с. 91) є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, оскільки згідно відповіді директора ТОВ «БМ ТРАНС» від 03 травня 2017 року за вих. № 499 ОСОБА_11 не працював у такому Товаристві та жодних довідок на його ім`я не видавалося (а.с. 94), про що було винесено рапорт (а.с. 103-105).

А тому, рішення суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання інспектора Дніпровського Донного сектору Київського міського відділу Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку ОСОБА_6 , засудженого вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року за ч. 1 ст. 263 КК України, є законним, обґрунтованим та належним чином мотивованим.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, який начебто був скоєний ним після вироку Святошинського районного суду м. Києва 11 червня 2016 року, він не вчиняв, до нього не причетний, висунуту підозру за ч. 1 ст. 289 КК України вважає необґрунтованою і безпідставною, не підтверджені належними доказами та не є достатніми для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки в матеріалах провадження є обґрунтовані підстави щодо вчинення ОСОБА_6 злочину в період іспитового строку.

Безпідставними та не підтвердженими належними доказами є і посилання ОСОБА_6 на те, що він обов`язки суду виконував добросовісно, на реєстрацію з`являвся своєчасно, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Необґрунтованими є також посилання ОСОБА_6 на лист директора Департаменту пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_13 від 16 січня 2018 року, оскільки даний лист не є законним чи підзаконним нормативним актом та суперечить вимогам КК України, КВК України, у зв`язку з чим не підлягає застосуванню.

За таких обставин, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання інспектора Дніпровського районного сектору Київського міського відділу Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4