Справа № 487/1696/18
Провадження № 1-кп/487/164/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження №0000938 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого водієм в ТОВ «Факел Інгул», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
зі сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4
зі сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 .

ВСТАНОВИВ:

У невстановлений в ході судового розгляду дату та час, у невстановленої в ході судового розгляду особи, ОСОБА_3 придбав для особистого вживання особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, а саме: канабіс масою не менше 7,972 г та почав незаконно зберігати його при собі до моменту вилучення співробітниками правоохоронного органу.

Так, 11.03.2018 року близько 23:58 годин біля будинку №44 по вул. Крилова в м. Миколаєві, працівниками патрульної поліції було зупинено автомобіль марки «BMW» синього кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 . Під час перевірки ОСОБА_3 видав працівникам поліції прозорий безкольоровий пакет, в якому знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору.

Згідно висновку експерта №422 від 16.03.2018 року, надана на експертизу речовина рослинного походження, зеленого кольору, є особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабісом, масса наданого на експертизу канабісу у висушеному стані 7,972 г.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України, незаконне придбання та зберігання небезпечних наркотичних засобів без мети збуту.

28.03.2018 року в данному кримінальному провадженні між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , який на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000938 і обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для данного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 .

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винувасті, суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 ч. 2 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затверджені угоди.

Суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, прогроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість укладення угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України витрати за проведення експертизи у розмірі 572 грн. підлягають стягненню в дохід держави з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 28.03.2018 року укладену між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000938 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

ОСОБА_3 визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 28.03.2018 року покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 грн.)

Речові докази: полімерний прозорий пакет в якому знаходиться речовина рослинного походження, зеленого кольору канабіс, массою у висушеному стані 7,972 г знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 572 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1