Провадження № 11-кп/4820/118/19
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0004146 від 24 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 вересня 2018 року, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малиничі, Хмельницького району Хмельницької області, українця, громадянина України, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше судимого:

- 26.12.2002 року Хмельницьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 189, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
-09.07.2003 року Хмельницьким міським судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 15, ст. 70, ст. 71, ст. 96 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі;
- 20.01.2004 року Хмельницьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 29.07.2009 року Хмельницьким міським судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- 16.04.2014 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- 03.06.2014 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки 5 днів позбавлення волі,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк призначеного ОСОБА_7 покарання термін його попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду, з 24 червня 2018 року, тобто з дня затримання і до дня набрання вироком законної сили.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 тримання під вартою залишено без змін.
Процесуальні витрати по справі пов`язані із залученням експертів в загальній сумі 1716 грн. стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.
Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 25.06.2018 року, на вилучені під час затримання у обвинуваченого ОСОБА_7 особисті речі, а саме: мобільний телефон марки «Nokia» 1800 IMEL 1: НОМЕР_1 ; сім-картку оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_2 ; запальничку чорного кольору; 12 монет; металевий ключ; чорний ремінь; грошові кошти в сумі 260 грн. (номіналом 200 грн. 1 купюра, 20 грн.-3 купюри) скасовано.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
За вироком суду, ОСОБА_7 24.06.2018 року, приблизно о 10 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на території продуктового ринку «Кооператив», що по вул. Соборній, 11, у м. Хмельницький, а сааме: неподалік складського приміщення, що знаходиться в підвалі м`ясного павільйону, діючи з корисливих мотивів, прийняв рішення про вчинення крадіжки з вищезазначеного приміщення.
Тоді ж, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, зірвав за допомогою знайденої на території ринку невстановленої досудовим розслідуванням металевої труби, навісний замок, який висів на вхідних дверях складського приміщення, та проник у середину сховища, звідки таємно, повторно, викрав жіночу сумку темно-коричневого кольору, вартістю 567 гривень 47 копійок, яку згодом залишив на одному із столів поблизу входу в підвал павільйону, грошові кошти в сумі 50 гривень, які знаходились в вищезазначеній сумці, запальнички марки «BIC» в кількості 50 штук, вартістю 19 гривень 50 копійок за 1 одиницю, загальною вартістю 975 гривень, запальнички марки «Lion» в кількості 50 штук, вартістю 3 гривні 80 копійок за 1 одиницю, загальною вартістю 190 гривень, запальнички марки «Fox» в кількості 50 штук, вартістю 7 гривень 50 копійок за 1 одиницю, загальною вартістю 375 гривень, які належать ОСОБА_9 , після чого покинув місце події із вищевказаним майном.
В подальшому, ОСОБА_7 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 2157 гривень 47 копійок.
Непогоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити, застосувати стосовно обвинуваченого положення ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 185 КК України або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання.
Вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі є занадто суворим. Судом не взято до уваги, що останній вину визнав, розкаявся у вчиненному, активно сприяв розкриттю злочину, одразу після вчинення злочину з`явився на місце його вчинення, не намагався сховатись чи уникнути відповідальності. Також, в судовому засіданні обвинувачений вибачився перед потерпілою, відшкодував завдані їй збитки. Окрім того, останній має на утриманні малолітню дитину - 2009 року народження.
У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 та захисник адвокат ОСОБА_8 доводи апеляційної скарги підтримали, з мотивів, які в ній викладені.

Прокурор вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, захисника адвоката ОСОБА_8 , заперечення прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, в поданій апеляційній скарзі сторонами не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Доводи апеляційної скарги про необхідність призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самим засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Слідуючи вищенаведеним положенням Закону, місцевий суд, обґрунтовано, з урахуванням вказаних норм чинного законодавства, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, а саме: призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки призначене обвинуваченому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст. 65 КК України та постанові пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року.

Так, обираючи покарання ОСОБА_7 , суд правильно врахував обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування спричинених збитків потерпілій, наявність на утриманні малолітньої дитини та ту, що обтяжує покарання, а саме: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, судом при призначенні покарання правильно взято до уваги його позитивну посткримінальну поведінку, який під час вчинення злочину зізнався у його скоєнні, щиро покаявся та сприяв органам досудового розслідування у розкритті злочину. В судовому засіданні останній засудив свою протиправну поведінку та вибачився перед потерпілою, а в ході судового провадження добровільно відшкодував останній спричинені вчиненням злочину збитки.

Разом з тим, враховано, що обвинувачений скоїв тяжкий корисливий злочин. Маючи непогашені судимості за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, через тривалий час після звільнення з місць позбавлення волі, знову вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності, на шлях виправлення не став, що дало суду підстави для призначення обвинуваченому реальної міри покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суддів погоджується, що призначене обвинуваченому покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для пом`якшення обвинуваченому покарання та визначення йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, шляхом застосування вимог ст. 69 КК України, як того просить в своїй апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 , апеляційний суд не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його скасування чи зміни, не встановлено.

Враховуючи наведені обставини, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України в кримінальному провадженні № 0004146 від 24 червня 2018 року, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4