Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1705/18
Провадження № 1-кп/480/283/18
ВИРОК
Іменем України

19 листопада 2018 року м.Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області в м.Миколаєві кримінальне провадження № 0000385, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 серпня 2016 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ, українця, громадянина України, неодруженого, з середньо спеціальною освітою, вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 28.03.2018 року засуджений за ч.1 ст.212 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу, на підставі ЗУ «Про Амністію» звільнений від відбування покарання, який зареєстрований та фактично проживає за
адресою: АДРЕСА_1 , проходив військову службу за мобілізацією на посаді оператора топогеодезиста відділення управління 1 реактивно-артилерійського взводу 3 реактивно-артилерійської батареї реактивно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні солдат
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
встановив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. З Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу ВО Президента України № 454/2014 від 06.05.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого законом Верховної Ради України № 1240-УП, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадянин ОСОБА_4 був призваний у зв`язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України 22.07.2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 30.08.2015 року №240 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду оператора топогеодезиста відділення управління 1 реактивно-артилерійського взводу 3 реактивно-артилерійської батареї реактивно-артилерійського дивізіону зазначеної військової частини.
Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно п.п.1,3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Згідно з положенням ч.1 п.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початок проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного і міського військового комісаріату.
Відтак, з 22.07.2015 року, тобто з моменту призову ОСОБА_4 . Самаро-Індустріальним ОРВК міста Дніпропетровськ він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби. Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 зобов`язаний дотримуватися вимог ст.ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Проте, солдат ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.
10.09.2015 ркоу о 08 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив місце служби - табірний збір військової частини -польова пошта НОМЕР_1 на території 235 міжвидового центру підготовки частин та підрозділів ( АДРЕСА_2 ) та знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.
07.09.2018 року о 09 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_4 , добровільно з`явився до Військової прокуратури Миколаївського гарнізону, чим припинив вчиняти злочин та повідомив про себе як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, ураховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому, з`ясував те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При викладених обставинах, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.4 ст.407 КК України самовільне залишення військової служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, визнав свою вину.
Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.
На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, особу обвинуваченого, суд вважає, що для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого слід обрати покарання у виді позбавлення волі з одночасним встановленням іспитового строку відповідно до ст.ст.75, 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обовязки:
- періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч. 2 ст.394 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

19.11.2018