Справа № 206/6984/18
Провадження № 1-кс/206/1380/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання старшого слідчого СВ ВП на станції № 2 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000066 від 15 грудня 2018 року за ст. 290 КК України,

за участю:
слідчого ОСОБА_3 ,
майстра колісної дільниці ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про арешт майна звернувся старший слідчий СВ ВП на станції № 2 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 від 15 грудня 2018 року за ст. 290 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 14.12.2018 до Чергової частини ВП на станції №2 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області телефоном надійшло повідомлення від старшого майстра ВЧД-3 ОСОБА_4 , про те, що ним, в ході огляду колісних пар було виявлено невідповідність номерів вказаних колісних пар. Проведеним оглядом було встановлено, що номери на колісних парах мають ознаки внесення змін.
14 грудня 2018 року було проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено колісні пари №№098131/ 098667; 088254/098763; 098746/098314; 429/088223 з вагону №60985983, який прибув на залізничну станцію «Нижньодніпровськ-Вузол» 13.12.2018 року. Під час проведення огляду осі №575391 було встановлено, що колесо №098429 знаходиться у розшуку як викрадене, згідно телеграми ПАТ «Укрзалізниця». Також в ході огляду перелічених колісних пар було виявлено сліди зміни номерів.
Враховуючи, що тимчасово вилучені речі, а саме колісні пари №098131 /098667; 088254/098763; 098746/098314; 429/088223 з вагону №60985983 мають суттєве доказове значення у кримінальному провадженні, виникла об`єктивна необхідність у накладенні арешту з метою позбавлення можливості розпоряджатися будь - яким чином вищезазначеним майном
Клопотання слідчого погодженого із з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 .

В судовому засіданні слідчий просив клопотання задовольнити та накласти арешт на колісні пари, оскільки незастосування заборони розпорядження та використання вищезазначеним майном може привести до його зникнення, втрати, пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженню.

Майстер колісної дільниці ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки зазначені в клопотанні колісні пари мають сліди зміни номерів, а тому являються об`єктами злочину. Зазначені колісні пари було передано йому під зберігальну розписку.

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно із ч. 5 і ч. 6 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 11 статті 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, долучені до нього матеріали, заслухавши думку слідчого та майстра колісної дільниці дійшов до висновку про те, що підстави для його задоволення відсутні, оскільки клопотання є безпідставним та не обґрунтованим відповідно до вимог ст. ст. 170-173 КПК України.

Так, в документах долучених до клопотання наявна постанова про визнання речовим доказом від 15 грудня 2018 року та копія розписки про відповідальне зберігання, згідно яких колісні пари №№098131/098667; 088254/098763; 098746/098314; 429/088223 які було вилучено під час огляду місця події було визнано речовим доказом та передано ОСОБА_4 на відповідальне зберігання.
Згідно зазначеної розписки ОСОБА_4 зобов`язався зберігати зазначені колісні пари до прийняття рішення по справі, а також був попереджений про відповідальність за ст. 388 КК України, що останнім також було підтверджено в судовому засіданні. Також ОСОБА_4 зазначив, що колісні пари можуть бути надані органу досудового розслідування в будь який час для здійснення слідчих дій.
Зазначені вище обставини виключають посилання слідчого на те, що тільки арешт зазначених колісних пар може забезпечити належне зберігання можливих слідів та речових доказів, припинення злочинної діяльності тощо.
Окрім того, як вбачається з наданої копії протоколу огляду від 14 грудня 2018 року проведеного слідчим ВП на станції № 2 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 під час здійснення огляду зазначених колісних пар проводилась фото фіксація на мобільний телефон LG, проте зазначені фотознімки до матеріалів клопотання долучено не було, що свідчить про недотримання слідчим вимог ст. 171 КПК України щодо надання копій документів та інших матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до приписів п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів вважає, що клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, адже підстави, наведені для виправдання таких заходів заявником уважати відповідними і достатніми, не можливо.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 369, 370, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП на станції № 2 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000066 від 15 грудня 2018 року за ст. 290 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1