ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року
м. Київ

справа № 294/731/16-к
провадження № 51-318 км17

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду Житомирської області від 18 вересня 2017 року в кримінальному провадженні № 0000161 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карпівці та жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Чуднівського районного суду Житомирської області від 26 травня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
Вирішено питання про судові витрати та речові докази.
Як установлено судом,31 березня 2016 року приблизно о 15:50 ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ЗАЗ-110206 (д.н.з. НОМЕР_1 ), рухаючись проїзною частиною у напрямку с. Краснопіль на 21 км + 300 м автодороги Вільшанка Краснопіль Суслівка в с. Бурківці Чуднівського району Житомирської області, в порушення вимог підпунктів «б», «в» п. 2.3., підпункту «а» пунктів 2.9., 12.1. Правил дорожнього руху України виявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не обрав безпечної швидкості руху та відволікся від керування транспортним засобом, унаслідок чого допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини на ліве узбіччя, де він перекинувся.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень на місці помер, а інший пасажир ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
При перегляді справи 18 вересня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області апеляційну скаргу прокурора задовольнив частково, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасував та ухвалив новий вирок, яким призначив ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить змінити вирок апеляційного суду через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості. Вважає, що апеляційний суд безпідставно скасував вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання.
На думку захисника, апеляційний суд не взяв повною мірою до уваги дані про особу ОСОБА_7 , зокрема, його позитивних характеристик, наявності сімї та малолітньої дитини, щирого каяття, вчинення кримінального правопорушення вперше, добровільного часткового відшкодування потерпілим заподіяної шкоди, а також думки останніх про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання.
За твердженням захисника, апеляційний суд неправильно вказав у своєму рішенні позицію потерпілої ОСОБА_10 щодо покарання, яке підлягає призначенню ОСОБА_7 , а також не зазначив думки останнього про застосування до нього ст. 75 КК. Крім того, скаржник зауважує, що доводи засудженого про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства не були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції. Вказані порушення захисник вважає істотними, такими, що перешкодили згаданому суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Позиція інших учасників судового провадження
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 касаційну скаргу підтримав, просив вирок апеляційного суду змінити, застосувати ст. 75 КК та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.
Прокурор ОСОБА_6 з доводами захисника не погодилася та, вважаючи вирок апеляційного суду законним і обґрунтованим, просила залишити його без зміни, а касаційну скаргу захисника без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
За правилами ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Питання застосування зазначеної норми відноситься до дискреційних повноважень суду.
Як убачається зі змісту вироку апеляційного суду, при призначенні покарання засудженому цей суд взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належить до категорії тяжких, а також наслідки порушення ним Правил дорожнього руху України під час керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої один пасажир автомобіля загинув, а інший отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Зважаючи на те, що ОСОБА_7 свідомо сів за кермо транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння, під час керування яким допустив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинула людина, попри його щире каяття, позитивну характеристику за місцем проживання, першу судимість та наявність на утриманні неповнолітньої дитини, суд апеляційної інстанції визнав неможливим застосувати до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначити йому за вчинене реальне покарання у вигляді позбавлення волі.

За таких обставин, навіть з врахуванням думки потерпілих про те, що виправлення ОСОБА_7 можливе без його ізоляції від суспільства, колегія суддів не має підстав ставити під сумнів правильність цього висновку апеляційного суду, оскільки вважає таке рішення законним та обґрунтованим, а призначене ОСОБА_7 покарання справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Аргументів, які би доводили явну несправедливість покарання призначеного ОСОБА_7 у касаційній скарзі не наведено.
Доводи захисника про те, що апеляційний суд в своєму рішенні неправильно відобразив думку потерпілої ОСОБА_10 щодо покарання, яке підлягає призначенню засудженому, не відповідають матеріалам кримінального провадження. Як вбачається з технічного запису судового засідання, на запитання головуючого про ставлення до апеляційної скарги прокурора потерпіла вказала, що підтримує її частково.
При розгляді справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 наполягав на законності рішення суду першої інстанції щодо його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, а тому доводи захисника щодо відсутності у рішенні апеляційного суду цієї позиції засудженого є також безпідставними.
Доводи касаційної скарги захисника про те, що апеляційний суд не надав відповіді на всі доводи засудженого ОСОБА_7 , є неспроможними, так як відповідно до ст. 404 КПК апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. У даному кримінальному провадження апеляційний розгляд було здійснено за апеляційною скаргою прокурора, доводи якої апеляційним судом були належним чином перевірені.
Вирок апеляційного суду за своїм змістом відповідає вимогам статей 370, 420 КПК та є належно обґрунтованим і умотивованим.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які би були підставами для зміни або скасування судового рішення колегія суддів не вбачає, а тому в задоволенні касаційної скарги захисника слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 441 та пункту 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК,Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Житомирської області від 18 вересня 2017 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ?єва