Справа № 405/7557/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Кропивницький 02 листопада 2018 року

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2018 №0000316, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, з середньою спеціальною освітою, не одруженому, не працюючому, не маючому на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

слідчий за погодженням із прокурором звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 31.10.2018 близько 18 години 12 хвилин, порушуючи вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів - 2,65 %о), керуючи автомобілем «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в темну пору доби по вул. Олексія Скічка, зі сторони вул. Щорса в напрямку вул. Крупської в м. Олександрія, Кіровоградської області, після здійснення обгону автомобіля, який рухався в попутному напрямку, не повернувся на свою смугу руху тим самим, грубо порушуючи вимоги п.п. 10.1 та 11.3 ПДР України без нагальної потреби продовжив руху по зустрічній смузі руху, проявляючи особисту неуважність та безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки руху, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, при цьому, порушуючи вимоги п.п. 1.2, 1.5, 2.3 (б, д) ПДР України, виявивши попереду себе пішохода, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, який знижує увагу та реакцію особи при керуванні транспортного засобу, не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки та в порушення п. 13.1 ПДР України, не вибравши безпечний боковий інтервал між пішоходом, допустив наїзд на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка в це час також перебувала на зустрічній смузі руху.

У результаті наїзду ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження від яких загинула на місці ДТП, автомобіль «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 отримав механічні пошкодження передньої правої частини, проте останній продовжив рух на пошкодженому автомобілі до будинку АДРЕСА_1 , тим саме з місця вчинення кримінального правопорушення зник та переховувався від правоохоронних органів до 20 години 30 хвилин 31.10.2018, чим грубо порушив вимоги п. 2.10 (а, б, в, г, ґ, д, е) ПДР України.

Після вчинення кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_4 не залишився на місці пригоди, не викликав швидку медичну допомогу та працівників поліції, а навпаки не зупиняючись зник з місця ДТП. Мав намір знищити сліди кримінального правопорушення, а саме заховавши автомобіль у знайомого в гаражі з подальшими планами його ремонтування. Підозрюваний переховувався від органів поліції з 18 години 12 хвилин до 20 години 30 хвилин 31.10.2018.

31.10.2018 о 03 годині 00 хвилин (фактичний час затримання 20 година 30 хвилин) ОСОБА_4 затриманий у відповідності до ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

01.11.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчий в клопотанні вказує, що з метою запобігання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта чи спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, існує необхідність у застосуванні до нього запобіжного заходу тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, вказав на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри, наявність вказаних в клопотанні ризиків та неможливість їх запобігання в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Захисник щодо задоволення клопотання заперечував, вказав недоведеність вказаних в клопотанні ризиків, міцність соціальних зв`язків, вважав за можливе застосувати біль м`який запобіжний захід домашній арешт.

Підозрюваний підтримав позицію захисника, при цьому вказав, що намірів переховуватись від органу досудового розслідування або суду він не має, вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнає.

Вивчивши клопотання та додані до нього, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2018 №0000316, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
31.10.2018 о 20 год. 30 хв. ОСОБА_4 затримано у відповідності до ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

01.11.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Причетність ОСОБА_4 до повідомленої йому підозри підтверджується матеріалами клопотання, а саме: протоколом затримання ОСОБА_4 від 01.11.2018, у якому він повідомив, що дійсно 31.10.2018 близько 18.00 год. керував автомобілем ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_2 та їхав по вул. О. Скічка в м. Олександрія, де допустив наїзд на пішохода; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , від 01.11.2018, в якому він вказав, що під час руху у м. Олександрія по вул. О. Скічка в напрямку вул. Кримської дійсно допустив наїзд на пішохода. Після наїзду, не зупинився, поліції або швидку допомогу не викликав, автомобіль поставив у сусіда вдома.

Таким чином, надані до клопотання матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, про те що ОСОБА_4 , міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Також слідчим суддею відзначається, що практика Європейського суду з права людини не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового слідства були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Крім того, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 04.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Суд вважає доведеним існування ризиків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Такого висновку суд дійшов зважаючи на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Щодо твердження захисника про недоведеність ризику, передбаченого с п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винним та факту зникнення з місця вчинення кримінального правопорушення, з огляду на особу підозрюваного, доводить ризик переховування від органів розслідування та /або суду.

Наведене спростовує доводи захисту про відсутність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який обґрунтовується тим, що підозрюваний після наїзду на пішохода сховав автомобіль, який є знаряддям вчинення кримінального правопорушення у свого знайомого за адресою: АДРЕСА_2 , хоча сам проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Крім цього, слідчим суддя враховуються обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_4 , про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, його вік, стан здоров`я, тяжкість покарання.

Таким чином, враховуючи обставини даного провадження, слідчий суддя вважає, що у справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають та виправдовують потребу в застосуванні до підозрюваної запобіжного заходу - тримання під вартою на 60 днів, та вказують про неможливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Крім цього, враховуючи положення п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе не визначити у даному кримінальному провадженні заставу, оскільки ОСОБА_8 кримінальне правопорушення спричинило загибель людини.

Керуючись ст. 9, 176-178, 183, 196-197, 205, 369-372 КПК України,

постановив:

клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2018 №0000316, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про застосування запобіжного заходу тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 20 год. 30 хв., 31.10.2018 до 20 год. 30 хв., 29.12.2018, без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали визначити до 20 год. 30 хв., 29.12.2018.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9