У Х В А Л А
Іменем України

12 листопада 2018 року місто Київ
Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0012371 від 18.09.2017 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Донецької області м. Дебальцево, українця громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Луганська, українця громадянина України,без реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
за участю сторони обвинувачення:
прокурора ОСОБА_5
сторони захисту: обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
в с т а н о в и в :
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з тих підстав що, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні їм запобіжного заходу, та в подальшому при продовженні строку тримання їх під вартою на даний час не відпали.
Захисник ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обраного обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи тим, що ризики які були враховані під час обрання запобіжного заходу, на даний час відпали. Окрім того, захисник надав довідку, згідно якої у обвинуваченого ОСОБА_4 є підозра на захворювання на туберкульоз.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку адвоката ОСОБА_6 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та задовольнити клопотання свого захисника.
Захисник ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки вважає клопотання не вмотивованим, та просив змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував з приводу задоволення клопотання прокурора.
Потерпілий підтримав клопотання прокурора.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження: прокурора, захисників, обвинувачених, суд приходить до висновку що клопотання прокурора підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваних переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, в даному кримінальному провадженні.
Під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшились.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , в їх сукупності, зокрема їх вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних стосунків, суд приходить до висновку про доведеність у клопотанні прокурора ризику можливості обвинувачених переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання обвинувачених під вартою, оскільки жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд -
у х в а л и в :
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №3 - задовольнити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 - відмовити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 відмовити.
Продовжити обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 строк тримання під вартою на шістдесят днів до 10 січня 2019 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-