Справа № 550/948/18
Провадження №1-кп/550/139/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарях судового засідання - ОСОБА_2 ,
- ОСОБА_3 ,
за участю прокурора - ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.2018 р. за №0000250 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобідка Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, не придатного до військової служби в мирний час, обмежено придатного у воєнний час, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 153 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Суд визнає доведеним, що 02 серпня 2018 року, близько 21:30 години ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, з метою незаконного проникнення до житла, шляхом виймання віконних рам, без дозволу власника, проник до прихожої кімнати в будинку, що по АДРЕСА_2 , який відповідно договору купівлі-продажу будинку, посвідчений секретарем виконавчого комітету Филенківської сільської ради депутатів трудящих Чутівського району Полтавської області від 5 квітня 1969 року і зареєстрованого у реєстрі за №5 належить ОСОБА_8 , чим порушив недоторканість житла останнього в якому зареєстрована та фактично проживає ОСОБА_9 .
Вказаними діями, які виразились в незаконному проникненні до житла, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України.
Крім того, 02 серпня 2018 року, близько 21:30 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в будинку ОСОБА_8 , який розташований по АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті неприроднім способом, використовуючи свою фізичну перевагу і безпорадний стан ОСОБА_9 , тобто відсутність у останньої можливості чинити опір через похилий вік та стан здоров`я, застосовуючи до неї фізичне насильство, що виразилось в стисканні пальцями рук верхніх кінцівок, стегон та тулубу, розірвав халат та зняв нижню білизну з останньої, після чого хапаючи ОСОБА_9 за груди повалив її на диван в кімнаті, де вона відпочивала та тримаючи руки, тим самим подавляючи волю до опору, примусив останню задовольнити його статеву пристрасть неприроднім (орогенітальним) способом, шляхом взяття у порожнину роту статевий член.
В результаті застосування фізичного насильства ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_9 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синців шкіри лівої молочної залози, обох плечей та стегон, які кваліфікуються, як у своїй сукупності так і кожний окремо, як легкі тілесні ушкодження.
Вказаними діями, які виразилися в насильницькому задоволенні статевої пристрасті неприродним способом, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 153 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю та дав показання, що 02 серпня 2018 року, ввечері, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, гадаючи, що прийшов до будинку свого знайомого, проник до прихожої кімнати будинку, що розташований по АДРЕСА_2 через віконну раму, яка випала від його стуку. Також обвинувачений зазначив, що проникши до зазначеного будинку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, побачив ОСОБА_9 , яку примусив задовольнити його статеву пристрасть, а саме порвав її халат, кинув на диван, намагався задовольнити статеву пристрасть шляхом проникнення статевим членом у порожнину роту ОСОБА_9 .
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 також повідомила, що зі слів її матері ОСОБА_9 , яка наразі паралізована після інсульту, їй відомо, що ввечері 02 серпня 2018 року ОСОБА_9 знаходилась у своєму будинку разом зі своїм чоловіком ОСОБА_8 , який паралізований. Близько 21 години ОСОБА_9 почула, як в двері хтось постукав. Поки ОСОБА_9 дійшла до дверей, що б відчинити, обвинувачений ОСОБА_7 вибив віконну раму та проник до будинку. Після того, як ОСОБА_7 проник до будинку, він повідомив, що це перевірка газового лічильника та змушував її записувати показники газового лічильника. Потім ОСОБА_7 зірвав з ОСОБА_9 халат та зняв білизну, стискав руками її тулуб та груди, повалив її на диван та почав намагатись задовольнити статеву пристрасть шляхом проникнення статевим членом у порожнину роту ОСОБА_9 .
Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченого та потерпілої про обставини вчинення кримінальних правопорушень, суд вважає ці показання достовірними.
З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження та обмежився допитом обвинуваченого та потерпілої та вивченням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, так як показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчинені злочинів передбачених ч. 1 ст. 162 КК України - в незаконному проникненні до житла та ч. 1 ст. 153 КК України - в насильницькому задоволенні статевої пристрасті неприродним способом.
Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , а так само обставин, які б виключали злочинність його діяння, або були б підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, керується положеннями ст.ст. 50, 65 КК України якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної чистини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
У відповідності до класифікації злочинів, визначеної ст. 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_7 , передбачений ч. 1 ст. 162 КК України, є злочином невеликої тяжкості, а вчинений ОСОБА_7 злочин, передбачений ч. 1 ст. 153 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , встановлено що він: згідно довідки виконкому Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області №320 від 06.08.2018 р. ОСОБА_7 проживає разом з батьками в приватному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в даний час ніде не працює, компрометуючих матеріалів на ОСОБА_7 сільська рада не має; згідно довідки Краснокутської ЦРЛ Харківської області на обліку у лікаря нарколога не перебуває, знаходиться на консультативному обліку у лікаря психіатра з діагнозом: Легка розумова відсталість; згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №893 від 07.08.2018 р. не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.
Згідно досудової доповіді Чутівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 01.11.2018 року, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , у відповідності до п. 6, 13 ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, яка перебуває у безпорадному стані та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обираючи ОСОБА_7 вид та міру покарання суд, крім загальних засад призначення покарання, також керується принципом пропорційності заходу покарання переслідуваній меті, розтлумачений у п. 38 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 р. згідно якого для того, що б втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар» для особи.
Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої, яка просила застосувати до обвинуваченого максимально сурове покарання, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що в результаті кримінального правопорушення ОСОБА_9 перенесла інсульт та її паралізувало, а також те, що кримінальне правопорушення вчинено у будинку, де у сусідній кімнаті знаходився паралізований чоловік ОСОБА_9 ОСОБА_8 , висновок досудової доповіді органу пробації, а також враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд дійшов висновку, що виправлення засудженого без ізоляції від суспільства є неможливим та вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі та в межах санкції ч. 1 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, якою визначено порядок призначення покарання за сукупністю злочинів.
Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення судово-дактилоскопічної експертизи у сумі 1144 грн., що підтверджується довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні №0000250.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Чутівського районного суду Полтавської області від 29.08.2018р. до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 28.10.2018 р. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 04.10.2018 р. дію запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту було продовжено до 02.12.2018 р. та ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 20.11.2018 р. дію запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту було продовжено по 19.01.2019 р. включно.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою.
Вирішуючи питання про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, враховуючи, що суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства та необхідність призначення до відбування ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, а також те, що існують ризики, передбачені п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому до набрання вироком законної сили у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно змінити дію запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою в умовах Державної установи «Полтавська державна установа виконання покарань № 23».
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України та ч. 1 ст. 153 КК України і призначити йому покарання:
-за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;
-за ч. 1 ст. 153 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 до відбування покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Речові докази по справі, після набрання вироком законної сили:
-Жіночий халат, який передано до кімнати зберігання речових доказів Чутівського ВП ГУНП в Полтавській області, повернути потерпілій, як їй належний.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-дактилоскопічної експертизи в сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири ) грн. 00 коп.
Змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду негайно.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з 04 грудня 2018 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону із змінами внесеними згідно із Законом від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року) зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме в період з 04 грудня 2018 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Чутівський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1