Постанова

11 грудня 2018 року

м. Київ
справа № 1628/1157/12

провадження № 51-10030 ск 18
Суддя Першої судової палати Касаційного кримінального суду ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 на вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 10 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 23 серпня 2018 року щодо ОСОБА_3 ,
встановила:
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2 ставить вимогу про скасування оскаржених судових рішень та закриття справи щодо ОСОБА_3 .
Положеннями п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України визначено, що апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".
Відповідно до ч. 2 ст. 387 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі КПК 1960 року) зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам ст. 350 КПК 1960 року.
Положеннями ст. 350 КПК 1960 року визначено, що в касаційній скарзі повинні зазначатися, зокрема: вирок, ухвала чи постанова, на які подається касаційна скарга, вказівка на те, в чому полягає незаконність оскаржуваного судового рішення та доводи на її обґрунтування, конкретне прохання особи, сформульоване з урахуванням того, які рішення суд касаційної інстанції вправі ухвалити відповідно до вимог ст. 396 КПК 1960 року.

Однак, касаційна скарга не відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 350 КПК 1960 року, оскільки необхідність скасування судових рішень захисник обґрунтовує порушенням Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, і не зазначає, які порушення, що відповідно ст. 398 КПК 1960 року є підставами для скасування або зміни судових рішень, допустили, на його думку, суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді кримінальної справи щодо ОСОБА_3 , а також у чому полягали саме такі порушення, та яким судом їх було допущено.

Касаційна скарга також не відповідає вимогам ч. 2 ст. 350 КПК 1960 року, відповідно до якої при обґрунтуванні захисником необхідності зміни чи скасування вироку, ухвали, постанови касаційна скарга повинна містити посилання на відповідні аркуші справи.
Згідно зі ст. 388 КПК 1960 року справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог ст.ст. 350, 384, 398 КПК 1960 року не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Відмова у витребуванні справи не перешкоджає її витребуванню при повторному надходженні касаційної скарги за умови усунення зазначених у цій постанові недоліків і якщо скарга надійде у межах строку, визначеного у ст. 386 КПК 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні справи (скаржник має підтвердити, що він не пропустив цей місячний термін при повторному зверненні до суду).

Враховуючи викладене та керуючись п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України та ст. 388 КПК 1960 року,
ухвалила:
Відмовити захиснику ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 для перевірки в касаційному порядку.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1