Провадження № 11-сс/4808/45/18
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника-адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника ТзОВ «Граніт» - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2018 року про арешт майна, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2018 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт: на автомобіль марки «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ТзОВ «Граніт», шляхом заборони на його розпорядження та користування; на два гумові килимки чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, дві пари кайданок, дві гумові палиці «ПГ-М», які вилучені під час огляду місця події 21.10.2018 року.

Слідчий суддя виходив з того, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль марки «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 та вилучені з автомобіля речі, можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки містять на собі сліди злочину, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів, вважав арешт майна доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження.

Не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, представник володільця майна ТзОВ «Граніт» ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині арешту автомобіля марки «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ТзОВ «Граніт» та постановити нову ухвалу, якою автомобіль марки «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 передати на відповідальне зберігання ТзОВ «Граніт» до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що при накладенні арешту на майно слідчий суддя не врахував наступні фактори: правову підставу для арешту майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що слідчий ні в клопотанні, ні в судовому засіданні не довів необхідність в арешті транспортного засобу, а також не зазначив наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Крім того, слідчим суддею не взято до уваги лист директора ТзОВ «Граніт» з проханням не накладати арешт на автомобіль «Renault Logan» та передати його на відповідальне зберігання товариства, оскільки вказаний транспортний засіб використовується виключно в господарській діяльності та його відсутність призведе до змін в графіку роботи як самого товариства так і його працівників.

Під час апеляційного розгляду:

- представник ТзОВ «Граніт» - адвокат ОСОБА_8 просив задовольнити вимоги апеляційної скарги;

- прокурор вважав, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необґрунтованою, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Івано-Франківським ВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003824, внесеному в ЄРДР 21.10.2018 по факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.ч.1, 2 ст.186, ч.2 ст.146 КК України.

Зокрема, відомості про вчинення кримінальних правопорушень внесені до ЄРДР за заявою потерпілого ОСОБА_9 про те, що 21.10.2018 приблизно о 01:30 год. група невідомих осіб, перебуваючи по вул.Січових Стрільців у м. Івано-Франківську, з хуліганських мотивів вчинили з ним конфлікт, в ході якого спричинили заявнику тілесні ушкодження, а також того ж дня 21.10.2018 приблизно о 01:30 год. невідома особа, перебуваючи по вул. Січових Стрільців у м. Івано-Франківську, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито викрала його мобільний телефон марки «iPhone 6», із сім карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_2 , грошові кошти у сумі 1800 грн. та золотий ланцюжок із підвіскою. Крім того до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, про те, що ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_11 незаконно позбавили волі потерпілого ОСОБА_9 , утримуючи останнього в кайданках всередині автомобіля марки «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_12 від 21 жовтня 2018 року визнано речовим доказом автомобіль марки «Renault Logan», р.н. НОМЕР_1 .

25 жовтня 2018 року слідчий СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна: автомобіль марки «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , два гумові килимки чорного кольору, дві пари кайданок, дві гумові палиці «ПГ-М», з метою збереження речових доказів, а також у зв`язку з тим, що вказаний транспортний засіб є знаряддям вчинення злочину, передбаченого ст.146 ч.2 КК України.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст.170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу положення ч.1 ст.98 КПК України слідує, що лише після того, як слідчий, прокурор встановить належність певних матеріальних об`єктів до кримінального провадження (вони були знаряддям вчинення злочину, зберегли або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій), він складає вмотивовану постанову про визнання їх та приєднання до кримінального провадження як речових доказів.

Відповідно до положень абз.2 ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт автомобіль, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Задовольняючи клопотання про арешт майна в межах кримінального провадження №0003824, слідчий суддя встановив належну правову підставу, передбачену ч. 1 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на автомобіль, оскільки він відповідає критеріям ст. 98 КПК України - є знаряддям вчинення злочину, та прийшов до правильного висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, матеріали судового провадження, свідчать, що на даному етапі розслідування кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, і не вбачаються такі підстави і зі змісту апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ТзОВ «Граніт» - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2018 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді:

ОСОБА_4

ОСОБА_5