У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.02.2019 Справа №607/1559/19

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду в місті Тернополі клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :
До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 із клопотанням, в якому просить скасувати арешт на майно, а саме на автомобіль MAZDA XEDOS 6, номер кузова НОМЕР_1 , рік випуску 1996, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_4 , накладений Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2018 року у справі № 607/26087/18.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2018 року у справі № 607/26087/18 задоволено клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про арешт майна.

Накладено арешт на автомобіль MAZDA XEDOS 6, номер кузова НОМЕР_3 , рік випуску 1996, д.н.з. НОМЕР_2 , який зареєстровано за ОСОБА_4 . Дозволено зберігати даний автомобіль на території спеціалізованого майданчика по вул. Галицька, 40 у м. Тернополі.

Проте, eхвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.08.2018 року у справі № 607/16127/18 задоволено клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про арешт майна.

Накладено арешт на автомобіль MAZDA XEDOS 6, номер кузова НОМЕР_3 , рік випуску 1996, д.н.з. НОМЕР_4 , який зареєстровано за ОСОБА_4 . Дозволено зберігати даний автомобіль на території спеціалізованого майданчика по вул. Галицька, 40 у м. Тернополі.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 листопада 2018 року у справі № 607/22585/18 задоволено клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна. Скасувати арешт в частині користування майном, а саме на транспортний засіб MAZDA XEDOS 6, номер кузова НОМЕР_3 , рік випуску 1996, д.н.з. НОМЕР_4 , який зареєстрований за ОСОБА_4 , що накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (справа №607/16127/18, провадження 1 кс/607/7956/2018) від 20 серпня 2018 року у кримінальному провадженні N° 0001090 від 14 квітня 2018 року, передавши такий власнику на відповідальне зберігання.

Арешт в частині заборони відчуження та розпорядження транспортним засобом MAZDA XEDOS 6, номер кузова НОМЕР_3 , рік випуску 1996, д.н.з. НОМЕР_4 , який зареєстрований за ОСОБА_4 - залишити в силі.

Тобто слідчий не повідомив суду всіх відомих йому обставин справи, як і того факту, що на даний автомобіль вже накладено судом арешт.

Вважає, що при розгляді питання про арешт майна cудом першої інстанції допущено порушення ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, незаконного та необгрунтована накладено арешт на належне мені майно, що є втручання у мирне володіння майном.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Відповідно до положень Закону України «Про вндрення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо окремих питань накладення арешту на майно з метою усунення корупційних ризиків при його застосуванні» №769-УІІІ від 10.11.2015 року, який набрав чинності 11.12.2015 року, було викладено у новій редакції статтю 170 КПК України, в якій закріплені поняття, мета, завдання, підстави та обмеження щодо накладення арешту на майно.

Зокрема, частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Законність придбання спірного транспортного засобу ніким не оспорюється та не заперечується.

Свідоцтво про право власності на спірний транспортний засіб не скасовано, не визнано недійсним, а відтак вінє законним та добросовісним власником даного транспортного засобу.

Звертає увагу суду, що ОСОБА_4 у жодному кримінальному проваджені не перебуває у статусі підозрюваного, обвинуваченого, свідка та будь-якого відношення ні він, ні його транспортний засіб до даних кримінальних проваджень не має.

Не зрозуміло з яких підстав КПК України слідчий просив накласти арешт на мій транспортний засіб.

Жодних доказів, що його транспортний засіб був засобом вчинення будь якого злочину слідчим подано не було.

Якщо слідчий вважав, що на транспортний засіб слід накласти арешт, як на тимчасово вилучене майно, то звертаю увагу суду, що автомобіль MAZDA XEDOS 6 не є тимчасово вилученим майном, оскільки дане майно не було вилучене у спосіб передбачений законом.

Так, 16.08.2018 року, слідчий ОСОБА_7 перебравши на себе повноваження суду, під час обшуку наклав на даний транспортний засіб арешт і відібрав його у нього.

Не зрозумілим є те, з якою метою і для проведення яких слідчих дій потрібно було накладення арешту на автомобіль. І чому саме на його транспортний засіб????

Слід зазначити, що накладення арешту на належний йому транспортний засіб, який перебуває по вул. Галицька. 40 у м. Тернополі, зазнає значних пошкоджень, а я відповідно втрат майнового характеру, що становить втручання у його право власності, право мирного володіння майном та не є пропорційним між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи (так як він будь-якого відношення до даного кримінального провадження не має), що суперечить ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

За змістом положень ст. З КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначені положення Конституції України кореспондуються із ч. 1 ст. 9 КПК України, відповідно до якої, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вищевказані положення кримінального процесуального Закону кореспондуються із ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316.317.321 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП]), заява N 31107/96, п.58, ECHR 199-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п.42 та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49- 62, від 10 травня 2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спороннг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52, справа « East/West Alliance Limited» проти України заява від №19336/04 від 02.06.2014 року.) Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п.50, Series А N 98).

Так, у вищевказаних справах ЄСПЛ констатував, що будь-яке втручання повинно бути законним.

Встановлено, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази та докладні відомості, документи, в яких б наводились підстави для вилучення спірного автомобіля та його необхідності. В ухвалі суду про накладення арешту не наведено обґрунтованих причин накладення арешту, не зазначено про які - небудь порушення ним кримінального чи цивільного законодавства .

Такі дії органу досудового слідства та суду є неправомірними, недобросовісними, свавільними та становлять собою зловживання, наслідком чого є позбавлення мене майна у порушення усіх гарантів ст. 1 Протоколу першого Конвенції.

Таким чином, можна стверджувати, що я позбавлений належного йому автомобіля у свавільний спосіб, всупереч принципові верховенства права.

Крім того, слід зазначити, що таке втручання носить не короткостроковий характер, а такий, при якому позбавлений доступу до свого майна на невизначений строк.

Вважає, що для забезпечення «справедливого балансу» між інтересами суспільства та інтересами законного власника спірного автомобіль достатнього було накласти заборону відчуження без вилучення, транспортного засобу у мене та поміщення його на штраф майданчик, або відповідно компенсувати мені кошти за вилучений транспортний засіб, оскільки він та належний йому автомобіль будь-якого відношення до даного кримінального провадження не мають.

Таке забезпечення кримінального провадження порушення право мирного володіння майном, ст.1 Протоколу 1 Конвенції та не забезпечує пропорційного справедливого балансу між інтересами суспільства та особи.

Враховуючи вищевикладене обґрунтовано вважає, що знаходження автомобіля MAZDA XEDOS 6, номер кузова НОМЕР_1 , рік випуску 1996, д.н.з. НОМЕР_2 під забороною користування позбавляє його, як власника можливості користуватися своїм власним майном, є втручанням у мирне володінням майном. У даному кримінальному провадженні відсутні будь-які докази вчинення саме ним кримінального правопорушення, чи вчинення кримінального правопорушення з використанням його транспортного засобу, що порушує його безумовне право власності та суперечить ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слід також зазначити, що в листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року №223-558/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» зазначено, що до осіб, які не є підозрюваними, обвинуваченими, або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, не може бути прийнято рішення про арешт майна, в тому числі і тоді, коли у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, проте ця особа не є підозрюваною.

Крім того, відповідно до роз`яснень у розділі другому п. 2.6 п. 2 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження проведеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ за 2014 рік, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Щодо осіб, які не є підозрюваними, обвинуваченими або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Також із анологічних правовідносин висловив свою позицію ЄСПЛ в справі «Христов проти України» Khristov v. Ukraine, згідно якої випливає, що суд повинен встановити підтримання «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар».

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
...Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.».

Відповідно до ст. 174 КПК України: «1. Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володїїіець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

З огляду на те, що ОСОБА_4 є власником (добросовісним набувачем) вищезазначеного транспортного засобу, не є підозрюваним (якому у порядку ст. ст. 276-279 КПК України повідомлено про підозру), ані особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, вважає, що наявні всі підстави для скасування ухвали суду та звільнення майна з під арешту.

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій просить скасувати частково арешт на майно, а саме на автомобіль MAZDA XEDOS 6, номер кузова НОМЕР_3 , рік випуску 1996, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_4 , накладений Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2018 року у справі 607/26087/І8;

Повернути автомобіль марки MAZDA XEDOS 6, номер кузова НОМЕР_3 , рік випуску 1996, д.н.з. НОМЕР_2 його законному власнику - ОСОБА_4 на відповідальне зберігання, просить розглядати клопотання у його відсутності.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити частково, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено, на даний час із автомобілем марки MAZDA XEDOS 6, номер кузова НОМЕР_3 , рік випуску 1996, д.н.з. НОМЕР_4 , який зареєстрований за ОСОБА_4 , проведено необхідні експертизи, тому слід скасувати частково арешт на автомобіль марки MAZDA XEDOS 6, номер кузова НОМЕР_3 , рік випуску 1996, д.н.з. НОМЕР_4 , накладений у кримінальному провадженні №0003640 від 12.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 14 грудня 2018 року по справі № 607/26087/18, а саме дозволити зберігання вказаного автомобіля у ОСОБА_4 , повернувши йому цей автомобіль без скасування арешту у частині відчуження, розпорядження та експлуатації цього автомобіля.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати частково арешт на автомобіль MAZDA XEDOS 6, номер кузова НОМЕР_3 , рік випуску 1996, д.н.з. НОМЕР_4 , який зареєстрований за ОСОБА_4 , накладений у кримінальному провадженні №0003640 від 12.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 14 грудня 2018 року по справі № 607/26087/18, а саме дозволити зберігання вказаного автомобіля у ОСОБА_4 , повернувши йому цей автомобіль без скасування арешту у частині відчуження, розпорядження та експлуатації цього автомобіля.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала є остаточною оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1