Ухвала

Іменем України
14 лютого 2019 року

м. Київ
Справа № 756/9514/15-к
Провадження № 51 115 км 17

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні матеріали провадження щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , та за адресою: АДРЕСА_3 ,
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року щодо нього,
встановив:
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 186 ч. 2, ст. 304 ч. 1, ст. 70 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки і на нього покладено відповідні обов`язки.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року задоволено подання Оболонського РВ КВІ в м. Києві, скасовано звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та направлено його для відбування покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року за ст. 186 ч. 2, ст. 304 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. Строк відбування покарання вказано рахувати з моменту його затримання.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвали судів обох інстанцій, постановлених за поданням Оболонського РВ КВІ в м. Києва про скасування його звільнення від відбування покарання з випробуванням, та звільнити його з місць позбавлення волі. Вказує на допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час розгляду подання судом першої інстанції, зокрема на те, що розгляд відбувся без його участі та без участі захисника. Вважає, що судом не були з`ясовані обставини справи, на перевірено причини його неявки до КВІ та зроблено передчасний висновок про необхідність скасування його звільнення від відбування покарання з випробуванням. Зазначає, що у матеріалах провадження наявні дані про його захворювання, пов`язані з психічними розладами, у зв`язку із чим участь захисника у вказаному кримінальному провадженні є обов`язковою, чого судом першої інстанції враховано не було та розгляд подання проведено без участі захисника.
Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні вважав касаційну скаргу обґрунтованою та просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні вважала, що оскаржені ОСОБА_6 судові рішення не можуть бути предметом касаційного розгляду, у зв`язку із чим касаційне провадження необхідно закрити.
Заслухавши доповідь судді, колегія суддів дійшла висновку, що провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року щодо нього необхідно передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду з огляду на таке.

Відповідно до частини другої ст. 434 - 1 КПК України суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає таке кримінальне провадження на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи іншої об`єднаної палати.
Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено право особи на касаційне оскарження у визначених законом випадках.
Перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, наведений у статті 424 КПК України. Частиною другою цієї статті передбачено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. (ст. 3 ч.1 п. 10 КПК України)
Вирішення судом питання скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком (ст. 537 ч. 1 п. 8 КПК України) є однією з процесуальних дій у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, а тому постановлені рішення за вказаною процедурою відповідно до ст. 424 КПК України можуть бути оскаржені в касаційному порядку як такі, що перешкоджають подальшому кримінальному провадженню.
Відповідно частини четвертої статті 424 КПК України не підлягають оскарженню в касаційному порядку ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку та ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу. Інших заборон стаття 424 КПК України, а також і глава 32 КПК України «Провадження в суді касаційної інстанції» щодо оскарження судових рішень в касаційному порядку не містять.
Стаття 539 КПК України визначає порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, та передбачає апеляційне оскарження постановлених в порядку цієї статті судових рішень. Питання касаційного оскарження судових рішень стаття 539 КПК України не регулює. Порядок касаційного оскарження судових рішень регулюється главою 32 КПК України, зокрема статтею 424 КПК України.
Даючи таке тлумачення щодо правозастосування положень ст. 424 ч. 2, ст. 537 ч. 1 п. 8, ст. 539 КПК України колегія суддів у вказаному провадженні поновила засудженому ОСОБА_6 строк касаційного оскарження ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року, відкрила касаційне провадження та призначила вказане провадження до розгляду в касаційному порядку на 14 лютого 2019 року.
Разом з тим, у раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду у складі колегії суддів Першої палати зроблено інший висновок щодо застосування норм права, передбачених ст. 424 ч. 2, ст. 537 ч. 1 п. 8, ст. 539 КПК України.
Так, ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 травня 2018 року (справа № 509/5181/15-к, провадження за касаційною скаргою № 51 - 5991 ск 18) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 01 лютого 2018 року щодо ОСОБА_9 на підставі ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України. Зі змісту цієї ухвали вбачається, що особою у касаційній скарзі було порушено питання про необхідність скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_9 , якою залишено без зміни ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року, якою скасовано звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року та направлено його для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки відповідно до цього вироку.
Обґрунтовуючи рішення про те, що ухвала Апеляційного суду Одеської області від 01 лютого 2018 року не підлягає оскарженню в касаційному порядку та застосовуючи положення ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України, колегія суддів проаналізувала вимоги кримінального процесуального закону, положення ст. 424 ч. 2 КПК України зокрема, та зазначила, що ухвала суду за наслідком розгляду клопотання, поданого на підставі ст. 537 ч. 1 п. 8 КПК України, відповідно до ст. 539 ч. 6 КПК України може бути оскаржена лише в апеляційному порядку, оскільки касаційне оскарження такої ухвали не передбачено цією нормою закону.

Висновок про те, що судові рішення, постановлені в порядку ст. 537 ч. 1 п. 8 КПК України, про направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком, не є предметом касаційного розгляду, сформульовано також в ухвалі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13 листопада 2018 року (справа № 89/670/15-к, провадження за касаційною скаргою № 51-2754 км18).
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
Враховуючи те, що колегія суддів у вказаному кримінальному провадженні вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати, а саме: ухвала колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 травня 2018 року (справа № 509/5181/15-к, провадження за касаційною скаргою № 51 - 5991 ск 18); ухвала колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13 листопада 2018 року (справа № 89/670/15-к, провадження за касаційною скаргою № 51-2754 км18), та з метою забезпечення єдності судової практики, провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року необхідно передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.
Керуючись ст. 434-1 ч. 2, ст. 434-2 КПК України, Суд
постановив:
Передати кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року щодо нього на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3