Ухвала

Іменем України
14 січня 2019 року

м. Київ
Справа № 489/4309/18

Провадження № 51 8636 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 15 серпня 2018 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2018 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність зацікавленої особи Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, викладених в його заяві від 23 березня 2018 року.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 15 серпня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді на підставі ст. 399 ч. 4 КПК України.
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку вказаних ухвал судів в касаційному порядку.
Перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії ухвал, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Так, ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2018 року не є судовим рішенням, яке відповідно ст. 424 ч. 2 КПК України може бути оскаржене в касаційному порядку, у зв`язку із чим в цій частині доводів касаційної скарги слід відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України.
Щодо оскарження ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження, то вказане судове рішення є предметом касаційного перегляду, проте в цій частині доводів касаційної скарги необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України з наступних підстав.
Стаття 309 КПК України визначає вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, і не передбачає можливості окремого оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні скарги щодо невнесення відомостей до ЄРДР.
Не передбачена така можливість і частиною третьою статті 307 КПК України, відповідно до якої ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
За змістом частини третьої статті 309 КПК України інші ухвали слідчого судді окремому оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, а отже законодавець визначив саме такий спосіб реалізації права особи на судовий контроль законності такого виду рішення слідчого судді, іншого ніж ті, що включені до статті 309 КПК України.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань, винесена в порядку ст. 307 КПК України, не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку та відповідно до вимог ст. 399 ч. 4 КПК України виніс ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження.
В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.
За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Безпідставними є доводи касаційної скарги про те, що постановлена ухвала слідчого судді не передбачена чинним КПК України, а тому підлягає перегляду в апеляційному порядку на загальних підставах з огляду на те, що постановлення такої ухвали передбачене пунктом 4 частини 2 статті 307 КПК України.
Враховуючи викладене, з касаційної скарги в частині оскарження ухвали апеляційного суду та наданих до неї судових рішень колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п.п. 1, 2 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 15 серпня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3