Справа № 362/7543/18
Провадження № 1-кп/362/203/19
ВИРОК

Іменем України

28.03.2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002032 від 16.11.2018 року за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків, Київської області, українець, громадянин України, який має середню освіту, не одружений, офіційно не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 15.11.2018 року близько 22 години 20 хвилин, перебуваючи в приміщенні торгівельного залу ТОВ «АТБ-маркет», розташованого за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Декабристів, буд. 182, де у останнього раптово виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу викрав чуже майно, що належить ТОВ «АТБ-маркет», а саме: жерстяну банку ікри «Камчадал» лососева зерниста, вагою 100 г., вартістю 202 гривні 80 копійок, вкількості 1 шт.,код кас 66403.

Після чого, ОСОБА_6 , сховав викрадений товар до лівої кишені своїх штанів та утримуючи його при собі, намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, однак, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг його закінчити з незалежних від його волі причин, оскільки був затриманий з викраденим майном працівниками охорони ТОВ «АТБ-маркет».

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України, закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

За таких обставин суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчинення якого обвинувачується особа, мало місце, містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України, і що у вчиненні цього злочину винен саме обвинувачений ОСОБА_4 .

27.12.2018 року між обвинуваченим та прокурором була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 2 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України, визнав повністю та показав, що в дійсності всі події та обставини, які зазначені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості викладені вірно. В скоєному щиро розкаявся. Не заперечував проти затвердження укладеної між ним та прокурором угоди на вищезазначених умовах.

Захисник в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження укладеної між обвинуваченим та прокурором угоди на вищезазначених умовах.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні підтримала умови угоди про визнання винуватості, укладеної між нею та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Представник потерпілого в заяві не заперечував щодо затвердження укладеної між обвинуваченим та прокурором угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468, ч. 4 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15,ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, укладення угоди є правомірним, та таким, що відповідає інтересам суспільства та держави.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, зокрема узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Загальною частиною КК.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0002032 від 16.11.2018 року та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Після перевірки угоди на відповідність діючому законодавству та за відсутності зазначених у ст. 474 КПК України підстав для відмови в їх затвердженні, суд вважає за необхідне угоду про визнання винуватості затвердити.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст.100, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Затвердити, укладену між підозрюваним ОСОБА_4 і прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості від 27 грудня 2018 року у кримінальному провадженні № 0002032 від 16.11.2018 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Речові докази: жерстяну банку ікри «Камчадал» лососева зерниста, вагою 100 гр, вартістю 202 гривні 80 копійок у кількості 1 шт., код 66403, диск марки «Videх`з відеозаписами з камер внутрішнього спостереження торгового залу ТОВ «АТБ маркет», який розташований за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Декабристів, 182, долучено до матеріалів кримінального провадження. - залишити за належністю як володільцю.

Вирок може бути оскаржено з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1