справа № 208/2146/17
№ провадження 1-кс/208/2597/18
УХВАЛА
Іменем України

22 листопада 2018 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_3 «про відвід прокурора та зобов`язання виконання ухвали слідчого судді від 12.09.2018 року» в межах кримінального провадження № 0000953 від 30.03.2016 року за ч. 4 ст. 358 КК України, -
встановив:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з заявою про відвід прокурора ОСОБА_4 від процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000953 та зобов`язання виконання ухвали слідчого судді від 12.09.2018 року.
На обґрунтування заяви зазначив, що 12.09.2018 року ухвалою слідчого судді була скасована постанова слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 24.04.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000953 від 30.03.2016 року за ч. 4 ст. 358 КК України, у мотивувальній частині ухвали були зазначені певні підстави її скасування.
На думку заявника, слідчий після поновлення досудового розслідування кримінального провадження № 0000953 не бере до уваги зазначені у вказаній ухвалі мотиви скасування постанови, не здійснює необхідні слідчі дії для повного та неупередженого розслідування кримінального провадження. Процесуальний керівник ОСОБА_4 , на думку заявника, підтримує бездіяльність слідчого та є упередженою, також ігнорує ухвалу слідчого судді від 12.09.2018 року.
У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав заяву з підстав, зазначених у її мотивувальній частині.
Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, вважала її такою, що не відповідає вимогам закону, вказала, що заявлений відвід має ознаки зловживання таким правом, оскільки ухвалою слідчого судді від 18.10.2018 року заявнику вже було відмовлено у її відводі.
Слідчий суддя, вивчивши заяву, заслухавши доводи учасників процесу, приходить до наступного.
Згідно ст. 77 КПК України, прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Попередня участь прокурора у цьому ж кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, як прокурора не є підставою для його відводу.
Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Доводи заявника щодо підстав відводу прокурора фактично зводяться до незгоди з її процесуальною діяльністю, що не може викликати обґрунтовані сумніви в її неупередженості. Законом передбачений вичерпний перелік підстав для відводу прокурора, будь-яка з них наразі відсутня.
Згідно вимог ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Тобто, враховуючи сферу дії принципу диспозитивності, процесуальний закон чітко зазначає у який спосіб суд, слідчий суддя вирішують питання. Таким чином, слідчий суддя має вирішувати питання, які віднесені до його повноважень процесуальним законом і саме в спосіб, передбачений процесуальними нормами.
Зобов`язання слідчого виконати ухвалу слідчого судді шляхом конкретної оцінки доказової бази кримінального провадження не охоплюються повноваженнями слідчого судді. Слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).
Керуючись викладеним та ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя -
ухвалив:
У задоволенні заяви ОСОБА_3 «про відвід прокурора та зобов`язання виконання ухвали слідчого судді від 12.09.2018 року» в межах кримінального провадження № 0000953 від 30.03.2016 року за ч. 4 ст. 358 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя ОСОБА_1