Справа № 595/1766/18
Провадження № 1-кп/603/39/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2019 р. м.Монастириська
Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000176 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2018 року,
про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіти середньої, не одруженого, не працюючого, учасника АТО, раніше судимого:
- 14.01.2016 року Бучацьким районним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн;
- 04 червня 2018 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк один рік,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
за участі:
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 , маючи непогашену судимість за вчинення умисного корисливого злочину проти власності, на шлях виправлення не став, а знову вчинив умисний злочин з корисливих мотивів.
24 травня 2018 року приблизно о 09 год. 00 хв. у ОСОБА_3 , під час перебування у домогосподарстві ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману. Так реалізовуючи свій злочинний намір обвинувачений ОСОБА_3 тоді ж і там же, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, шляхом зловживання довірою попросив у потерпілого ОСОБА_5 передати йому мобільний телефон під приводом здійснення дзвінка. ОСОБА_5 , не знаючи про злочинні наміри ОСОБА_3 , передав йому свій мобільний телефон марки «Aplle» iPhone 4S, вартістю 1266 гривень 33 коп., в якому знаходилась картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» ( НОМЕР_1 ) вартістю 50 гривень та який перебував у силіконовому чохлі фіолетового кольору вартістю 100 гривень, а той, скориставшись зайнятістю потерпілого покинув його домогосподарство, а мобільний телефон не повернув, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1416 грн. 33 коп.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду надав такі показання, що з 23 на 24 травня 2018 року перебував у гостях у потерпілого ОСОБА_5 . Зранку 24.05.2018 року попросив у потерпілого телефон, щоб зателефонувати матері та товаришу. ОСОБА_5 добровільно надав йому телефон і він, щоб не заважати потерпілому розмовляти із сусідкою, яка в цей час прийшла до потерпілого, вийшов на подвір`я і почав телефонувати до свого товариша та матері. Після того як він поговорив, поклав телефон до своєї кишені у штанах і не попрощавшись з потерпілим ОСОБА_5 пішов із його телефоном на зустріч із товаришем. Пізніше згадав, що не повернув потерпілому телефон і вирішив його повернути, однак цього не зробив, оскільки не міг пригадати де потерпілий проживає. Пізніше він замінив картку оператора мобільного зв`язку потерпілого на свою, а його картку та силіконовий чохол фіолетового кольору викинув у річку Стрипа.
Попри те, що зміст таких показань обвинуваченого ОСОБА_3 зводиться до невизнання ним своєї вини в інкримінованому йому злочині, однак обвинувачений під час судового розгляду зазначав, що вину у вчиненні злочину визнає повністю, а тому просив призначити якомога м`яке покарання.
Незважаючи на фактичне невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини суд вважає, що його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, доводиться показаннями потерпілого та свідків.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , пояснив, що 23.05.2018 ввечері повертався до свого дому з центру м.Бучач, та по дорозі зустрів ОСОБА_3 , одягненого у військову форму, почав з ним розмовляти, під час розмови дізнався, що ОСОБА_3 не має змоги добратися додому, а тому він запросив його до себе додому в гості, на що ОСОБА_3 погодився. Після того, як вони разом прийшли до житлового будинку потерпілого, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , його дружина - ОСОБА_8 , подала їм вечерю і ОСОБА_3 переночував у потерпілого. Зранку 24.05.2018 потерпілий розбудив ОСОБА_3 , після чого вони пішли снідати. Під час сніданку до потерпілого прийшла сусідка ОСОБА_9 , з якою вони почали спілкуватися. Під час розмови ОСОБА_3 попросив у потерпілого мобільний телефон, для того, щоб зателефонувати додому і той добровільно надав свій мобільний телефон ОСОБА_3 , після чого ОСОБА_3 вийшов з телефоном на вулицю. Спілкуючись з ОСОБА_9 , сусідка звернула увагу, що ОСОБА_3 дуже довго нема і запропонувала потерпілому подивитися де є ОСОБА_3 . Потерпілий вийшов з будинку на подвір`я, проте ОСОБА_3 там не було, на вулиці потерпілий теж не побачив ОСОБА_3 . Зрозумівши, що на вулиці немає ні ОСОБА_3 , ні його мобільного телефону, потерпілий повернувся в будинок, повідомив сусідці про відсутність ОСОБА_3 з його мобільним телефоном, зателефонував дружині ОСОБА_8 на стаціонарний робочий телефон та повідомив, що ОСОБА_3 попросив у нього телефон, щоб зателефонувати, отримавши телефон зник разом з ним. Після чого, потерпілий про факт заволодіння обвинуваченим його телефоном повідомив правоохоронні органи. Потерпілий претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, просив не карати його суворо.
Допитані в судовому засіданні свідки надали суду наступні показання.
Так, свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що в один із травневих днів, зранку, вона прийшла до житлового будинку свого сусіда ОСОБА_5 . Зайшовши в кімнату будинку, вона побачила, що за столом сидить ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , запитала потерпілого чи він має гостя. У відповідь ОСОБА_5 повідомив їй, що напередодні ввечері зустрів ОСОБА_3 , який не мав де заночувати, у зв`язку з чим ОСОБА_5 запросив його додому, нагодував і запропонував переночувати, на що ОСОБА_3 погодився. ОСОБА_9 сіла за стіл, почала розмовляти з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Під час розмови ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон, для того, щоб зателефонувати додому. ОСОБА_5 добровільно дав мобільний телефон ОСОБА_3 , після чого ОСОБА_3 вийшов з телефоном на вулицю. Розмовляючи з потерпілим, свідок зауважила, що ОСОБА_3 дуже довго немає і запропонувала ОСОБА_5 глянути, де ОСОБА_3 . Потерпілий вийшов з будинку та повернувшись повідомив, що на вулиці ні ОСОБА_3 , ні мобільного телефону немає.
Свідок ОСОБА_8 надала суду наступні показання, а саме, що 23.05.2018 року ввечері її чоловік ОСОБА_5 прийшов додому із гостем - ОСОБА_3 , повідомив, що ОСОБА_3 не має змоги добратися додому, потерпілий запросив ОСОБА_3 до себе додому в гості. Свідок подала вечерю, ОСОБА_3 переночував у їхньому житловому будинку. Зранку 24.05.2018 року ОСОБА_8 приготувала сніданок для чоловіка та ОСОБА_3 та пішла на роботу. Перебуваючи на роботі на стаціонарний робочий телефон зателефонував її чоловік ОСОБА_5 та повідомив, що ОСОБА_3 попросив у нього телефон, щоб зателефонувати і той добровільно дав свій телефон ОСОБА_3 , після чого ОСОБА_3 вийшов на вулицю з телефоном і не повернувся.
Свідок ОСОБА_10 суду повідомив, що 29.05.2018 року виконував спільно із ОСОБА_11 доручення старшого слідчого про запрошення громадянина ОСОБА_3 жителя села Осівці Бучацького району до слідчого відділення Бучацького ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області. Так повертаючись із села Осівці в селі Підзамочок біля сільської ради помітили ОСОБА_3 й запропонували йому проїхати до слідчого відділення Бучацького ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області на що останній погодився. У ОСОБА_3 в руках був мобільний телефон«Aplle» iPhone 4S білого кольору, який він добровільно видав, написавши письмову заяву.
Аналогічні показання під час судового розгляду надав свідок ОСОБА_11 .
Окрім зазначеного винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину також підтверджується іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:
-протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 29 травня 2018 року згідно якого до правоохоронних органів звернувся ОСОБА_5 та повідомив про те, що 24.05.2018 року гр. ОСОБА_3 вчинив крадіжку мобільного телефону«Aplle» iPhone 4S (а.м.к.п.100);
-заявою ОСОБА_3 адресованій начальнику Бучацького ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області від 29.05.2018 року згідно якої він добровільно видає мобільний телефон марки «Aplle» iPhone 4S, який ним 24.05.2018 року було викрадено у потерпілого ОСОБА_5 (а.м.к.п. 101);
-даними протоколу огляду речі від 29.05.2018 року, який складено старшим слідчим Слідчого відділення Бучацького ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 у присутності двох понятих, й з якого слідує, що оглянуто мобільний телефон марки «Aplle» iPhone 4S. Вказаний телефон білого кольору, без явних ушкоджень, в телефоні наявна СІМ-карта оператора ПрАТ «Київстар» із зображеним номером НОМЕР_2 . Мобільний телефон чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_3 . Із наявними у папці «Контакти» контактами та у папці «Фотографії» двома фотографіями потерпілого ОСОБА_5 . Вказаний телефон із СІМ-картою було вилучено та поміщено сейф-пакет експертної служби № 2431578 та опечатано (а.м.к.п. 102-106);
-заявою потерпілого ОСОБА_5 , що адресована начальнику Бучацького ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області від 01.09.2018 року згідно якої він добровільно видає коробку до мобільного телефону марки «Aplle» iPhone 4S, IMEI НОМЕР_3 (а.м.к.п. 119);
- даними протоколу огляду речі від 01.09.2018 року, який складено старшим слідчим Слідчого відділення Бучацького ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 у присутності двох понятих з якого слідує, що оглянуто коробку до мобільного телефону марки «Aplle» iPhone 4S білого кольору. Проведеним оглядом встановлено, що коробка складається з двох частин. На верхній частині наявне зображення телефону iPhone 4S, а на нижній наявна наклейка білого кольору з надписом: «MD244C/4 iPhone 4S, White/Blfnc, 32 Gb, Designet by Apple in California, Assembled in China Model A 1387 (1p) Part No. MD244C/A (S) Serial No/ DNPH41PSDTDD IMEI/IMED 26414» (а.м.к.п. 116-117);
-висновком судово-товарознавчої експертизи від 21.08.2018 р., з якого вбачається, що ринкова вартість мобільного телефону марки «Aplle» iPhone 4S моделі «А1387», станом на 24 травня 2018 року, при умові працездатності, могла становити 1266,33 грн. (а.м.к.п. 109-115);
-даними протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 04.06.2018 р., який складено старшим слідчим Слідчого відділення Бучацького ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 за участю потерпілого ОСОБА_5 в присутності двох понятих, згідно якого потерпілий заявив, що впізнає за рисами обличчя особу, яка викрала у нього телефон і вказав, що дана особа зображена на фотокартці під номером 2 (а.м.к.п. 179-181). Згідно довідки до цього протоколу на фотознімку під номером 2 зображений громадянин ОСОБА_3 , тобто обвинувачений у кримінальному провадженні (а.м.к.п.182);
-даними протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 04.06.2018 р., який складено старшим слідчим Слідчого відділення Бучацького ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 за участю свідка ОСОБА_9 в присутності двох понятих, згідно якого свідок заявила, що впізнає за рисами обличчя особу, яка викрала в ОСОБА_5 мобільний телефон і вказала, що дана особа зображена на фотокартці під номером 1 (а.м.к.п. 165-167). Згідно довідки до цього протоколу на фотознімку під номером 1 зображений громадянин ОСОБА_3 , тобто обвинувачений у кримінальному провадженні (а.м.к.п.168);
-даними протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 04.06.2018 р., який складено старшим слідчим Слідчого відділення Бучацького ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 за участю свідка ОСОБА_8 в присутності двох понятих, згідно якого свідок заявила, що впізнає за рисами обличчя особу, яка перебувала з 23 по 24 травня 2018 року у її будинку і вказала, що дана особа зображена на фотокартці під номером 4 (а.м.к.п. 172-174). Згідно довідки до цього протоколу на фотознімку під номером 4 зображений громадянин ОСОБА_3 тобто обвинувачений у кримінальному провадженні (а.м.к.п.178 );
-даними довідки фізичної особи-підприємця ОСОБА_13 , з якої слідує, що вартість силіконового чохла до мобільного телефону марки iPhone 4S станом на 24.05.2018 року становила 100 грн.;
-даними довідки фізичної особи-підприємця ОСОБА_14 , з якої слідує, що вартість СІМ-карти (стартового пакету) оператора ПрАТ «Київстар» станом на 24.05.2018 року становила 50 грн.
Суд оцінюючи подані стороною обвинувачення докази, повинен перевірити їх на предмет належності, тобто встановити чи підтверджують ці докази існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зобов`язаний перевірити чи відповідають ці докази стандарту допустимості, а сукупність усіх зібраних доказів оцінити з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.
Отже, оцінюючи протоколи слідчих дій та долучених до них матеріалів, у яких відображені проведені слідчим процесуальні дії, суд вважає їх такими, що спроможні підтверджувати винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 .
Як убачається із протоколів огляду речей від 29.05.2018 року та 01.09.2018 року, яким оглянуто мобільний телефон марки «Aplle» iPhone 4S, IMEI НОМЕР_3 та коробку від нього, вони складені уповноваженою на те службовою особою старшим слідчим ОСОБА_12 в присутності понятих. Протоколи містять детальний опис проведених процесуальних дій та виявлену на підставі огляду речей ідентифікуючу ці речі інформацію. Протоколи за формою та змістом відповідають статтям 103-104, 106 КПК України. Огляди проведені відповідно до правил встановлених у ст. 237 КПК України. Протоколи підписані усіма учасниками, що брали участь у проведенні огляду, зауважень ні від кого з учасників не надходило.
Протоколи пред`явлення для впізнання за фотознімками від 04.06.2018 року складені слідчим у присутності понятих. У протоколах слідчим докладно викладено умови та результати слідчих дій. Протоколи за формою та змістом відповідають вимогам процесуального закону. Слідчі дії проведенні із цілковитим дотримання порядку, що передбачений ст. 228 КПК України. Процесуальні документи підписані усіма учасниками, що брали участь в слідчій дії, зауважень ні від кого з учасників не надходило. Під час судового засідання сторона захисту не висловлювала жодних сумнівів щодо їх достовірності.
Оцінюючи показання свідків та потерпілого, суд вважає їх послідовними, чіткими, взаємоузгодженими між собою, що містять інформацію про винуватість ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині). Показання отримані судом під час судового розгляду - безпосередньо, відповідно до вимог ст. 22 КПК України, із дотриманням правил допиту свідка та потерпілого, передбачених статтями 352, 353 КПК України. Зміст цих показань в цілому узгоджується із іншими доказами.
Висновок судово-товарознавчої експертизи від 21.08.2018 року, оформлений на відповідному бланку експертної установи і підписаний атестованим експертом, який проводив експертне дослідження та має відповідні фахові знання у відповідній галузі та є компетентним та кваліфікованим. Містить детальний опис проведеного дослідження з посиланням на обрані методики дослідження. У висновку повно та розгорнуто описано відповідь на поставлене експерту запитання, зазначено інформацію про попередження експерта про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України. Висновок експерта за формою та змістом відповідає вимогам статей 101, 102 КПК України.
Інформація, що відображена у довідках суб`єктів підприємницької діяльності щодо вартості чохла та СІМ-карти на момент вчинення кримінального правопорушення (злочину) жодного сумніву в учасників кримінального провадження не викликала та не заперечувалася, а відтак суд інформацію про вартість цих предметів вважає достовірною.
Порушень процесуального порядку при збиранні органом досудового розслідування доказів судом не встановлено.
Жодних заперечень або клопотань сторона захисту не заявляла, як і не порушувала питання щодо визнання цих доказів недопустимими.
Таким чином, оцінюючи подані стороною обвинувачення докази, суд вважає їх достатніми для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 , поза розумним сумнівом, що підтверджується чіткими, повними, безсумнівними, послідовними, взаємоузгоджуваними між собою доказами, що відповідають стандарту належності та допустимості.
Оцінюючи показання обвинуваченого з приводу відсутності у нього умислу направленого на незаконність заволодіння телефоном потерпілого та намаганням його повернути, суд визнає їх неправдивими та розцінює як спосіб захисту, що спрямований на уникнення відповідальності за вчинений злочин, оскільки впродовж п`яти днів (з 24 до 29 травня) обвинувачений жодних ефективних дій спрямованих на повернення потерпілому мобільного телефону не вчинив, правоохоронних органів про вказаний факт не повідомив. Більше того, викинув сім карту та чохол, що свідчить про відсутність наміру повертати майно потерпілому.
За таких обставин, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами процесуальних прав, дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним стороною обвинувачення факт події кримінального правопорушення (злочину) та винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні цього кримінального правопорушення (злочину).
З огляду на викладене, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ознаками ч. 2 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненому повторно.
У разі визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), суд у відповідності до ч. 3 ст. 374 КПК України, окрім іншого, зазначає мотиви призначення покарання.
Відповідно до положень статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Таке покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Отже, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний корисливий злочин проти власності в період непогашеної судимості, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_3 неодружений, не працює, притягується до кримінальної відповідальності не вперше, за місцем проживання негативно не характеризується (а.м.к.п. 190), учасник АТО (а.м.к.п. 186), на обліку в лікаря нарколога та під наглядом лікаря психіатра не перебуває (а.м.к.п.191-192).
До обставин, які обтяжують покарання суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Що стосується обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає за доцільне вказати про таке.
Щире розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Активне сприяння розкриттю злочину - це будь-які дії особи, яка вчинила злочин, що мають на меті надати допомогу правоохоронним органам у встановленні обставин даної справи, а також осіб, які брали участь у вчиненні злочину або були причетні до нього.
Із змісту наданих обвинуваченим показань, як уже зазначалося вище, випливає, що обвинувачений ОСОБА_3 вини у вчиненому ним злочині не визнав, а твердження його про визнання вини є формальним, не підтверджується поведінкою винного під час судового розгляду. Так в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про щире каяття та активне сприяння у розкриті злочину, що виразилося в усвідомленні своєї вини у вчиненому злочині, осуді своєї поведінки та прагненні примиритися із потерпілим та продемонструвати готовність понести справедливе покарання, сприянні органам досудового розслідування у проведенні слідчих та процесуальних дій. Визнання вини обвинуваченим під тиском зібраних доказів, попри відсутність щирого каяття, лише вказує про формальність такого визнання.
За таких обставин, суд не визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Під час судового розгляду встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має та просить його суворо не карати.
Отже, враховуючи усі без виключення вищевказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі на строк, що наближений до мінімального, яке слід відбувати реально.
За таких обставин, підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_3 суд не вбачає, оскільки це вважатиметься явно несправедливим внаслідок м`якості та недостатнім для досягнення мети покарання.
Саме таке покарання на переконання суду буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , запобігатиме вчиненню новим злочинам, а також відповідатиме принципам справедливості, співмірності, невідворотності покарання за вчинене діяння.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
В матеріалах кримінального провадження є вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 04.06.2018 року, згідно якого ОСОБА_3 призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік.
ОСОБА_3 , в даному кримінальному провадженні вчинив злочин до постановлення вироку Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 04.06.2018 року.
Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_3 , слід призначити покарання шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком суду та вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 04.06.2018 року, зарахувавши в строк відбутого покарання ту частину покарання, що відбута ОСОБА_3 за вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 04.06.2018 року тобто з 04.06.2018 року до 24 вересня 2018 року.
Водночас у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
При цьому, раніше обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжений згідно ухвали Монастириського районного суду Тернопільської області від 10 січня 2018 року до 10 березня 2019 року, - продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців тобто до 17 березня 2019 року.
У матеріалах кримінального провадження відсутні дані про цивільний позов.
З обвинувального акту вбачається, що по кримінальному провадженні понесені процесуальні витрати за проведення експертизи в зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.
Зокрема, проведена судова-товарознавча експертиза № 6-622/18 від 21.08.2018 року, вартість якої становить 572 грн. 00 коп.
Відтак, ці процесуальні витрати в сумі 572 грн. 00 коп. на залучення експерта за ініціативою сторони обвинувачення, відповідно до ч. 2 ст. 122 та ч. 2 ст. 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.
Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
З огляду на вищевказане, керуючись статтями 8, 129 Конституції України, статтями 369, 371, 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 04.06.2018 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці. Зарахувати в строк відбутого покарання ту частину покарання, що відбута ОСОБА_3 за вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 04.06.2018 року тобто з 04.06.2018 року до 24 вересня 2018 року.
У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 24 вересня 2018 року до 17 січня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжений згідно ухвали Монастириського районного суду Тернопільської області від 10 січня 2018 року до 10 березня 2019 року, - продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців тобто до 17 березня 2019 року.
Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави із відповідним призначенням платежів процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи, а саме: товарознавчої №6-622/18 від 21 серпня 2018 року в сумі 572, 00 грн.
Речові докази:
Коробку до мобільного телефону марки «Aplle» iPhone 4S білого кольору, що складається з двох частин на верхній частині наявне зображення телефону iPhone 4S, а на нижній наявна наклейка білого кольору з надписом: «MD244C/4 iPhone 4S, White/Blfnc, 32 Gb, Designet by Apple in California, Assembled in China Model A 1387 (1p) Part No. MD244C/A (S) Serial No/ DNPH41PSDTDD IMEI/IMED 26414», мобільний телефон марки «Aplle» iPhone 4S, білого кольору, без явних ушкоджень, що передані згідно розписки потерпілому ОСОБА_5 , після набранням вироком законної сили залишити в його розпорядженні.
СІМ-карту оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_4 та чохол клавіатуру чорного кольору, що зберігається у камері зберігання речових доказів Бучацького ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1