Ухвала

іменем України
2 квітня 2019 року

м. Київ
справа № 721/490/16-к
провадження № 51-892км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 5 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 5 червня 2018 року.
встановив:
За постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 5 травня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року та звільнення від відбування покарання.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 5 червня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без зміни.
У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про скасування зазначених судових рішень та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Вважає, що суди неправильно розтлумачили пункт «в» статті 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», і до його підзахисного може бути застосовано пункт «в» статті 1 цього Закону, оскільки вчинений ним у період іспитового строку злочин належить до злочинів середньої тяжкості та він має дитину, якій не виповнилося 18 років.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив закрити касаційне провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою захисника засудженого підлягає закриттю з таких підстав.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, за вироком Путильського районного суду Чернівецької області від 7 вересня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за частиною 2 статті 296 Кримінального кодексу України (далі КК) у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі статей 71, 78 КК із врахуванням невідбутого покарання за вироком Путильського районного суду Чернівецької області від 12 червня 2014 року за частиною 3 статті 185 КК, яким ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, шляхом складання вироків та часткового складання покарань призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Під час відбування засудженим покарання у Чернівецькій установі виконання покарань № 33 його захисник звернувся до суду із заявою про застосування до ОСОБА_6 пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» на стадії виконання вироку.
За постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 5 травня 2018 року, яку залишив без зміни Апеляційний суд Чернівецької області ухвалою від 5 червня 2018 року, відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення від відбування покарання.
У правовому висновку від 23 січня 2019 року у справі № 51-38кс18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до положень пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України в редакції Закону № 1401-VIII право особи на касаційне оскарження судового рішення в кримінальному провадженні має обмежений характер та реалізується виключно у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК).
Судові рішення щодо застосування амністії, постановлені на стадії виконання вироку, не можуть бути оскаржені в касаційному порядку, оскільки у КПК не передбачено права особи на їх касаційне оскарження.
З огляду на положення частини 1 статті 36 Закону України від

2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» щодо єдності судової практики та відповідно до частини 6 статті 13 цього Закону суди зобов`язані дотримуватися правозастосовної практики у справах щодо тотожного предмета оскарження, яким у цьому випадку є перегляд судових рішень щодо застосування Закону про амністію як предмета касаційного оскарження.

Таким чином, враховуючи, що касаційне провадження відкрите за касаційною скаргою на судові рішення, які не можуть бути предметом касаційного оскарження, доводи захисника про безпідставну відмову у застосуванні до його підзахисного закону про амністію в касаційному порядку не перевіряються.
Отже, касаційне провадження має бути закрито.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
постановив:
Касаційне провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 5 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 5 червня 2018 року закрити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3