АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/165/19 Справа № 705/81/17 Категорія: ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 вересня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Родниківка Уманського району Черкаської області, громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України у зв`язку з недоведеністю його вчинення та виправдано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вона 05.10.2016 близько 17 год. в АДРЕСА_2 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, з метою викрадення чужого майна намагалася викрасти каченят у кількості 20 шт. віком близько 2 місяців, що належать ОСОБА_9 і відповідно до довідки ФОП ОСОБА_10 - вартість одного каченяти складає 37 грн., та після того, як вона почала переганяти їх до свого домоволодіння по АДРЕСА_3 , була помічена ОСОБА_11 , яка почала їй кричати, щоб та повернула каченят на місце. У подальшому ОСОБА_7 незважаючи на те, що була помічена сторонньою особою, продовжила свої злочинні дії, загнала каченят до подвір`я власного домоволодіння, і в подальшому мала намір загнати їх до власного сараю, однак не змогла довести свій злочинний умисел до кінця, так як ОСОБА_11 вступила з нею в суперечку, в ході якої ОСОБА_7 нанесла ОСОБА_11 3 удари віником по руці, спричинивши при цьому фізичний біль. У подальшому ОСОБА_11 повернула каченят на місце.

Своїми злочинними діями ОСОБА_7 могла спричинити потерпілій матеріального збитку на загальну суму 740 грн.

Вказані дії обвинуваченої ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України - незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна.

Судом першої інстанції, дотримуючись принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, встановленого ст. 63 Конституції України та ст. 17 КПК України, виправдано ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується, на підставі п. 1 ч.1 ст. 373 КПК України.

Виправдовуючи ОСОБА_7 , суд виходив з тих міркувань, що доводи сторони обвинувачення не знайшли свого об`єктивного підтвердження, оскільки грунтуються лише на припущеннях та на доказах, що були здобуті з порушенням процесуального закону, та не відповідають критеріям допустимості. При цьому, з врахуванням стабільної позиції сторони захисту і, зокрема, обвинуваченої ОСОБА_7 , щодо її непричетності до вчинення незакінченого замаху на відкрите викрадення майна потерпілої та незаконність дій працівників правоохоронного органу, приймаючи до уваги вимоги ст. 62 Конституції України, суд прийшов до висновку, що доказів стороною обвинувачення на підтвердження наявності умислу на відкрите викрадення чужого майна, не надано, а усі сумніви стосовно доказування вини трактуються на користь обвинуваченої. Інших доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість обвинуваченої у вчиненні відповідного діяння, суду не надано.

Також, судом визнано неналежним і недопустимим доказом протокол огляду місця події від 20.10.2016 з таблицею зображень, оскільки він отриманий без додержання встановленого КПК України порядку та не підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Крім того, судом не допущено як доказ відомості, що містяться в письмових доказах та в показаннях потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , оскільки на підставі ч. 12 ст. 290 КПК України сторона обвинувачення не здійснила їх відкриття стороні захисту.

Судом звернуто увагу на те, що прокурором в судовому засіданні, за допомогою належних і допустимих доказів не доведено наявність об`єкта (предмету) злочинного посягання відкритого викрадення чужого майна, незакінчений замах на вчинення якого інкримінується обвинуваченій (вид та порода (гуси, качки і якої саме породи); кількість; індивідуальні характеристики та вартість, тощо). Зокрема, слідчим визначено суму матеріальної шкоди, яка могла бути завдана потерпілій ОСОБА_9 внаслідок кримінального правопорушення, з джерела фактичних даних, яке не передбачене нормами КПК України та не виконано встановленого законом обов`язку щодо звернення до експерта для проведення товарознавчої експертизи для з`ясування вартості предмету злочину з метою визначення розміру матеріальних збитків, що могли бути завдані потерпілій. У зв`язку із наведеними обставинами, суд визнав надану прокурором Довідку, видану 21.10.2016 фізичною особою підприємцем ОСОБА_10 , - недопустимим доказом щодо розміру матеріальних збитків відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, оскільки він отриманий без додержання порядку, встановленого цим Кодексом.

При цьому, судом зазначено про те, що сторона обвинувачення не надала суду жодного належного і допустимого, переконливого та достовірного доказу щодо існування предмету кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , а саме: двадцяти каченят, віком приблизно 2 місяці, певного кольору та певної породи, що належать потерпілій ОСОБА_9 станом на 05.10.2016.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Просить повторно дослідивши обставини встановлені під час кримінального провадження, перелік яких наведено в апеляційній скарзі, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України та засудити до 1 року обмеження волі.

Зазначає, що вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 370, 374 КПК України та роз`ясненням, що містяться в постанові Пленуму ВСУ № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку».

Зокрема, стверджує, що судом помилково визнано неналежним та недопустимим доказом протокол огляду місця події від 20.10.2016, оскільки він відповідає вимогам КПК України та складений уповноваженою на те особою.

Щодо висновків суду на не встановлення органом досудового розслідування об`єкту злочинного посягання, зазначає, що в матеріалах кримінального провадження міститься довідка про вартість каченят та опитані потерпіла, свідки з приводу їх зовнішніх ознак, кількості, розмірів, тощо.

Звертає увагу на помилковість доводів суду щодо недопустимості як доказів показань потерпілої та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , з огляду на те, що ОСОБА_7 не вручено підозру та не відкрито матеріали досудового розслідування. На думку прокурора, обвинуваченій ОСОБА_7 вручалась підозра, однак остання відмовилась підписатись про факт її отримання в присутності двох понятих. Крім того, обвинуваченій відкривались матеріали кримінального провадження, однак вона відмовилась надати письмове підтвердження цьому.

З огляду на наведене, допущені судом порушення, відсутність належного аналізу доказів у сукупності, упередженість при їх оцінці, однобічне та неповне дослідження доказів, на думку апелянта, не вказують на законність рішення про виправлення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України.

В зміненій апеляційній скарзі, направленій на електронну адресу Апеляційного суду Черкаської області 20.11.2018, прокурор просить скасувати вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.09.2018 щодо ОСОБА_7 через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції.

Зокрема, зазначає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується доказами, безпосередньо дослідженими судом першої інстанції, а саме: витягом з кримінального провадження № 0000698; протоколом огляду місця події від 20.10.2016; довідкою за підписом фізичної особи підприємця ОСОБА_10 ; постановою про уточнення суми збитків від 24.10.2016; клопотанням про проведення обшуку від 02.12.2016; ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.12.2016 про дозвіл на проведення обшуку; протоколом обшуку від 17.12.2016.

Інші доводи сторони обвинувачення є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі.

Крім того, апелянт наполягає на повторному досліджені обставин встановлених під час кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилась, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується відстеженням руху поштових відправлень з офіційного сайту Укрпошти (https://ukrposhta.ua).

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора в підтримку зміненої апеляційної скарги в повному обсязі, думку обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог сторони обвинувачення, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши останнє слово обвинуваченої ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи зміненої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 415 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для скасування рішення суду першої інстанції з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, а саме якщо:

1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412цього Кодексу;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;

3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Прокурор в зміненій апеляційній скарзі та під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції не посилається на жодну із наведених підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги прокурора виходять за межі процесуальних можливостей апеляційного суду, визначених кримінальним процесуальним законом. Інших порушень матеріального та процесуального закону, які б тягли безумовне скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає і прокурор про них у змінах до апеляційної скарги не зазначає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 424, 426 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 вересня 2018 року, яким ОСОБА_7 , визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України у зв`язку з недоведеністю його вчинення та виправдано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий :

Судді :