1 із 4 Провадження №1-КП/303/314/19
Справа №303/1392/19
Номер рядка статистичного звіту 90
вирок
15 квітня 2019 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження №0000188 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимий, в тому числі:
-26 квітня 2018 року Галицьким районним судом за частиною 2 статті 185 КК України до 1(одного) року 3(трьох) місяців позбавлення волі,
громадянина України,
обвинуваченого за частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185 КК України,-
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
25 січня 2019 року о 11 годині 40 хвилин ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи
протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних
наслідків, скориставшись тим що є непомітним для сторонніх осіб, перебуваючи в
приміщенні банку «Ощадбанк», розташованого в місті Мукачеві по вулиці Я.Мудрого,11 таємно викрав з жіночої сумки, що належить ОСОБА_5 гаманець, бувший у користуванні, вартістю 110 гривень, у середині якого знаходились 915 гривень.
Однак, свій злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, довести до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, так-як був помічений працівником банку.
Своїми діями ОСОБА_3 міг спричинити потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1025 гривень.
Вказані вище дії ОСОБА_3 , органом досудового розслідування, кваліфіковані за частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185 КК України - крадіжка, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Також, 25 січня 2019 року о 16 годині 15 хвилин ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, скориставшись тим що є непомітним для сторонніх осіб, перебуваючи в приміщенні банку «А-Банк», розташованого в місті Мукачеві по вулиці Миру 14/4а таємно викрав з жіночої

2 із 4
сумки, що належить ОСОБА_6 гаманець, бувший у користуванні, вартістю 200 гривень, у середині якого знаходились 870 гривень.
Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_3 , спричинив ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 1070 гривень.
Вказані вище дії ОСОБА_3 , органом досудового розслідування, кваліфіковані за частиною 2 статті 185 КК України - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив що викладені вище факти та обставини вчинення злочинів, відповідають дійсності. Проте, відмовився надавати будь-які показання у ході судового розгляду.
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не прибули, звернулися з клопотанням про здійснення судового засідання в їх відсутності. При цьому, суд враховує позицію потерпілих, які не зверталися до суду з цивільним позовом, міру покарання, яку необхідно обрати обвинуваченому, за вчинений злочин, залишили на розсуд суду.
Слід зазначити, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, його вина доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами.
Так, в ході огляду місця події, відповідно до протоколу від 25 січня 2019 року оглянуто приміщення банку «Ощадбанк» по вулиці Ярослава Мудрого,11 в місті Мукачеві, тобто зафіксовано місце вчинення крадіжки речей у потерпілої ОСОБА_5 .
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 лютого 2019 року свідок ОСОБА_7 впізнала за фотознімками ОСОБА_3 як особу, яка 25 січня 2019 року намагалася викрасти гаманець в приміщенні банку «Ощадбанк» по вулиці Ярослава Мудрого,11 в місті Мукачеві.
Також, в ході огляду місця події, відповідно до протоколу від 25 січня 2019 року оглянуто приміщення банку «А-Банку» по вулиці Миру,14/4а в місті Мукачеві, тобто зафіксовано місце вчинення крадіжки речей у потерпілої ОСОБА_6 .
Крім того, в ході огляду місця події в приміщенні кабінету №29, що знаходиться на другому поверсі адміністративної будівлі Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області по вулиці Ярослава Мудрого,8 в місті Мукачеві у ОСОБА_3 виявлені та вилученгі грошові кошти в сумі 470 гривень (номіналом 200 гривень дві купюри, 50 гривень одна купюра, двадцять гривень одна купюра).
Згідно з постановою від 26 січня 2019 року грошові кошти в сумі 470 гривень (номіналом 200 гривень дві купюри, 50 гривень одна купюра, двадцять гривень одна купюра) визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до висновку експерта щодо вартості об`єкта оцінки від 31 січня 2019 року вартість викраденого з урахуванням зносу становить: гаманець, виготовлений із шкірозамінника, розміром 10х15 см 110 гривень; гаманець, виготовлений із шкірозамінника лаковий, розміром 120х10 см 200 гривень.
Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 суд приходить до наступного.
Відповідно до частини 1 статті 32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04 квітня 2010 року за №7 за змістом статті 32 КК України повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони: 1) передбачені тією самою

3 із 4
статтею або частиною статті Особливої частини КК України; 2) передбачені різними статтями Особливої частини КК України і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, в тому числі 26 квітня 2018 року Галицьким районний судом Львівської області за частиною 2 статті 185 КК України до 1(одного) року 3(трьох) місяців позбавлення волі.
Таким чином, суд вважає що органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, його вина доведена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за частиною 2 статті 185 КК України - а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Також, вірно кваліфіковані дії ОСОБА_3 та його вина доведена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185 КК України - крадіжка, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується ст.ст. 65-67 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному, часткове відшкодування заподіяної шкоди, шляхом повернення викраденого.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Пунктом 3 зазначеної вище Постанови визначено, що ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також те, що він скоїв злочин, передбачений частиною 2 статті 185 КК України, який в силу статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого суд враховує, що ОСОБА_3 на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Оскільки обвинувачений скоїв декілька кримінальних правопорушень, то остаточне покарання належить призначити йому із застосуванням статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного за даним вироком, при визначенні розміру якого належить врахувати визнанні судом обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
При цьому суд враховує позицію пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до якої при вирішенні питання про те, який із передбачених статтею 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

4 із 4
Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, вчинив злочин у зв`язку з важким матеріальним становищем, частково відшкодував заподіяну шкоду шляхом поверненням викраденого майна, суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання скоєнню нових злочинів призначити йому покарання у вигляді арешту в межах санкції статті (з урахуванням вимог статті 60 КК України).
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку статті 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не застосовувався.
Слід зазначити, що 31 січня 2019 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ( з визначеним розміром застави).
Керуючись ст.ст.374,376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів та призначити йому покарання за частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185 КК України 3(три) місяці арешту; за частиною 2 статті 185 КК України 4(чотири) місяці арешту.
Відповідно до частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання виді 4(чотирьох) місяців арешту.
Речові докази: грошові кошти в сумі 470 гривень (номіналом 200 гривень дві купюри, 50 гривень одна купюра, двадцять гривень одна купюра), що визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні повернути потерпілій ОСОБА_6 .
Речові докази: гаманець виготовлений із шкірозамінника, який передано на зберігання ОСОБА_5 повернути потерпілій.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1