Провадження № 1-кс/761/9596/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0010095 від 15.12.2018 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Д о Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене начальником відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 15.12.2018 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 187 КК України, що скоєно за таких обставин.

15.12.2018, приблизно о 00 год. 41 хв., ОСОБА_5 проник у касове приміщення лотерейного клубу «Золота Підкова», що за адресою: АДРЕСА_2 та тримаючи у правій руці предмет, зовні схожий на пістолет, почав вимагати у ОСОБА_8 грошові кошти які знаходились в коробці та зберігались в тумбі. Тим самим, застосовуючи до останньої психологічне насильство, ОСОБА_5 , подолавши її опір, забрав з коробки грошові кошти в сумі 3900 грн. 00 коп., які належать лотерейному клубу «Золота підкова». Після чого, поклав викрадені гроші в сумі 3900 грн. 00 коп. до кишені свого одягу, в який він був одягнений на той час. Після чого, утримуючі при собі викрадене майно, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Рішенням слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 16.12. 2018 до підозрюваного застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 12.02.2019.

11.02.2019 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 до 10 квітня 2019 року.

14.02.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

07.03.2019 кримінальні провадження № 0006708 від 06.07.2016 та № 0010095 від 15.12.2018 об`єднано в одне кримінальне провадження під єдиним номером № 0006708.

Шевченківським районним судом міста Києва вирішується питання, щодо продовження стоку досудового розслідування до шести місяців, тобто до 15.06.2019.

03.04.2019 слідчим суддею Шевченківського районного суду продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 15.06.2019, у зв`язку з необхідністю проведення значної кількості слідчих дій та прийняттям процесуальних рішень.

Водночас, на переконання слідчого, не зменшилися раніше встановлені ризики можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих або вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, в обґрунтування продовження строків тримання підозрюваного під вартою, слідчим в клопотанні наведено перелік слідчих та процесуальних дій, без яких не можливо закінчити досудове розслідування, а саме: завершити проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи підозрюваному ОСОБА_5 , проведення якої доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричних експертиз; завершити проведення судово-медичної експертизи, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи; скласти повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри; повідомити ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозри; провести інші процесуальні дії, потреба в яких може виникнути під час досудового розслідування; прийняти процесуальне рішення згідно ст. 283 КПК України; виконати вимоги ст.ст. 290 та 291 КПУ України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, які у ньому зазначені та продовжити строк тримання підозрюваного в межах строку досудового розслідування.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, наполягаючи на застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши сторін кримінального провадження, вивчивши надані суду матеріали, дійшов висновку про таке.

У провадженні відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, СУ ГУ НП у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0006708 від 06.07.2016, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаним з проникненням у інше приміщення, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 та у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, тобто кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Наведена гарантія закріплена також у ст. 29 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав та свобод особи визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Так, у силу ч. 3 ст. 197 КПК строк тримання особи під вартою може бути продовжений у межах строку досудового розслідування та у порядку, передбаченому КПК.

Відповідно до ст.199 КПК на слідчого суддю покладений обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку тримання особи під вартою з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ОСОБА_5 ознак інкримінованих злочинів.

Водночас, ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово наголошував, що обґрунтованість підозри не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу та продовження його строку. Так, у рішеннях «Тірон проти Румунії», «Смірнов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що прецедентне право Конвенції сформувало чотири основні причини продовження строку триманні під вартою: ризик, що підозрюваний не прибуде до суду; ризик, що після звільнення особа вчинить дії, спрямовані на переховування від правосуддя; вчинить інше кримінальне правопорушення; буде причиною суспільного безладу.

Викладене покладає на слідчого суддю обов`язок під час розгляду клопотання продовження строку тримання особи під вартою встановити наявність наведених ЄСПЛ ризиків не процесуальної поведінки підозрюваного.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує суспільну небезпеку інкримінованого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, та надходить до висновку, що докази та обставини на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, вважає що для запобігання вказаних ризиків, є недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись наведеним, слідчий суддя вважає, що на користь існування ризику переховування свідчить те, що ОСОБА_5 не має сталих соціальних зв`язків в м. Києві, не навчається, не працює, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за яке кримінальним кодексом України передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15-ти років.

Крім того, обставини вчинення інкримінованого злочину, які пов`язані із застусуванням насильства, небезпечного для здоров`я потерпілого, й те, що останній був судимий, свідчать про антисоціальну спрямованість підозрюваного, що надає підстави для критичної оцінки моральних якостей ОСОБА_5 та підтверджує ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки останнього.

Враховуючи, що інкримінований злочин вчинений з корисливих мотивів, відсутність у ОСОБА_5 офіційного та стабільного джерела доходів, не виключено, що здійснення злочинної діяльності було єдиним способом заробітку останнього, отже, ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення є достатньо високим.

Однією з обставин, з якою закон пов`язує можливість продовження строку тримання особи під вартою, є необхідність проведення певних слідчих та процесуальних дій, без виконання яких неможливо закінчити досудове розслідування.

Як випливає з клопотання та доводів прокурора, у подальшому необхідно виконати вимоги ст. 290 КК України та скласти обвинувальний акт.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 184 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходячи з того, що діяння ОСОБА_5 має особливу суспільну небезпеку, приходить до переконання, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку підозрюваного ОСОБА_5 , а тому відповідно до вимог ст. 183 КПК України відносно нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, як до особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років позбавлення волі.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу підлягає задоволенню, оскільки, є пропорційним тому ступеню небезпеки втручання в права особи на даному етапі досудового розслідування прийнятним, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих злочинів, адже, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у місті Києві ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0010095 від 15.12.2018 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах досудового розслідування, тобто до 01 червня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9