Провадження № 1-кс/761/8784/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001008 від 19.10.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001008 від 19.10.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у

м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні

№0001008 від 19.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що в ході досудового розслідування управлінням по боротьбі зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми (УБЗПТЛ) Головного управління Національної поліції у м. Києві виявлено громадянку України ОСОБА_6 , яка шляхом обману та використовуючи уразливий стан, вербує осіб жіночої статі на території міста Києва, після чого здійснює їх переміщення через державний кордон України до іноземних держав з метою сексуальної експлуатації.
20.03.2019 року слідчим суддею Шевченківського районного суду в м. Києві постановлено ухвалу про дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , у квартирі АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення мобільного телефону з серійним номером ІМЕІ НОМЕР_1 , сим-картки НОМЕР_2 та ноутбуку, за допомогою яких ОСОБА_6 вчиняла вищевказане кримінальне правопорушення та на яких збереглася інформація.

В ході обшуку 21.03.2019 р. були виявлені та вилучені мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ (1)- НОМЕР_3 , ІМЕІ (2) НОМЕР_4 ,сим-картка НОМЕР_5 , ноутбук «Lenovo» sWВ 11467069, які входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку А також: iPad s/n DMPR3E27G5VY; грошові кошти в сумі 2 000 доларів США та 200 грн; заява на видачу готівки №1964468, які прямо не зазначені прямо в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, проте мають значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні.

З метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, а також запобігання можливості знищення або відчуження майна, виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно під час обшуку, в зв`язку з чим слідчий звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним клопотанням.

Слідчий ОСОБА_3 судовому засіданні підтримав вказане клопотання в повному обсязі, просив задовольнити з підстав наведених у ньому, при цьому, зазначив, що постановою вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо арешту грошових коштів в сумі 2000 доларів США, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 не є власником даних грошових коштів, вони належать співвласнику квартири, де проживала підозрювана, а саме: ОСОБА_5 . Стосовно накладення арешту на інше майно, вказане у клопотанні слідчого, не заперечує.

ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що є співмешканцем підозрюваної ОСОБА_6 , яка проживала у квартирі, де проводився обшук, співвласником якої він являється. Також зазначив, що отримав грошові кошти в сумі 2000 доларів США у ОСОБА_7 05.03.2019 р. у борг для особистих потреб, що підтверджується відповідною розпискою. При цьому вказав, що був присутнім при проведенні обшуку 21 березня 2019 року, підписав протокол про обшук, жодних заяв та зауважень щодо належності коштів у сумі 2000 доларів США саме йому не подавав, оскільки розгубився /а також не хотів травмувати дитину, яка також була у квартирі при проведенні обшуку/.

Вислухавши пояснення слідчого на обґрунтування клопотання, доводи захисника, ОСОБА_5 , вивчивши матеріали клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Зі змісту клопотання слідчого та долучених до нього матеріалів вбачається, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001008 від 19.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.

21.03.19 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 виявлені та вилучені мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ (1)- НОМЕР_3 , ІМЕІ (2) НОМЕР_4 ,сим-картка- НОМЕР_5 , ноутбук «Lenovo» sWВ 11467069, які входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, а також: iPad s/n DMPR3E27G5VY; грошові кошти в сумі 2 000 доларів США та 200 грн.; заява на видачу готівки №1964468.

Згідно з постановою слідчого від 22.03.2019 року, вищевказане майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно з ст.ст.131,132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Також, згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, окрім іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів, при цьому вимогами згаданої статті визначено, що у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст.98 цього Кодексу, а такожз метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання .
Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів клопотання та доведено слідчим в суді, вилучене вищевказане майно на час розгляду клопотання є майном, яке відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України щодо речових доказів.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Доводи захисника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо належності останньому грошових коштів у сумі 2000 доларів США, вилучених під час обшуку 21.03.2019р. у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , слідчий суддя вважає непереконливими та не підтвердженими належними доказами. Так, з пояснень ОСОБА_5 в судовому засіданні вбачається, що останній був присутнім при проведенні обшуку та вилученні зазначених коштів - 2000 доларів США, що також підтверджується даними протоколу обшуку від 21.03.2019р. Разом з тим, жодних заяв чи зауважень з приводу належності коштів йому, ОСОБА_5 не зазначав. Надана сканкопія розписки про отримання коштів у борг, на думку слідчого судді, не є належним документом, який достовірно підтверджує вказаний факт.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також того, що вказане у клопотанні майно, яке 21.03.2019 року було виявлено та вилучено під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді за місцем мешкання ОСОБА_6 , цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а отже обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення його збереження, запобігання можливості знищення або відчуження, на переконання слідчого судді, є всі правові підстави для накладання арешту на вказане майно.

Керуючись ст. ст. 131; 132; 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001008 від 19.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді за місцем мешкання ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ (1)- НОМЕР_3 , ІМЕІ (2) НОМЕР_4 , сим-картка- НОМЕР_5 ; iPad s/n НОМЕР_6 , ноутбук «Lenovo» s: WВ 11467069, грошові кошти в сумі 2 000 доларів США та 200 грн. та заяву на видачу готівки №1964468, які належать ОСОБА_6 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя