Спра Справа № 359/7357/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1100/2018 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

Іменем України
28 листопада 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2018 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-югри Тюменської області від 24.03.2014 року ОСОБА_9 засуджено за ч.1 ст.30, ч.5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації на 8 років позбавлення волі.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2018 року зазначений вирок приведено у відповідність із законодавством України, та ухвалено, з урахуванням ч. 1, ч. 2 ст. 69 КК України, вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 3 ст. 307 КК України до покарання, у виді позбавлення волі строком на 8 років. Строк відбування покарання рахувати з 24.03.2014 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк перебування його під вартою з 08.06.2013 року по 15.04.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
08.09.2018 року Бориспільського міськрайонного суду Київської області звернувся з клопотанням захисник засудженого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 , в якому просив застосувати до ОСОБА_9 умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Ухвалою до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2018 року в задоволенні клопотання відмовлено.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_9 своєю поведінкою не довів виправлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник засудженого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та прийняти нову постанову, якою його клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_9 умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі.
В обґрунтування вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_9 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, зокрема, звертає увагу, що всі стягнення, на які посилається суд, були накладені за декілька років до дати розгляду його клопотання, натомість, за останні декілька років ОСОБА_9 має лише заохочення та не має стягнень, що вказує на виправлення засудженого.

Зазначає, що ОСОБА_9 вчинив злочин, за який його було засуджено в досить молодому віці, він раніше не судимий, у вчиненому щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, має міцні соціальні зв`язки в місті Києві, злочин ним було вчинено під час перебування на заробітках в Російській Федерації, коли будучи відірваним від своїх звичних соціальних зв`язків, він потрапив в негативну компанію.

Твердить, що ОСОБА_9 погодився та здійснює визначену йому персоналом Бориспільської виправної колонії №119 роботу, та через те, що у виправну колонію він потрапив лише у вересні 2018 року не встиг взяти участь у діяльності художньої самодіяльності осіб, утримуваних у цій установі, хоча відбуваючи покарання на території Російської Федерації ОСОБА_9 отримав одне із заохочень за участь у музикальній самодіяльності колонії.

Крім того, звертає увагу, що після передачі ОСОБА_9 для подальшого відбування покарання на територію України, за неповний рік перебування, його місце відбування покарання неодноразово змінювалось, тому ОСОБА_9 з об`єктивних і незалежних від нього причин в українських виправних закладах не отримував заохочень.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, що підтримала судове рішення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 3/4 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Чинне законодавство України встановлює дві підстави для можливого застосування до особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання:

1) відбуття мінімально необхідної частини відповідного покарання;

2) доведення свого виправлення засудженим сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Інших вимог чинний закон не передбачає.
Як вбачається з матеріалів справи, суд, розглядаючи питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_9 , з належною повнотою дослідив та перевірив наявні в матеріалах справи докази та, відповідно до вимог чинного законодавства, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, з характеристик з місця відбування засудженим покарання вбачається, що ОСОБА_9 у місцях позбавлення волі знаходиться з 08.06.2013 року, мав два заохочення та 7 стягнень, під час знаходження в Київському СІЗО зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав, в Бориспільській виправній колонії № 119 відбуває покарання з 16.11.2017 року, за час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, ОСОБА_9 було запропоновано працевлаштуватися на виробництві, але останній відмовився, встановлені законодавством вимоги персоналу установи не виконує. не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє розумну соціальну-корисну активність в організації їх роботи, висновок «БВК 119» - ОСОБА_9 не став на шлях виправлення та до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

Не спростовує такий висновок і надана захисником в апеляційній інстанції характеристика на засудженого.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що однозначно стверджувати про виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_9 за час відбування покарання на даний час неможливо, та не вбачає підставі для скасування чи зміни ухвали.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2018 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання - без змін.
Судді: