Справа № 206/1938/19
Провадження № 1-кс/206/465/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2019 року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді від 07 листопада 2018 року в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001135 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю:

представника адвоката ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2019 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про скасування арешту майна звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , в якому просить скасувати арешт у вигляді заборони на розпорядження, відчуження та користування майном, застосований ухвалою слідчого судді від 07 листопада 2018 року.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська 07.11.2018 постановив ухвалу про накладення арешту на майно вилучене в ході обшуку 02.11.2018 на території будинку АДРЕСА_1 у вигляді заборони на розпорядження, відчуження та користування, задовольнивши клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0001135 від 24.10.2018 внесеного до ЄРДР за ч. 1 ст. 185 КК України. Власник майна ОСОБА_4 з таким рішенням слідчого судді (арешт майна) не згодна, оскільки проведення кожної процесуальної дії має чітко визначену в законі мету та свої юридичні підстави, а тому просить скасувати арешт належного їй майна. ОСОБА_4 будучи добросовісним набувачем майна, про дату та час розгляду клопотання слідчого про арешт майна повідомлена не була. Підставами скасування арешту адвокат зазначає, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів, проте ця мета арешту у клопотанні слідчого не зазначалась. Також, власник майна має документи, які підтверджують факти законного набуття арештованого майна. Крім того, ОСОБА_4 органом досудового розслідування не підозрюється у скоєнні жодного правопорушення, а лише має процесуальний статус свідка.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримав та зазначив, що з моменту накладення арешту слідчим не проводилось жодних слідчих дій ні з арештованим майном ні з ОСОБА_4 , а тому немає необхідності у арешті майна.
Слідчий, за клопотанням якого було арештовано майно,у судове засідання не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Слідчий суддя вирішив розглядати вказане клопотання без участі слідчого, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 174 КПК України.

Вислухавши заявника, дослідивши доводи клопотання та додані до нього матеріали в їх сукупності, вважаю за можливе задовольнити клопотання про скасування арешту майна з огляду на наступне.
В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді від 07 листопада 2018 року за клопотанням слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 було накласти арешт у вигляді заборони на розпорядження, відчуження та користування майном виявленим в ході проведення обшуку 02.11.2018, за адресою: АДРЕСА_2 .
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що відповідає п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
В той же час, чинним законодавством передбачено порядок скасування такого забезпечення кримінального провадження як арешт, що відповідає ст. 174 КПК України.
Так, положення ч.ч. 1, 2 статті 174 КПК України, передбачає, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У клопотанні про арешт майна слідчий «припустив», що вилучені під час обшуку будівельні матеріали є предметом злочину. Будь яких доказів цьому слідчий не навів. Більш того, вилучені речі не несуть на собі будь-які сліди та/або інформацію про злочин, тому не можуть мати доказове значення по справі, не використовувались у будь-якій злочинній діяльності або набуті в результаті злочинних дій, - відповідно і підстав накладати на нього арешту - з метою збереження речових доказів не існує.

Крім того, заборона або обмеження користування майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до негативних наслідків (ч. 11 ст. 170 КПК).

У відповідності до ухвали слідчого судді, слідчий не клопотав перед слідчим суддею про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку з метою збереження доказів. Слідчий клопотав до слідчого судді про арешт будівельних матеріалів, а саме: бетонних плит. В своєму клопотанні, з огляду на текст ухвали, мету такого арешту слідчий не вказав.

Аналізуючи доводи клопотання адвоката, слідчий суддя приходить до висновку, що арештоване у кримінальному провадженні майно (бетонні плити) не визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Також, така мета як спеціальна конфіскація або відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, як мета накладення арешту на майно (ч. 2 ст. 170 КПК України) не може бути розцінена як необхідність, оскільки ОСОБА_4 (власник майна) у кримінальному провадженні має статус свідка, а тому зазначені цілі накладення арешту на її майно не можуть бути застосовані.
Крім того, слідчим на адресу суду не було надано матеріали кримінального провадження № 0001135 для огляду, що позбавляє слідчого суддю можливості надати оцінку доцільності перебування вказаного майна під арештом.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі "Бакланов проти Російської Федерації", Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі "Фрізен проти Російської Федерації", судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що виключною підставою для скасування арешту майна є доведеність того, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту обґрунтоване та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 309, 371, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт у вигляді заборони на розпорядження, відчуження та користування майном, застосований ухвалою слідчого судді від 07 листопада 2018 року, виявленим в ході проведення обшуку 02.11.2018, за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: бетонні плити розміром: 175 см х 210 см 1 шт.; 175 см х 150 см 2 шт.; 180 см х 120 см 15 шт.; 120 см х 230 см 6 шт.; 110 см х 220 см 14 шт.; 130 см х 220 см 3 шт.; 170 см х 220 см - 5 шт.; 70 см х 220 см 1 шт.; 130 см х 220 см 1 шт.; 180 см х 120 см 8 шт.; 125 см х 120 см - 1 шт; 130 см х 120 см 1 шт.; 120 см х 150 см 30 шт.; 120 см х 290 см 7 шт.; 200 см х 300 см 3 шт.; 380 см х 180 см 12 шт.; 600 см х 200 см 6 шт.; фрагменти бетонних плит розмірами: 75 см х 135 см 1 шт.; 80 см х 70 см 1 шт.; 110 см х 100 см 1 шт.; 110 см х 60см -1 шт.; бетонні блоки: 70 см х 160 см 1 шт.; 70 см х 340 см 1 шт.; 70 см х 230 см 1 шт.; 60 см х 180 см 1 шт.; 170 см х 50 см 16 шт.; 70 см х 210 см 2 шт.; 160 см х 90 см 27 шт.; 60 см х 280 см 9 шт.
Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001135 та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво, повернути ОСОБА_4 вилучене майно під час обшуку 02 листопада 2018 року.

Ухвала слідчого судді у відповідності до ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1