Справа № 487/8730/18
Провадження № 1-кп/487/381/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2019 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі: Головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004623, відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, громадянина України, українця, має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, без постійного місця реєстрації, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-13.12.2001 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ст..185 ч.2 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі;

-11.05.2004 року Кіровоградським обласним судом за ст..ст.115 ч.1, 125 ч.2 70 ч.1 КК України до чотирнадцяти років позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 25.05.2016 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбачених ч.2 ст.185 КК України

сторони кримінального провадження

прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4

обвинувачений: ОСОБА_3

захисник: ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.
26.11.2018 року, приблизно о 05-00 годині, більш точний час у ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлений, ОСОБА_3 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення аналогічного корисливого злочину проти власності, реалізуючи корисливий злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у приміщенні бару «Лунный свет», розташованого на перехресті вулиць Генерала Карпенка та Крилова у м.Миколаєвіу, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги зі сторони потерпілого та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, зі стійки бару, таємно повторно викрав майно, що належить ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон «Hummer H11+», вартістю 900 грн., а також мобільний телефон «honor CHM-U», вартістю 1000 грн.

Після чого, утримуючи викрадене при собі, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1900 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України та визнає його винуватим у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 встановлені обставини кримінального провадження не оспорював, вважав за недоцільне дослідження доказів на їх підтвердження та беззастережно визнав свою винуватість, у скоєні вказаного кримінального правопорушення (злочину).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 який безпосередньо при допиті під час судового розгляду, пояснив, що 26.11.2018 року, приблизно о 05-00 годині, перебував у приміщенні бару «Лунный свет», розташованого на перехресті вулиць Генерала Карпенка та Крилова у м.Миколаєві, де вживав спиртні напої, при цьому здійснив крадіжку майна раніше йому незнайомого ОСОБА_6 , викравши два мобільні телефони, які потерпілий залишив столі.

У скоєному щиро розкаявся.

Викладенні показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження встановлених обставин кримінального провадження, оскільки вони отримані судом при його безпосередньому допиті у присутності захисника, та є чіткими та послідовними щодо часу, місця та способу вчинення інкримінованого злочину, що свідчить про повне розуміння ОСОБА_3 пред`явленого та визнаного судом доведеним обвинувачення.

До судового засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився надав до суду заяву, в якій зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, розгляд справи просив провести за його відсутності.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 за положеннями п.1 ч.1 ст.66 КК України є щире каяття у вчиненому злочині.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

За положеннями ст..9 Конституції України, ч.2 ст.8 КПК України, ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Відповідно до положень ст..6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого та обставини, що пом`якшує покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, викладену у справі «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Так ОСОБА_3 з урахуванням приписів ст..12 КК України, вчинено злочин середнього ступеню тяжкості.

Обвинувачений раніше судимий за умисний злочин проти власності та умисний особливо тяжкий злочин проти життя особи, за місцем проживання характеризується негативно, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

На обліку у Миколаївській обласній психіатричній лікарні не перебуває.

З 1998 року перебуває на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері з діагнозом РППП внаслідок вживання опіоїдів, каннабіноїдів, синдром залежності.

Відповідно до довідки Миколаївського міського тубдиспансеру ОСОБА_3 страждає на туберкульоз легень (стан після хірургічного втручання).

Відповідно до положень ст..65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості та вимог, щодо індивідуалізації та достатності покарання для виправлення засудженого та запобігання скоєнню ним нових злочинів, з врахуванням вищезазначених обставин, суд при обрані виду та міри покарання, вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді арешту у мінімальних межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Цивільний позов у кримінальному проваджені заявлено не було.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон «Hummer H1» та мобільний телефон «honor CHM-U», які знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 з урахуванням положень ст..100 КПК України, слід залишити у його розпорядженні.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.2,7,368,369,373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання три місяці арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання, після набрання вироком законної сили.

Речові докази мобільний телефон «Hummer H1» та мобільний телефон «honor CHM-U», які знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 - залишити у його розпорядженні.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1