Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
334/2134/19: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Провадження за поданням правоохоронних органів, за клопотанням слідчого, прокурора та інших осіб про; арешт майна.
Надіслано судом: 04.04.2019. Зареєстровано: 05.04.2019. Забезпечено надання загального доступу: 08.04.2019.
Дата набрання законної сили: 09.04.2019
Номер судового провадження: 1-кс/334/975/19
Дата документу 03.04.2019
Справа № 334/2134/19
Провадження № 1-кс/334/975/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського райсуду м. Запоріжжя клопотання Слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 та матеріали кримінального провадження № 0001051, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 березня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.290 КК України про арешт майна

встановив:

Досудовим розслідуванням встановлено, 20.03.2019 року до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, надійшов рапорт інспектора УПП в Запорізькій області ДПП НП лейтенанта поліції, про те, що 20.03.2019 року під час несення служби за адресою: м. Запоріжжя. проспект Соборний, 193 зупинено транспортний засіб «Шкода Октавія» з д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , під час перевірки документів та огляду транспортного засобу виявлена відсутність ідентифікаційного номеру кузову транспортного засобу.

Так, 20.03.2019 року за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, 191 у зв`язку з невідкладністю та першочерговістю слідчої дії, з метою відшукання і вилучення знарядь злочину, інших предметів, які можуть мати значення для встановлення істини по досудовому розслідуванню до винесення ухвали слідчого судді, слідчим СВ Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_7 , було проведено огляд автомобілю «Шкода Октавія», в кузові чорного кольору, з номерним знаком НОМЕР_1 , який розташовано за вищевказаною адресою. Під час проведення огляду місця події було виявлено та вилучено, наступне: автомобіль «Шкода Октавія», в кузові чорного кольору, з номерним знаком НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; ключ запалювання від транспортного засобу.

На даний час транспортний засіб, а саме автомобіль «Шкода Октавія» з д.р.н. НОМЕР_1 визнано речовим доказам у кримінальному провадженні та з метою запобігання можливості його приховування , пошкодження, псування, зникнення, знищення, передачі, відчуження у відповідності до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України виникла необхідність в забезпеченні арешту та вилученні автомобілю «Шкода Октавія», в кузові чорного кольору, з номерним знаком НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію ТЗ та ключів до ТЗ.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобілю є ОСОБА_8 , але фактично перебуває у користуванні ОСОБА_5 , 1972 року народження.

В подальшому на стадії досудового розслідування необхідно провести ряд судових експертиз, а саме експертизу технічного стану транспортного засобу та автотехнічну експерту, для чого потрібен вказаний транспортний засіб.

Слідчий, що подав клопотання, у судовому засіданні просив суд прийняти рішення на розсуд суду з урахуванням викладених у клопотанні обставин.

Прокурор просив суд прийняти рішення на розсуд суду з урахуванням викладених у клопотанні обставин.

Власникавтомобіля ОСОБА_5 просив суд повернути йому даний автомобіль, оскільки транспортний засіб є його способом заробітку.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію ОСОБА_5 .

Дослідивши надані суду документи, при вирішенні питання про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з наданих до суду матеріалів, слідчим відділом Дніпровського відділення поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 березня 2019 року за №0001051 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 Кримінального кодексу України.

Відомості заданим кримінальним правопорушенням були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом знищення, підробки або заміни ідентифікаційного номеру двигуна.

Так, 20.03.2019 року за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, 191 у зв`язку з невідкладністю та першочерговістю слідчої дії, з метою відшукання і вилучення знарядь злочину, інших предметів, які можуть мати значення для встановлення істини по досудовому розслідуванню до винесення ухвали слідчого судді, слідчим СВ Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_7 , було проведено огляд автомобілю «Шкода Октавія», в кузові чорного кольору, з номерним знаком НОМЕР_1 , який розташовано за вищевказаною адресою. Під час проведення огляду місця події було виявлено та вилучено, наступне: автомобіль «Шкода Октавія», в кузові чорного кольору, з номерним знаком НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; ключ запалювання від транспортного засобу.

На даний час транспортний засіб, а саме автомобіль «Шкода Октавія» з д.р.н. НОМЕР_1 визнано речовим доказам у кримінальному провадженні та з метою запобігання можливості його приховування , пошкодження, псування, зникнення, знищення, передачі, відчуження у відповідності до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України виникла необхідність в забезпеченні арешту та вилученні автомобілю «Шкода Октавія», в кузові чорного кольору, з номерним знаком НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію ТЗ та ключів до ТЗ.

Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна (п. 7 ч. 2ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК Україниарештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2ст.170КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1ст.98КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2ст. 173 КПК Українипри вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другоїстатті 170 цього Кодексу).

Як передбачено ч. 1ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 2 ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 11ст. 170 КПК Українизаборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першоїстатті 170 цього Кодексу(ч. 1ст. 173 КПК України).

Доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом кримінального правопорушення та відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, а тому клопотання про арешти майна підлягає частковому задоволенню.

Так, ч. 4ст. 173 КПК Українивстановлено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Під час вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини, яка визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенціїз правлюдиниспрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності.

У п.47та п.49рішення Європейськогосуду зправ людинивід 22.11.2007року (набулостатус остаточного22.02.2008року) у справі «УкраїнаТюмень» проти України» (заява № 22603/02)зазначено, щостаття 1 Першого протоколу містить три чітких норми: "перша норма, викладена в першому реченні першого пункту, є загальною за своєю природою та закріплює принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого пункту, стосується позбавлення власності та містить умови такого позбавлення; третя норма, викладена в другому пункті, визнає право Договірних держав, серед іншого, здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.... Ці норми не є окремими, а є пов`язаними між собою. Друга та третя норми стосуються певних випадків, за яких допускається втручання в право на мирне володіння майном, та, отже, їх слід тлумачити в світлі загального принципу, викладеного в першій нормі" (наприклад, рішення у справі «Ян та інші проти Німеччини» (Jahn and Others v. Germany), № 46720/99, №72203/01 та № 72552/01, параграф 78, ECHR 2005-...).

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції» від 25 червня 1996 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» (заява № 25701/94), «Малама проти Греції» (заява № 43622/98), «УкраїнаТюмень» проти України» (заява № 22603/02), констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людиниполягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію "законів".

Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Європейський суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Таким чином, слідчий суддя, при вирішені питання щодо арешту майна, враховує наслідки для власника та володільця, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим вважає доцільним накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль та велосипед шляхом позбавлення права власників майна та володільця на відчуження та розпорядження ним, що не позбавляє останніх права користування цим майном.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що у відповідності дост.174КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98,110,132,170173,175,309,369372 Кримінального процесуального кодексу України, судя

УХВАЛИВ:

Клопотання Слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 та матеріали кримінального провадження № 0001051, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 березня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.290 КК України про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучене під час огляду, а саме на: автомобіль марки «Шкода Октавия», реєстраційний номер НОМЕР_1 який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження, власника та особи, яка фактично користувалась зазначеним автомобілем.

Автомобіль марки «Шкода Октавия», реєстраційний номер НОМЕР_1 який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 віддати на відповідальне зберігання ОСОБА_5

Покласти на ОСОБА_5 забезпечити його зберігання, попередивши останнього про кримінальну відповідальність заст. 388 Кримінального кодексу України.

В іншій частині клопотаннявідмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом пяти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...