Справа № 461/6119/18
У Х В А Л А

13 листопада 2018 року Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на бездіяльність Генеральної прокуратури України та прокуратури Львівської області,

В С Т А Н О В И В:

Скаржники подали до слідчого судді скаргу, в якій просять зобов`язати Генеральну прокуратуру України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, які містяться у заяві ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про злочин, вчинений суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_8 за ознаками злочину, передбаченого ст.ст. 364, 375 КК України; видати їм процесуальні документи про права потерпілих; направити на їх ім`я постанови про відкриття кримінального провадження. Свої вимоги мотивує тим, що 14 червня 2018 року ними було направлено вищевказану заяву до Генеральної прокуратури України. Через 53 дні вони отримали лист з прокуратури Львівської області про те, що в їх звернені відсутні підстави для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вважають такі дії прокуратури незаконними та такими, що позбавили їх права на захист відповідно до закону. В зв`язку з наведеним, просять скаргу задовольнити.

Скаржники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судовому засіданні скаргу підтримали, надали пояснення аналогічні вищенаведеному, просить скаргу задовольнити.

У судове засідання не з`явилися скаржники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та прокурор, проте їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги. Крім того, вказані скаржники не є заявниками в розумінні ст. 60 КПК України, оскільки не зверталися до уповноваженого органу державної влади зі заявою про злочин, а прокурор подав письмове клопотання про розгляд скарги у його відсутності.

Заслухавши скаржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова (головуючий суддя ОСОБА_9 ) від 24 листопада 2016 року у справі № 461/12597/16 за позовом ЛМКП «Айсберг» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (треті особи: Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, Львівська міська рада) про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги було ухвалено: позов задовольнити частково: стягнути з відповідачів на користь позивача по 6307 грн. 33 коп. боргу та по 406 грн. судового збору; в решті позовних вимог відмвити.

18 квітня 2018 року постановою апеляційного суду Львівської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було задоволено, було постановлено: скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2016 року та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ЛМКП «Айсберг» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (треті особи: Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, Львівська міська рада) про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги відмовити.

15 червня 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Генеральної прокуратури України із заявою про вчинення суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_9 злочину, передбаченого ст. 364,375 КК України, в якій просив внести відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань за їх заявою та визнати їх потерпілими.

Листом прокуратури Львівської області від 02 серпня 2018 року № 17/7/1-3874-18 за підписом прокурора відділу ОСОБА_10 було повідомлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що відомості не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки в їх заяві не наведено об`єктивних та достатніх даних, передбачених п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчим суддею достовірно з`ясовано, що скаржники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скористалися своїм процесуальним правом на оскарження рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2016 року у справі № 461/12597/16, а зі змісту їх заяви від 15 червня 2018 року про вчинення злочину вбачається, що скаржники фактично не погоджуються із зазначеним рішенням Галицького районного суду м. Львова та діями судді ОСОБА_9 під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Згідно із Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №139 від 06.04.2016 року, до Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення, тобто, при внесенні до Реєстру фабули кримінального правопорушення в обов`язковому порядку відображається дата, час, адреса, місце, спосіб, знаряддя, засоби та інші особливості вчинення кримінального правопорушення, розмір збитків, прізвище фізичної особи (осіб) або дані про юридичну особу (осіб), які є потерпілими, дані про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, інші необхідні відомості.

Таким чином, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З наведених положень убачається, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення

У Висновках № 3 (2002) та № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи зазначено, що є неприйнятною притягнення судді до відповідальності за здійснення своїх обов`язків, крім випадку умисного правопорушення при здійснені судових функцій. Консультативна рада європейських суддів наголошує, що зміст конкретних судових рішень контролюється головним чином за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 статті 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Разом з тим, відповідно до положення ч. 1 цієї статті Конституції України недоторканність суддів як гарантія їхньої незалежності у виконанні професійних обов`язків може не обмежуватися обсягом, визначеним у ч. 3 статті 126 Конституції України.

Додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Це стосується і визначеного ст. 55 Конституції України права на судовий захист. Зниження рівня гарантій незалежності суддів опосередковано може призвести до обмеження можливостей реалізації права на судовий захист .

Аналогічні роз`яснення змісту гарантій незалежності й недоторканності суддів надане у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" № 8 від 13 червня 2007 року.

За таких обставин, незгода учасника судового процесу з прийнятим судовим рішенням, а також, скасування або зміна судового рішення не може мати безумовним наслідком реєстрацію заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки прокурором відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_11 правомірно не були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки така заява не місить відомостей про вчинення злочину суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_9 .

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідним зазначити, що у судовому засіданні з`ясовано, що скаржники наполягають саме на тому, щоб слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова постановив ухвалу, якою б зобов`язав Генеральну прокуратуру України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, які містяться у їх заяві від 14 червня 2018 року. При цьому, як зі змісту скарги, так і з пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вони надали у судовому засіданні, вбачається, що у скаржників відсутні конкретні вимоги до прокуратури Львівської області.

Генеральна прокуратура України знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Різницька, 13/15, що є територією Печерського району м. Києва, а відтак вказана адреса не входить до територіальної підсудності слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова.

Згідно з приписами п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України порушення правил підсудності являється істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, та є підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, у слідчого судді відсутні правові підстави для постановлення ухвал про зобов`язання прокурорів Генеральної прокуратури України вчиняти певні дії.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що скарга, з підстав зазначених у ній, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 306,307,318-380 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на бездіяльність Генеральної прокуратури України та прокуратури Львівської області - відмовити.

Ухвала остаточна та в силу ст. 309 КПК України апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.