КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/612/2019 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 185 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 09.07.2013 за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що 24 липня 2017 року, о 14 годині 20 хвилин, він, знаходячись у вагоні електропотягу на перегоні між станціями метро «Майдан Незалежності Поштова площа» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, проник правою рукою до сумки потерпілої ОСОБА_8 звідки повторно таємно викрав чуже майно, а саме гаманець чорного кольору з грошовими коштами в сумі 206 гривень, чим завдав останній матеріальної шкоди на вказану суму.

В апеляційній скарзі заступник прокурора міста Києва ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_7 і правильність кваліфікації дій останнього, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.
На думку прокурора, суд не надав необхідної оцінки негативним відомостям про особу обвинуваченого, який має 6 непогашених судимостей, у тому числі за вчинення аналогічних корисливих злочинів. Попереднє застосування до ОСОБА_7 інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням не сприяло його виправленню та перевихованню, оскільки новий умисний корисливий злочин він вчинив вже через 7 місяців після звільнення від відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30.09.2015. Тобто, обвинувачений наполегливо прагне вести злочинний спосіб життя і категорично не бажає ставати на шлях виправлення.
Також, у вироку суду не наведено жодних переконливих доводів щодо можливості виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, оскільки в матеріалах кримінального провадження такі дані відсутні.
Тому прокурор вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме помилково застосував ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого, який просив залишити вирок суду без зміни, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, доведена дослідженими судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України доказами і в апеляційній скарзі прокурором не заперечується.
Кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185 КК України є правильною.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України і призначив покарання, вид якого відповідає вчиненому та особі обвинуваченого.
Однак, розмір призначеного покарання, на думку колегії суддів, є занадто суворим, зважаючи на суму викраденого, щире каяття обвинуваченого, стан його здоров`я.
При цьому судом першої інстанції безпідставно застосовано ст. 75 КК України та звільнено обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Вирок суду не містить належного мотивування прийнятого рішення, оскільки одні і ті ж самі обставини враховано і при призначенні покарання, і при прийнятті рішення про звільнення від його відбування.
Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вказаних вимог кримінального закону судом першої інстанції не дотримано.
Так, поза увагою суду залишилися дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що вінраніше неодноразово судимий, має 6 непогашених судимостей, у тому числі за злочини проти власності, а також таємне викрадення чужого майна.
Відповідно до вироку Шевченківського районного суду м. Києва 30.09.2015 до обвинуваченого вже застосувався інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням, під час іспитового строку він злочин не скоїв. Проте, після звільнення від відбування покарання, 24 липня 2017 року обвинуваченим знов вчинено крадіжку майна.
Таким чином, ОСОБА_7 не бажає стати на шлях виправлення і його перевиховання є неможливим без ізоляції від суспільства.
Посилання суду на щире каяття обвинуваченого, який запевнив, що у майбутньому не буде вчиняти інших кримінальних правопорушень, а також відшкодування шкоди, за вищевикладених обставин, не є підставою для звільнення його від відбування покарання.
Отже, на думку колегії суддів, законні підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, відсутні.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а вирок суду першої інстанції на підставі ст. 413, ст. 420 КПК України підлягає скасуванню в частині призначеного покарання та звільнення ОСОБА_7 від його відбування з випробуванням у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, а саме ст. 75 КК України, та призначенням покарання, яке не відповідає вчиненому та особі обвинуваченого внаслідок суворості, із ухваленням апеляційним судом свого вироку.

Керуючись ст. 404, ст. 407, ст. 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Подільського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року в частині призначення покарання та звільнення ОСОБА_7 від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України скасувати.
В цій частині ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 /одного/ року позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.
В решті вирок Подільського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року залишити без зміни.

Вирок Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня його проголошення.

Судді:

__________________ _________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4