Справа № 461/4258/18
Провадження № 1-кп/461/135/19
УХВАЛА

21.03.2019 року Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 187, ч.3 ст. 27 - ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 14 ч.3 ст. 332 КК України, ОСОБА_6 за ч.2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 14 ч.3 ст. 332 КК України, ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 332 КК України та ОСОБА_4 за ч.2 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться зазначене кримінальне провадження.
Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень під час іспитового строку, в тому числі тяжкого злочину, пов`язаного з насильством. Вона є організатором злочинних діянь, не має міцних соціальних зв`язків, не працює, не навчається, раніше судима. Ризики, що були встановлені слідчим суддею та підтверджувались судом під час продовження строків тримання її під вартою, не зменшились. А відтак, інші запобіжні заходи не забезпечать її належну процесуальну поведінку.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 проти задоволення клопотання прокурора заперечив. Просив змінити обвинуваченій запобіжний захід на більш м`який ніж тримання під вартою, а саме на цілодобовий домашній арешт. Вказав, що в обвинуваченої ОСОБА_7 на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, донька є інвалідом з дитинства та потребує постійної опіки. ОСОБА_7 може проживати зі своєю родиною: батьками та дітьми, належним чином виконувати процесуальні обов`язки та не ухилятися від явки до суду.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Вирішуючи клопотання прокурора, суд виходить з наступних вимог кримінального процесуального закону.
Слідчим суддею при розгляді клопотань про обрання запобіжного заходу, судом при продовженні їх строку вже було вирішене питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченої ОСОБА_7 . В даному судовому засіданні суд не перевіряє обґрунтованість такої підозри.
Положеннями ст. 199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Суд погоджується з позицією сторони обвинувачення, що ризики, які були встановлені на момент обрання запобіжних заходів, продовжують існування і на момент розгляду цього клопотання.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, в тому числі - тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Остання до взяття під варту не працювала, раніше судима, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину під час іспитового строку.
Ці обставини свідчать про існування ризику продовження ОСОБА_7 злочинної діяльності з метою здобуття собі засобів для існування.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, який у свій практиці зазначає, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів. Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в які така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).
Її дії, і сама ОСОБА_7 як особа, представляють підвищену суспільну небезпеку.
Згідно з санкцією статті, у разі визнання ОСОБА_7 винуватою, вона може бути позбавлена волі на строк до десяти років.
Суворість можливого покарання у сукупності з наведеним ризиком також свідчить про можливість переховування ОСОБА_7 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
З урахуванням викладеного, не дивлячись на перебування на утриманні ОСОБА_7 неповнолітніх дітей, застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують її тримання під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченій ОСОБА_7 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 371-372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_7 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на 02 місяці до 19 травня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1