ВИРОК
іменем України

02.05.2019 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002020 від 07.11.2018 відносно:

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполь Донецької області, громадянина України, освіта професійна технічна, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 30.10.1989 вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 141 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

2) 19.07.1990 вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області за ст. 42, ст. 43, ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

3) 13.11.1998 вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області за ст. 42, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 9 років;

4) 25.06.2008 вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області за ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 9 років;

5) 17.05.2017 вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. Звільнення: 10.11.2017 умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 19 днів;

6) 21.09.2018 вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської областіза ч. 1 ст. 310 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

7) 31.10.2018 вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровськаза ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;

8) 11.12.2018 вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровськаза ч. 1 ст. 263 КК України, який на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначив остаточне покарання з урахуванням вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31.10.2018 у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;

9) 28.01.2019 вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровськаза ч. 2 ст. 309 КК України, який на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначив остаточне покарання з урахуванням вироку Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 11.12.2018 у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;

10) 05.02.2019 вироком Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, який на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначив остаточне покарання з урахуванням вироку Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 11.12.2018 у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. На підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 01.04.2019, якою ОСОБА_3 за даним вироком постановлено вважати засудженим за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 11.12.2018 до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;

11) 11.02.2019 вироком Кіровського районного суду міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України, який на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначив остаточне покарання з урахуванням вироку Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 11.12.2018 у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;

12) 13.03.2019 вироком Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України, який на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначив остаточне покарання з урахуванням вироку Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11.02.2019 у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць,

який обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, знову вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.
Так, 06.11.2018 о 18:28 годині ОСОБА_3 прибув до магазину «Продукти-26», що належить ТОВ АТБ-Маркет, за адресою: місто Дніпро, вул. Маршала Малиновського, 34 та пройшов до лікеро-горілчаного відділу, де на торгівельному стенді побачив одну пляшку текіли «Jose Cuervo Espesian Rеposado» об`ємом 0,5 л., яку визначив для себе предметом свого злочинного посягання, оскільки в цей момент у ОСОБА_3 раптово повторно виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що належить ТОВ «АТБ-Маркет».
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, взяв з полиці одну пляшку «Jose Cuervo Espesian Rеposado» об`ємом 0,5 л., вартістю 375,40 гривень та, впевнившись, що в даній частині торгівельної зали перебуває невелика кількість відвідувачів, відсутні співробітники магазину та за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, тримаючи у руках пляшку текіли «Jose Cuervo Espesian Rеposado» об`ємом 0,5 л. сховав її до внутрішньої кишені куртки, яка була одягнена на ньому.
Намагаючись довести свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 направився в сторону виходу з магазину, однак його злочинні дії було викрито співробітником магазину ОСОБА_5 , який затримав ОСОБА_3 після перетину останнім касової зони.
Таким чином, ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 намагався спричинити ТОВ «АТБ-Маркет» матеріальну шкоду на загальну суму 375,40 гривень.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, кваліфікуються за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння при вищевикладених обставинах.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі, заявив про щиросердне каяття у вчиненому та показав, що дійсно він 06.11.2018 приблизно о 18:30 годині перебував у магазині «АТБ» за адресою: м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, 34 де хотів викрасти пляшку текіли об`ємом 0,5 л., однак його було затримано працівником магазину в час, коли він перетнув касову зону.
Відповідно до протоколу огляду з фото-таблицею до нього від 06.11.2018 в приміщенні магазину «Продукти-26» за адресою: місто Дніпро, вул. Маршала Малиновського, 34, ОСОБА_3 видав викрадену пляшку текіли та вказав, з якої саме полиці він намагався її викрасти.
Згідно висновку експерта № 6048-18 від 16.11.2018 за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи встановлено, що станом на 06.11.2018 ринкова вартість пляшки текіли «Jose Cuervo Espesian Rеposado» становить 375,40 гривень.
Відповідно до протоколу перегляду відеозапису від 21.12.2018 ОСОБА_3 підтвердив, що на вказаному відео зафіксовано, як він 06.11.2018 у магазині «Продукти-26» за адресою: місто Дніпро, вул. Маршала Малиновського, 34 взяв з полиці пляшку текіли «Jose Cuervo Espesian Rеposado» об`ємом 0,5 л.
Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 65-68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: його щире каяття у вчиненому.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_3 вчинив новий умисний злочин, маючи судимості за умисні злочини, передбачені ст.ст. 257, 263, 310 КК України.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний корисливий незакінчений злочин, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, неодружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває .

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що поведінка обвинуваченого свідчить про його схильність до вчинення умисних злочинів, про небажання ставати на шлях виправлення, а тому з метою попередження вчинення ним нових злочинів обвинуваченому необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України виключно у виді позбавлення волі.
Призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства не уявляється можливим, а тому воно повинно бути визначено із реальним його відбуттям.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1 3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Як зазначено в ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 25 постанови № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, 06.11.2018, тобто після постановлення 31.10.2018 вироку Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України, яким йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, але до повного відбуття даного покарання і в той же час до до ухвалення попередніх вироків: 1) від 11.12.2018 Самарським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України; 2) від 28.01.2019 Самарським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України; 3) від 05.02.2019 Красногвардійським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України; 4) від 11.02.2019 Кіровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України; 5) від 13.03.2019 Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 190 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України і остаточно за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, суд вважає за необхідне на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначене покарання за даним вироком поглинути покаранням у виді позбавлення волі за попередніми вироками від 28.01.2019, 05.02.2019 та 13.03.2019 та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Даний висновок суду щодо призначення покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України саме за вказаними вище вироками ґрунтується на тому, що, по-перше, ОСОБА_3 вчинив 06.11.2018 злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, до ухвалення вироків від 28.01.2019, 05.02.2019 та 13.03.2019.
По-друге, при призначенні остаточного покарання за вироком Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 05.02.2019 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України був врахований вирок Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 11.12.2018, який також був врахований і при призначенні остаточного покарання за вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська 28.01.2019 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України. І, навпаки, за вироком Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 05.02.2019 при призначенні остаточного покарання не враховано покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 за вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 28.01.2019.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 остаточного покарання за вироком Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11.02.2019 знову на підставі ч. 4 ст. 70 КК України враховано покарання за вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 11.12.2018 і, навпаки, не враховані покарання, призначені ОСОБА_6 за вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 28.01.2019 та за вироком Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 05.02.2019.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 остаточного покарання за вироком Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13.03.2019 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України враховано покарання за вироком Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11.02.2019 і, навпаки, не враховано покарання, призначене ОСОБА_6 за вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 28.01.2019 та за вироком Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 05.02.2019.
Крім того, незважаючи на те, що вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31.10.2018 вже врахований при призначенні остаточного покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України за вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 11.12.2018, є всі підстави для призначення покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки призначення покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вищевказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, не унеможливлює призначення покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, тобто є обов`язковим при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків.
Тому суд вважає, що оскільки ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, 06.11.2018, після ухвалення вироку Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська від 31.10.2018, але до повного відбуття покарання за ним, є всі підстави для призначення остаточного покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, тобто до покарання, призначеного за даним вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31.10.2018.
Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
Питання про відшкодування витрат на залучення експерта суд вирішує у відповідності до приписів ст.ст. 122, 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369, 371-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначене покарання за даним вироком поглинути покараннями: за вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 28.01.2019 за ч. 2 ст. 309 КК України; за вироком Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 05.02.2019 за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01.04.2019; за вироком Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13.03.2019 за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати покарання, невідбуте обвинуваченим за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31.10.2018 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з 04.12.2018.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи, в сумі 286 (двісті вісімдесят шість) гривень.

Речовий доказ: компакт-диск DVD-R жовто-зеленого кольору, об`ємом пам`яті 4,7GB, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1