Провадження №1-кс/369/4119/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005239 від 05.09.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 звернувся до суду з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що 04.09.2018 о 10 год. 40 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив на мету незаконного збагачення, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу себе, шляхом пошкодження металопластикового вікна, проник до квартири АДРЕСА_2 , вище вказаного будинку, звідки таємно викрав телевізор марки «Samsung», модель UE40J5200AUXUA та пістолет для відстрілу гумовими кулями «Вій», серійний номер № НОМЕР_1 .

Після чого ОСОБА_5 із місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріальної шкоди, розмір якої на даний час встановлюється.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло.

У вчинені вказаного кримінального правопорушення, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, уродженець міста Хмельницький Хмельницької області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий.

21 вересня 2018 року у вказаному кримінальному провадженні було складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і 22 вересня повідомлено про підозру.

24.09.2018 у зв`язку з тим що місце знаходження підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відомо його було оголошено в розшук.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до шести років, тобто у вчиненні тяжкого злочину.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, показами потерпілого ОСОБА_8 ; показами свідка ОСОБА_9 протоколами впізнання за участі останнього, а також іншими доказами.

На даний час, місцезнаходження підозрюваного невідоме. Вжитими органом досудового розслідування заходами встановити місцезнаходження підозрюваного не виявилося можливим.

Враховуючи викладене, вважаю, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі й усвідомлюючи відповідальність, яка передбачена за вчинення злочину, продовжує переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення суворого покарання.

Враховуючи викладене, встановлено та об`єктивно підтверджено, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування, чим перешкоджає слідству.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 2. ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні;

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній переховується від органу досудового розслідування, не має постійного місця роботи, відтак, усвідомлюючи невідворотність реального покарання, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності за злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, що відповідно ст. 12 КК України є тяжкими і за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років. (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- підозрюваний не має постійного місця проживання;

- підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків на території України;

- підозрюваний не має постійного місця роботи.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_5 може впливати на потерпілих, свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне. Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання потерпілого, може незаконно впливати на нього, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

За таких обставин приходжу до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, аніж тримання під вартою не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 .

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому слідчий просив застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця міста Хмельницький, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» на строк 60 діб.

Відповідне клопотання розглядається слідчим суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області у відповідності до ч. 1 ст. 192 КПК України, за якою слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав та просив його задоволити.

Підозрюваний та його захисник проти вимог клопотання заперечували та просили застосувати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд, вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку осіб, які брали участь у розгляді справи, приходить до висновку що клопотання слідчого не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України(далі -КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, раніше не судимий, одружений, має малолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_4 , підозра про вчинення ОСОБА_5 злочину є обґрунтованою, але при цьому слідчим та прокурором не наведено доказів, які б свідчили про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому суд, враховуючи положення ст.ст.177,178 КПК України, приходить до переконання про необхідність застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з метою запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005239 від 05.09.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

2) не відлучатися з території Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого фактичного проживання або місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції України за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали два місяці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1