Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/1037/19
ВИРОК
іменем України

03 квітня 2019 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у місті Коростені Житомирської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000221 від 15 лютого 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростеня Житомирської області, українця, громадянина України, особи з інвалідністю 3-ї групи, не одруженого, працюючого оператором ТОВ "Коростенський завод МДФ", раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого за ст.338 ч.1 Кримінального кодексу України,-

в с т а н о в и в :

7 січня 2019 року близько 22.00 години, ОСОБА_5 поблизу будинку № 16 по вулиці Грушевського у місті Коростені Житомирської області, в якому розміщується державна установа "Коростенське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області", взяв Державний Прапор України, а саме прямокутний стяг із двох рівновеликих горизонтальних смуг синього та жовтого кольорів на дерев`яній палиці (флагштоці), з яким попрямував по вулиці Грушевського у місті Коростені Житомирської області та поблизу комунальної установи "Коростенська дитяча поліклініка", за місцезнаходженням по вулиці Грушевського, 7 у місті Коростені Житомирської області, близько 22.21 години, діючи умисно, з хуліганських мотивів, виражаючи явну неповагу до державних символів, а саме до Державного прапора України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з особливою зухвалістю, публічно, тобто в присутності сторонніх осіб, ОСОБА_5 почав розмахувати над своєю головою флагштоком з Державним Прапором України, бити ним об землю та тягати по землі, чим вчинив наругу над державним символом України.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений за ст.338 ч.1 Кримінального кодексу України, а саме публічна наруга громадянина України над державним символом України - Державним Прапором України.
Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст.338 ч.1 Кримінального кодексу України, а саме як умисні дії, які виразились у публічній нарузі над Державним Прапором України.
25 лютого 2019 року між прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості, згідно з умовами якої прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для цього кримінального провадження обставин, а також правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ст.338 ч.1 Кримінального кодексу України, зокрема як умисні дії, які виразились у публічній нарузі над Державним Прапором України.
Обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язувався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.338 ч.1 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Крім того, прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 Кримінального процесуального кодексу України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст.476 Кримінального процесуального кодексу України.
Прокурор Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України і Кримінального кодексу України, а тому просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_5 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого за ст.338 ч.1 Кримінального кодексу України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд встановив, що кваліфікація дій ОСОБА_5 за ст.338 ч.1 Кримінального кодексу України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України є злочином середньої тяжкості, що в силу вимог ст.469 ч.4 Кримінального процесуального кодексу України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті ОСОБА_5 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання, очевидно можливі для виконання.
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 Кримінального процесуального кодексу України, а також наслідки укладення, затвердження вказаної угоди, передбачені ст.473 ч.2 Кримінального процесуального кодексу України та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 Кримінального процесуального кодексу України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ст.475 ч.1 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Враховуючи викладене вище, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Коростенської місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 Кримінального процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст.373, 374, 472, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості, укладену 25 лютого 2019 року між прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого за ст.338 ч.1 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 25 лютого 2019 року, у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: Державний Прапор України (який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області) - повернути володільцю; мобільний телефон марки "Huawei" (який передано для зберігання власнику ОСОБА_6 ) - залишити його власнику; CD-R диск, а також DVD диск (які зберігаються в матеріалах кримінального провадження у Коростенській місцевій прокуратурі) залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, зокрема: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 Кримінального процесуального кодексу України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_1