№ 243/951/19
№ 1-кс/243/341/2019
У Х В А Л А
іменем України

05 лютого 2019 року м. Слов`янськ

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Донецької області від 26.10.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000145 від 01.06.2017 року.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_3 просить скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000145 від 01.06.2017 року, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365, ч.2 ст.146 КК України. Заявник обґрунтовує свою скаргу тим, що розслідування не проведено в повному обсязі, доводи ОСОБА_3 належним чином не перевірено, а кримінальне провадження безпідставно закрито. Заявник зазначає, що слідчим в порушення вимог КПК України не надано йому статус потерпілого, не проведено за його участю жодної слідчої дії, хоча він зазначає, що зміг би впізнати працівників поліції, які спричинили йому тілесні ушкодження, а також не проведено судово-медичну експертизу для встановлення ступеню тяжкості спричинених йому тілесних ушкоджень. Посилаючись на наведені обставини, заявник просив скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження та зобов?язати орган досудового розслідування надати йому статус потерпілого у кримінальному провадженні.

Представник заявника адвокат ОСОБА_4 не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, доводи, викладені в скарзі, підтримав, скаргу просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 надіслала на адресу суду клопотання про розгляд скарги за її відсутності, у задоволенні скарги просила відмовити. Додатково зазначила, що під час досудового розслідування слідчим виконаний необхідний та достатній обсяг слідчих дій для встановлення обставин кримінального провадження, а саме допитано свідків слідчого ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , поліцейського ДПП УПП в м.Краматорськ та м.Слов?янськ ОСОБА_8 . Окрім того, допитано інших свідків, витребувані копії журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Слов?янського ВП ГУНП в Донецькій області, книги обліку осіб, що тримаються в ІТТ № 7 ГУНП в Донецькій області, журнал реєстрації осіб, затриманих та доставлених до ІТТ № 7, журналу первинного огляду та реєстрації медичної допомоги осіб, які тримаються в ІТТ № 7, згідно з якими наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 не встановлено. Також витребувано копію медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_3 з Бахмутської УВП № 6, здійснено тимчасовий доступ до відеозаписів з відеокамер спостереження Слов?янського ВП за період з 14.04.2017 по 16.04.2017, витребувано висновок службового розслідування від 07.06.2017, згідно якого факти, викладені у заяві ОСОБА_3 щодо незаконного затримання та утримання в адміністративній будівлі Слов?янського ВП не знайшли свого підтвердження. Окрім того, з висновку в матеріалах ЄО № 11189 від 17.04.2017 р. за зверненням ОСОБА_3 за фактом спричинення йому тілесних ушкоджень від ОСОБА_3 отримано заяву з проханням не проводити перевірку, оскільки претензій ні до кого він не має.

Слідчий був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, про причини неявки суду не повідомив, його неявка не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Дослідивши надані суду матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

З постанови про закриття кримінального провадження від 26.10.2018 р. вбачається, що кримінальне провадження закрито у зв?язку з відсутністю у діях співробітників Слов?янського ВП ГУНП в Донецькій області ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.365 КК України.

З матеріалів кримінального провадження № 0000145 від 01.06.2017 року та доводів прокурора, викладених у її письмовій заяві, вбачається, що під час досудового розслідування слідчим виконаний певних обсяг слідчих дій, а саме допитано свідків, витребувано копії журналів Слов?янського ВН ГУНП та ІТТ № 7 ГУНП в Донецькій області, витребувано копію медичної картки ОСОБА_3 , здійснено тимчасовий доступ до речей та документів Слов?янського ВП ГУНП (відеозаписи з відеокамер спостереження), отримано висновок службового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Враховуючи те що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на постанову з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, правова природа оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 зазначає, що органом досудового розслідування не ініційовано проведення судово-медичної експертизи стосовно визначення ступеню тяжкості спричинених йому тілесних ушкоджень, не проведено жодної слідчої дії за його участю. Зазначені доводи стороною обвинувачення не спростовані, доводи прокурора, викладені у письмовій заяві, не містять посилань на проведення допиту ОСОБА_3 або на проведення за його участю будь-яких інших слідчих дій.

В матеріалах кримінального провадження міститься протокол допиту свідка ОСОБА_3 від 18.09.2017 р., зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_3 наполягає на допиті його у якості потерпілого, надавати показання як свідок відмовляється.

Окрім того, в матеріалах кримінального провадження міститься заява ОСОБА_3 від 27.09.2018 р. (отримана органом досудового розслідування 16.10.2018 р.), за змістом якої він просить визнати його потерпілим у кримінальному провадженні та призначити судово-медичну експертизу для встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених йому.

Постановою слідчого від 18.10.2018 р. ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні. Однак, відомості щодо отримання ОСОБА_3 зазначеної постанови у матеріалах кримінального провадження відсутні. В той же час клопотання ОСОБА_3 про ініціювання призначення судово-медичної експертизи за змістом ст.220 КПК України було задоволено, оскільки постанови про відмову у задоволенні цього клопотання матеріали кримінального провадження не містять, однак жодних відомостей про ініціювання проведення цієї експертизи в кримінальному провадженні немає.

ОСОБА_3 у своїй скарзі стверджує, що може впізнати осіб зі складу працівників поліції, які спричинили йому тілесні ушкодження, однак, така слідча дія, як пред?явлення особи для впізнання за участі ОСОБА_3 , також здійснена не була.

Підсумовуючи вищенаведене, слідчий суддя зазначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено не в повному обсязі, в матеріалах кримінального провадження існують не усунуті суперечності, доводи ОСОБА_3 щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень належним чином не перевірені.

Таким чином, через невжиття органом досудового розслідування всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 26.10.2018 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до положення ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або матеріальної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Частиною 2 зазначеної статті визначено, що права і обов?язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Відповідно до ч.3 цієї статті потерпілим також є особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв?язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Разом із тим ч. 5 ст. 55 КПК встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Підсумовуючи вищенаведене, слідчий суддя зазначає, що саме правильність застосування слідчим цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду скарги на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

У контексті наведеного слід зазначити, що КПК не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст. 55 КПК права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 220 КПК може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті, зокрема і щодо такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про процесуальні права та обов`язки.

Підсумовуючи вищенаведене, слідчий суддя зазначає, що скарга в частині зобов?язання органа досудового розслідування надати ОСОБА_3 статус потерпілого не підлягає задоволенню, оскільки особа набуває статусу потерпілого з моменту подання нею заяви про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні, а у випадку винесення слідчим постанови про відмову у визнання потерпілим, може оскаржити цю постанову слідчому судді. Зі змісту скарги не вбачається, що ОСОБА_3 оскаржується постанова слідчого про відмову у визнанні його потерпілим.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Донецької області від 26.10.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000145 від 01.06.2017 року, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365, ч.2 ст.146 КК України, скасувати.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Копію ухвали та матеріали кримінального провадження направити до третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Донецької області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1