ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3875/17 Номер провадження 11-кп/814/203/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 187 КК України ТЗ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
із секретарем ОСОБА_5
за участі прокурора - ОСОБА_6
захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
законного представника ОСОБА_10 ,
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 ,
представника неповнолітнього потерпілого адвоката ОСОБА_12 ,
обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Полтавської області на вирок Київського районного суду м. Полтави від 04 травня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтава, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимий, останній раз:
- 14.01.2016 Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на 1 рік обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік,

засуджений за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015) зараховано обвинуваченому ОСОБА_13 у строк покарання період попереднього ув`язнення з 28.04.2017 до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Полтави, з середньою освітою, працюючий страховим агентом СК «Провідна», не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , судимий:

- 10.02.2017 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 125 КК України на 60 годин громадських робіт; покарання відбув повністю;

засуджений за ч.2 ст.187 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України, до покарання у виді 4 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Продовжено ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч.2 ст.187, ст.69, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015) зараховано обвинуваченому ОСОБА_14 у строк покарання період попереднього ув`язнення з 28.04.2017 до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_11 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_16 задоволено та стягнуто із ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 солідарно на користь ОСОБА_11 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_16 7523,90 грн. матеріальної шкоди та 49000 грн. моральної шкоди, всього: 56523,90 грн.

Цивільний позов прокурора прокуратури Полтавської області в інтересах Чутівської центральної районної лікарні Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації задоволено та стягнуто із ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 солідарно на користь держави в особі Чутівської центральної районної лікарні Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації грошові кошти в сумі 6208,40 грн.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 визнані винуватими у вчиненні злочинів за таких обставин.

16.04.2017 приблизно о 23.59 год., ОСОБА_13 разом із ОСОБА_14 , знаходячись в приміщенні буфет гастроному „Вогник за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, 66 В, за попередньою змовою, умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, вчинили напад на потерпілого ОСОБА_17 , поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу. При цьому, ОСОБА_14 наніс удар кулаком лівої руки в район скронево-потиличної ділянки голови ОСОБА_17 , в результаті чого останній на деякий час втратив свідомість та впав на землю. В цей час ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 нанесли ОСОБА_17 декілька ударів ногами в обличчя та тулуб, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді: гематоми м`яких тканин обличчя зліва, наскрізної рани верхньої губи та саден шкіри чола зліва. Скориставшись непритомним станом потерпілого, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , заволоділи його мобільним: телефоном марки „Нокіа 130, вартістю 500 гривень та гаманцем з коштами в сумі 1500 грн. в якому знаходилися 4 банківські картки: Юні Кредіт банку, Акорд банку, дві картки Приват банку на ім`я ОСОБА_17 , які для потерпілого матеріальної цінності не складають, чим спричинили потерпілому ОСОБА_17 майнової шкоди на загальну суму 2000 грн.

27.04.2017 приблизно о 23.00 год., ОСОБА_13 разом із неповнолітнім ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою, за адресою: АДРЕСА_3 , здійснили напад на неповнолітнього потерпілого ОСОБА_16 з метою заволодіння його майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я. При цьому ОСОБА_13 обхопив тулуб потерпілого, притиснувши його руки до тулубу, а ОСОБА_15 правою рукою, зігнутою у кулак, наніс один удар ОСОБА_16 в область лівої брови. Потім ОСОБА_15 обхопив своєю лівою рукою за потиличну частину голови ОСОБА_16 та нахилив його тулубом вперед, обличчям до землі. ОСОБА_14 перехопив своїми обома руками потиличну частину голови ОСОБА_16 та правою ногою зігнутою в коліні наніс 3-4 удари в область лівого ока потерпілого, чим завдав ОСОБА_16 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, шраму верхньої повіки лівого ока, який є наслідком загоєння рани м`яких тканин та гематоми м`яких тканин з субкон`юнктивальним крововиливом лівого ока. Після цього ОСОБА_15 , шляхом ривка, із правої руки ОСОБА_16 зірвав браслет виготовлений із золота 585о, розміром 20,5 см., вагою 8,61 г., який в подальшому здав до ломбарду, завдавши потерпілому майнової шкоди в розмірі 8523,90 грн.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_15 подав апеляційну скаргу, в якій, не оскаржуючи доведеності вини та кваліфікації дій, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок суду змінити та пом`якшити покарання, звільнивши його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням із застосуванням іспитового строку.

Вказує, що покарання у виді позбавлення волі позбавить його можливості відшкодувати завдану шкоду у відповідності до заявленого цивільного позову.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_13 за епізодом злочину від 16.04.2017 просить вирок суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України за невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпанням можливості їх отримання. Щодо кваліфікації дій за епізодом злочинної діяльності від 27.04.2017, просить вирок суду змінити та перекваліфікувати його дії на ч.2 ст.186 КК України. При цьому, в задоволенні заявлених цивільних позовів просить відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що за епізодом злочину від 27.04.2017 існувала попередня домовленість про вчинення відкритого викрадення майна у потерпілого ОСОБА_16 , однак в ході вчинення злочину інші співучасники вийшли за межі домовленості та почали наносити потерпілому тілесні ушкодження. Вказана обставина свідчить про наявність ексцесу виконавця, оскільки виконавець вчинив дії, що не охоплювались ні прямим умислом, ні непрямим умислом інших співучасників.

За епізодом злочинної діяльності від 16.04.2017 обвинувачений вважає, що відсутні жодні належні та допустимі докази щодо вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_17 , а тому обвинувачення у вчиненні даного злочину, на його думку, є необґрунтованим.

Водночас зазначив, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про допит свідка ОСОБА_18 , показання якої мають істотне значення для дослідження обставин кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинувачених у вчиненні злочинів, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Зазначає, що під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не встановлено жодних обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_13 .

При цьому, на момент вчинення злочину обвинувачений не працював та не займався будь-якою суспільно-корисною працею, умисні тяжкі злочини вчинив з корисливих мотивів, матеріальну шкоду потерпілим не відшкодував. Водночас, ОСОБА_13 неодноразово засуджувався за вчинення умисних корисливих злочинів, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_14 не оскаржувався.

Заслухавши доповідача, захисників та обвинувачених ОСОБА_15 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які підтримали подані обвинуваченими апеляційні скарги, думку прокурора на підтримання доводів поданої ним апеляційної скарги, законного представника, представника неповнолітнього потерпілого, які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_13 свою причетність до вчинення злочину за епізодом від 16.04.2017, а саме у вчиненні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_17 , не визнав, мотивуючи відсутністю доказів для доведення його вини.

В той же час, винуватість ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні цього злочину підтверджується належними та допустимими доказами, що були безпосередньо досліджені судом першої інстанції.

Згідно з показаннями потерпілого ОСОБА_17 , він 16.04.2017 святкував свято Пасхи та зайшов ввечері в кафе «Вогник» у місті Полтава, де познайомився з ОСОБА_19 та, перебуваючи на вулиці, розмовляв з ним. В цей час, до них підійшли ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які були у збудженому стані, поводили себе агресивно, сварилися, погрожували фізичною розправою, а коли він розвернувся піти, відчув удар в голову, від чого упав та втратив свідомість. Коли прийшов до тями помітив, що його гаманець з грошовими коштами та телефон, які були в карманах куртки, зникли.

Факт отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_17 встановлено висновком експерта № 509 від 21.04.2017, згідно з яким у ОСОБА_17 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: гематоми м`яких тканин обличчя зліва, наскрізної рани верхньої губи та саден шкіри чола зліва, які утворились, вірогідніше за все, при падінні з прискоренням, тобто одномоментно та можливо в строк і за обставин, на які посилається ОСОБА_17 , та кваліфікуються тільки у своїй сукупності, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Враховуючи анатомічну локалізацію, морфологічну характеристику даних тілесних ушкоджень в момент спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_17 знаходився у вертикальному положенні з послідуючим падінням вперед (обличчям вниз).

Показання потерпілого підтвердив свідок ОСОБА_19 , який стояв поряд із ОСОБА_17 і бачив, як ОСОБА_13 та ОСОБА_14 16.04.2017 приблизно о 23 годині підходили до потерпілого, коли він з потерпілим стояв на вулиці, а також те, що під час розмови ОСОБА_14 наніс ОСОБА_17 удар рукою, від чого потерпілий впав. Окрім цього бачив, як ОСОБА_13 схилився над лежачим потерпілим.

Про те, що саме ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підходили до потерпілого 16.04.2017, підтверджується даними протоколів пред`явлення особи для впізнання від 19.05.2017, згідно яких потерпілий ОСОБА_17 за сукупністю рис особи впізнав ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , як осіб, що вчинили відносно нього розбійний напад 16.04.2017, в присутності понятих та законного представника неповнолітнього ОСОБА_10 .. Більше того свідок ОСОБА_19 також вказав на даних обвинувачених, яких він знає особисто та вказував на них, як на осіб, які підійшли до потерпілого та поводили себе зухвало по відношенню до нього.

Події 16.04.2017 відтворено свідком ОСОБА_19 24.05.2017 під час проведення слідчого експерименту за його участю та за участю судово-медичного експерта та підтверджені висновком експерта № 712 від 29.05.2017 у якому зазначено, що показання свідка ОСОБА_19 , дані ним 24.05.2017 в ході проведення слідчого експеримента не протирічать об`єктивним даним судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_17 ..

Сукупність цих доказів дали суду першої інстанції обґрунтовані підстави визнати, що засуджений ОСОБА_13 за попередньою змовою з ОСОБА_14 вчинили напад на ОСОБА_17 з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, і кваліфікувати їх дії за цим епізодом за ч. 2 ст. 187 КК України.

Твердження засудженого ОСОБА_13 про неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації його дій за епізодом від 27.04.2017 щодо потерпілого ОСОБА_16 як розбій, а не як грабіж, є безпідставними, з огляду на таке.

Факт одночасного нападу ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на ОСОБА_16 , в ході якого ОСОБА_13 обхопив ОСОБА_16 та утримував, поки ОСОБА_15 та ОСОБА_14 наносили потерпілому удари і зривали браслет, ніким не оспорюється. Разом з тим, ОСОБА_13 стверджує, що не мав домовленості із ОСОБА_15 та ОСОБА_14 на спричинення потерпілому в ході нападу тілесних ушкоджень. Зазначає, що спільною домовленістю охоплювалось лише заволодіння майном, а співучасники вийшли за межі домовленості.

Разом з тим, ці твердження ОСОБА_13 спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами.

Потерпілий ОСОБА_16 в суді першої інстанції показав, що коли він 27.04.2017 разом з другом ОСОБА_20 йшов повз облдержадміністрацію в м. Полтаві, приблизно о 23.20 год. до них підійшли всі троє обвинувачених - ОСОБА_15 , ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , які повели його на вул. Сапіго, де саме ОСОБА_13 першим схватив ОСОБА_16 ззаду руками та тримав, а в цей час ОСОБА_15 та ОСОБА_14 наносили удари та заволоділи золотим браслетом.

Такі показання потерпілого узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_20 , який зазначив, що обвинувачені разом підійшли до них, поводили себе агресивно, погрожували, наказали йому іти геть, а потерпілий залишився з обвинуваченими.

Потерпілий та свідок впізнали обвинувачених, як осіб які 27.04.2017 вчинили напад на потерпілого ОСОБА_16 , що вбачається з протоколів впізнання від 28.04.2017 та 30.05.2017.

Наявність тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_16 , підтверджується висновком експерта № 662 від 23.05.2017, згідно якого у ОСОБА_16 встановлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, шраму верхньої повіки лівого ока, який є наслідком загоєння рани м`яких тканин та гематоми м`яких тканин з субкон`юнктивальним крововиливом лівого ока, які утворилися від дії тупого(их) предмету (ів) з обмеженої контактуючою поверхнею, яким могли бути пальці рук стиснуті у кулак, нога людини у взутті (коліно) чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, тобто не характерні для утворення при падінні, як від одно-, так і декілька кратної дії травмуючого(их) фактору(ів) та можливо в строк і за обставин на який(які) посилається ОСОБА_16 та кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Характер та локалізацію отримання тілесних ушкоджень було відтворено потерпілим в ході проведення слідчого експерименту за його участю 18.05.2017 та підтверджено висновком експерта № 696 від 02.06.2017.

Крім того, допитаний місцевим судом свідок ОСОБА_21 надав суду показання про те, що він 27.04.2017 на спільне прохання ОСОБА_15 , ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , на власні документи, здав за 4000 грн. у ломбард на вул. Зигіна в м. Полтава золотий браслет, який вони йому надали. Вказані кошти він обвинуваченим віддав на виході з ломбарду.

Показання потерпілого ОСОБА_16 , та свідків ОСОБА_20 і ОСОБА_21 є послідовними, узгоджуються з іншими доказами в їх сукупності та нічим не спростовані.

Таким чином, із встановлених у даному провадженні фактичних обставин вбачається, що ОСОБА_15 , ОСОБА_14 і ОСОБА_13 діяли узгоджено та зі спільним умислом, разом застосували насильство з метою заволодіння чужим майном, а в подальшому обвинувачені разом використали кошти, отримані від реалізації вилученої у потерпілого речі. Все вищезазначене вказує на те, що ОСОБА_13 , ОСОБА_15 і ОСОБА_14 вчинили саме розбійний напад на потерпілого ОСОБА_16 за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи викладене підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_13 за епізодом від 27.04.2017 щодо потерпілого ОСОБА_16 на грабіж, як про це ставить питання обвинувачений ОСОБА_13 , відсутні.

З огляду на вказане, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у злочинах, передбачених ч.2 ст. 187 КК України, а саме у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, а щодо ОСОБА_13 та ОСОБА_14 також вчиненого особою, яка раніше вчиняла розбій, за які їх засуджено, є правильним, ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом згідно зі ст. 94 КПК України.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог закону, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України та роз`яснень Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами; особи обвинувачених, зокрема посередню характеристику ОСОБА_13 та позитивну характеристику ОСОБА_15 , наявність попередніх судимостей, те, що ОСОБА_13 свою вину у вчинених злочинах фактично не визнав, не розкаюється, шкоду потерпілим не відшкодував. Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_13 судом не встановлено, а ОСОБА_15 встановлено щире каяття, часткове відшкодування шкоди. Відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Крім цього колегія суддів враховує, що ОСОБА_13 та ОСОБА_15 раніше вчиняли злочини проти життя та здоров`я особи, а ОСОБА_13 також корисливі злочини, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення.

З огляду на вказане прохання обвинуваченого ОСОБА_15 про пом`якшення йому покарання є безпідставним.

Відсутні підстави і для звільнення обвинуваченого ОСОБА_15 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, як про це просить обвинувачений, оскільки, враховуючи викладене вище, виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання неможливе.
Разом з цим колегія суддів не вбачає підстав для призначення ОСОБА_13 більш суворого покарання, як про це ставить питання в апеляційній скарзі прокурор, так як судом першої інстанції під час прийняття рішення, були враховані всі обставини, на які посилається цей апелянт.
З огляду на викладене вище, підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_13 та ОСОБА_22 , колегія суддів не вбачає, а тому апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_22 , а також прокурора задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , а також прокурора залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави від 04 травня 2018 року щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 без змін.

В зв`язку з набранням вироком чинності взяти ОСОБА_15 під варту в залі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців: засудженими, які тримаються під вартою з моменту отримання її копії, іншими учасниками з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4