Дата документу 26.04.2019 Справа № 554/3652/19
Провадження № 1-кс/554/6285/2019
У Х В А Л А
26 квітня 2019 року м. Полтава
У ході досудового розслідування встановлено, що 23.04.2019 року, приблизно о 21:00 годині, у м. Суми, працівники поліції - екіпажу Руно 221, взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Сумській області, перевищуючи надані їм владні повноваження, вчинили відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які явно виходили за межі наданих їм службових повноважень, та виразились у затриманні останнього і поміщенні до багажного відділу автомобіля «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого настала смерть останнього.
24.04.2019 року поблизу будинку № 100 по вул. Роменській у м. Суми, проведено огляд місця події автомобіля «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_1 , у багажному відділі якого виявлено труп ОСОБА_4 , у ході огляду слідів крові та інших слідів біологічного походження не виявлено. При огляді трупа свіжих тілесних ушкоджень, які б могли стати причиною смерті не виявлено. Виявлено застарілі садни на тілі.
24.04.2019 року проведено огляд транспортного засобу автомобіля «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , у ході якого вказаний автомобіль, у зв`язку з тим, що він має значення речового доказу, вилучено.
В ході огляду вилучено: пару чоловічих кросівок 46 розміру; чохол різнокольоровий (до сидіння).
Вказані речі та документи в цілому відповідають критеріям речових доказів, а також можуть бути використані під час проведення подальшого досудового розслідування.
Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_1 ,номер шасі НОМЕР_2 належить Департаменту патрульної поліції.
Сторона обвинувачення обґрунтовує необхідність накладення арешту на вилучене в ході огляду від 24.04.2019 майно наступним: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, збереження речових доказів у кримінального провадження до яких відносяться: пара чоловічих кросівок 46 розміру; чохол різнокольоровий (до сидіння).
Так вилучене майно, відповідає вимогам ст. 98 КПК України, оскільки: а) зберегло на собі сліди кримінального правопорушення; б) містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Арешт вказаного майна застосований з метою забезпечення доказової бази по кримінальному провадженню, так як вказане майно відноситься до предметів, що відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Таким чином наступні речові докази:пара чоловічих кросівок 46 розміру; чохол різнокольоровий (до сидіння), які були вилучені, відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
На підставі наведеного, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явився, слідчий надав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.
Власник майна в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, проти накладення арешту не заперечував.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду від 24.02.2019 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене, відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 24.04.2019 року майно, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

Накласти арешт на вилучене майно, а саме: пару чоловічих кросівок 46 розміру; чохол різнокольоровий (до сидіння), з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, з позбавленням права володіння, користування та розпорядження, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1