КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000551 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 20 листопада 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, розлученого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч.2 ст.286 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 100 000,00 (сто тисяч) гривень моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 100 000,00 (сто тисяч) гривень моральної шкоди.
Стягнуто з ПАТ страхова компанія «Галицька» на користь ОСОБА_6 7 846 (сім тисяч вісімсот сорок шість) гривень 85 копійок матеріальної шкоди та 41 778,00 (сорок одну тисячу сімсот сімдесят вісім) гривень моральної шкоди.
Стягнуто з ПАТ страхова компанія «Галицька» на користь ОСОБА_7 7 846 (сім тисяч вісімсот сорок шість) гривень 85 копійок матеріальної шкоди та 41 778,00 (сорок одну тисячу сімсот сімдесят вісім) гривень моральної шкоди.
Стягнуто солідарно з ПАТ страхова компанія «Галицька» та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 375,00 (триста сімдесят п`ять) гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.
Стягнуто солідарно з ПАТ страхова компанія «Галицька» та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 375,00 (триста сімдесят п`ять) гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Цим же вироком вирішено питання про судові витрати та речові докази.

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суду, 14 квітня 2016 року, приблизно о 22:30 годині, ОСОБА_8 , не маючи при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та під впливом наркотичних речовин, керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ-VIDA», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Маршала Тимошенка зі сторони вул. Малиновського в напрямку вул. Зої Гайдай в місті Києві, в другій смузі, при наявності двох смуг попутного та двох смуг зустрічного напрямків руху. Рухаючись у вказаному напрямку, він наближався до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньою розміткою 1.14.2, розташованого напроти будинку №2 по вул. Маршала Тимошенка в м. Києві. У цей час, перед вказаним пішохідним переходом у лівій смузі руху зупинився автомобіль «Форд Конект», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який надавав дорогу пішоходу ОСОБА_11 , що рухався по нерегульованому пішохідному переходізліва направо відносно руху вищевказаного автомобіля «ЗАЗ-VIDA», д.н.з. НОМЕР_1 .

Під час руху ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п.1.5, 2.1 підпункт «а», 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 10.1, 12.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, вказані порушення виразилися у тому, що ОСОБА_8 , не маючи при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та під впливом наркотичних речовин, став керувати технічно справним автомобілем «ЗАЗ-VIDA», д.н.з. НОМЕР_1 . Рухаючись по проїзній частині вул. Маршала Тимошенка зі сторони вул. Малиновського, в напрямку вул. Зої Гайдай в м. Києві, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_11 , не урахував дорожню обстановку, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньої розмітки 1.14.2, які інформували його про наявність цього переходу та автомобіля, що зупинився в лівій смузі руху попутного напрямку перед пішохідним переходом, який інформував його про небезпеку на пішохідному переході, ОСОБА_8 не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, перед перестроюванням не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перестроївся в праву смугу руху, не переконавшись у відсутності пішохода на пішохідному переході, не зменшив швидкість свого автомобіля і не зупинився перед пішохідним переходом, не дав дорогу пішоходу ОСОБА_11 , який перебував на пішохідному переході, а продовжив рух далі, в наслідок чого навпроти будинку №2 по вул. Маршала Тимошенка в м. Києві вчинив наїзд на потерпілого ОСОБА_11 .
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 отримав наступні тілесні ушкодження: крововилив в м`які тканини нижніх кінцівок, закритий перелом кісток правої гомілки в верхній та нижній третинах, кров в колінних суглобах; крововилив в заочеревинну клітковину, ушкодження правого крижово-здухвинного з`єднання, закритий перелом переднього півкільця тазу по типу « метелик », ушкодження печінки, очеревини тонкого та товстого кишечника, наявність в порожнині очеревини крові, об`ємом близько 300мл; ушкодження правої легені, крововилив в діафрагму, наявність в правій плевральній порожнині близько 450мл крові; масивна імбібіція кров`ю м`яких тканин в ділянці перелому кісток скелету, малокрів`я внутрішніх органів, плями Мінакова в ділянці серця, травматичний шок III ступеня; відкрита черепно-мозкова травма: забійні рани (одна з яких розповсюджується до потиличної кістки), садна, крововиливи в шкіру та м`які тканини голови, субарахноїдальний крововилив, кров в бічних шлуночках мозку, від яких помер в 04:15 годин 15.04.2016 року в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги.
Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок перелому кісток скелету, ушкодження внутрішніх органів, що призвели до розвитку масивної крововтрати, шоку. Таким чином, між даним комплексом ушкоджень, що виник внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та настанням смерті, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.
У діях водія ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам пунктів п.п. 1.5, 2.1 підпункт «а», 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 10.1, 12.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, а порушення якихзнаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, а саме настанням смерті потерпілого ОСОБА_11 .

На вказаний вирок, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення злочину, не погоджується з вироком у зв`язку з невідповідністю призначеного ОСОБА_8 покарання, внаслідок суворості. Захисник вважає, що згідно ст.67 КК України, суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_8 менш суворе покарання, оскільки обвинувачений визнав вину, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а отже, виходячи із принципів індивідуалізації, гуманізації та справедливості покарання, можливо було застосувати до ОСОБА_8 ст.75 КК України, що було б необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Тому, просить вирок змінити в частині призначеного покарання, пом`якшивши його та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286, ст.75 КК України у виді 3-х років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку, а також призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Заслухавши:
доповідь судді апеляційного суду;
думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, оскільки вважає її необґрунтованою та безпідставною, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін;
потерпілих, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого;
обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану захисником апеляційну скаргу та просили задовольнити її у повному обсязі,
перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_8 та кваліфікації його дій, за вчинення злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, учасниками судового розгляду не оспорюються.

Суд, розглядаючи справу, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини та правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ст. 286 ч. 2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Щодо доводів апеляційної скарги про суворість призначеного покарання, то вони не ґрунтуються ні на вимогах закону, ні на матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів. Значення заходу примусу для досягнення такої цілі визначається не лише його суворістю, а й неминучістю, своєчасністю, справедливістю і невідворотністю застосування за кожний злочин.

Реалізація мети покарання є одним із аспектів виконання визначених у ст. 2 КПК України завдань кримінального провадження, якими, зокрема, є: захист особи, суспільства і держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, у тому числі потерпілих.

Потерпілий, обираючи спосіб захисту своїх прав на власний розсуд, на підставах та у порядку, передбачених законом, вправі ініціювати питання про кримінальне переслідування винного чи відмову від таких заходів, а також висловлювати власну позицію щодо форми реалізації кримінальної відповідальності у визначених законом межах. Навіть у справах публічного обвинувачення про тяжкі злочини, в яких відповідна позиція не породжує обов`язкових для суду правових наслідків, вона підлягає врахуванню у сукупності з іншими обставинами, які впливають на обрання заходів примусу.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Взяв до уваги суд і наявність пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, а саме: щире каяття та сприяння розкриттю злочину, а також обтяжуючої вчинення злочину у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння.

Покарання засудженому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не вбачає.

Крім того, з огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про відсутність підстав для застосування положень ст. 75 КК України та звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням.

Істотних порушень норм кримінально процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування вироку, судом не допущено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок відповідає вимогам закону, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 20 листопада 2018 року необхідно залишити без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 20 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:
_________________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3