Справа № 639/4778/18
Провадж. № 1-кп/639/164/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2019 року м.Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000702 від 06 квітня 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на підставі ст.89 КК України не засудженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, суд,

встановив:

28 березня 2018 року, ОСОБА_5 вступив у злочинну змову з іншою особою, кримінальне провадження відносно якої закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, з метою таємного заволодіння чужим майном, а саме чорними металами, які перебували на території ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 99.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою з іншою особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій у вигляді таємного викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у сховище та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, маючи спільний умисел поєднаний єдиною метою на скоєння крадіжки чужого майна, діючи таємно, з корисливих мотивів, направились до паркану ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» зі сторони вулиці Текстильна.
Надалі, виконуючи дії спрямовані на таємне викрадення чужого майна, приблизно о 01 год., 28 березня 2018 року ОСОБА_5 та інша особа перелізли через паркан ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» таким чином проникли на охоронювану територію підприємства, попрямували до приміщення корпусу №15 ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка».
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи з єдиною метою та згідно досягнутої раніше домовленості ОСОБА_5 та інша особа, перебуваючи на охоронюваній території заводу зайшли до приміщення корпусу №15, через дверний отвір в якому відсутні двері, де виявили лом чорного металу у вигляді: металевої труби діаметром 25 см. та довжиною 3 метри, фланець, лист заліза довжиною 1 метр та шириною 20 см., швелер довжиною 1,5 метри та шириною 13 см., у кількості 2 штук, елемент кубічної форми, який виготовлений зі зварених між собою шматків арматури розміром 73x73x162 см., загальною вагою 76,0 кг., вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 9947 від 25.04.2018 становить 380 гривень, якими таємно заволоділи та винесли з корпусу №15 до паркану, але з причин, які не залежали від їх волі, не змогли довести свій злочинний намір до кінця, та не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, так як були затримані працівниками воєнізованої охорони ДП «ХПЗ ім. Т.Г Шевченка».

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро покаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, розміром судових витрат на проведення експертних досліджень по справі та пояснив суду про обставини скоєння злочину, як встановлено в судовому засіданні. Обставини вчинення кримінального правопорушення не оспорює. Злочин скоїв оскільки не міг працевлаштуватися, на теперішній час вживає заходів за для працевлаштування, просить суд не призначати надто суворе покарання.

Представник потерпілої сторони ДП ХПЗ «ім. Т.Г. Шевченка» ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. До обвинуваченого підприємство будь яких претензій не має.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів по справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, з урахуванням заяви представника потерпілої сторони про розгляд справи за її відсутності, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, вивченням матеріалів кримінального провадження в частині даних, які характеризують особу обвинуваченого, щодо судових витрат та долі речових доказів, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин суд вважає провину ОСОБА_5 повністю доведеною і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як не закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у сховище, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Пом`якшуючими покарання обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд, на підставі ст. 66 КК України, визнає його щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, як на стадії досудового так і судового слідства.

Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_5 обставин, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він із середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце реєстрації та мешкання, за місцем мешкання характеризується негативно, раніше судимий, судимість погашена у встановленому законом порядку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_5 повинен нести покарання пов`язане з позбавленням волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину, із урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України щодо призначення покарання за незакінчений злочин.

З урахуванням обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , враховуючи дані про його особу, заяву представника потерпілої сторони щодо відсутності до обвинуваченого претензій, суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В ході досудового та судового слідства відносно ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався.

Судові витрати, вартість проведення експертного дослідження по справі суд, на підставі ст. 124 КПК України вважає за необхідне покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, встановити ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 715 гривень 00 коп., в якості судових витрат за проведення експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса.

Речові докази по справі: лом чорного металу: металеву трубу діаметром 25 см., довжиною 3 метри, фланець, лист заліза довжиною 1 метр, шириною 20 см., швелер довжиною 1,5 метри, шириною 13 см., у кількості 2 штук, елемент кубічної форми, виготовлений зі зварених шматків арматури розміром 73x73x162 см., загальною вагою 76,0 кг., які передані слідчим на зберігання до ДП ХПЗ «ім. Т.Г. Шевченка», повернути підприємству, як законному власнику.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя ОСОБА_1