Справа № 712/9542/17
Провадження № 1кп/712/106/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого: судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0003747 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси, громадянки України, непрацюючої, незаміжньої, з середньою освітою, інвалідом, ліквідатором на Чорнобильській АЕС та депутатом не являється, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що реалізуючи свій злочинний намір, направлений на створення та утримання місця розпусти, переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері культурного, духовного життя суспільства та громадської моралі, моральних засад суспільства в частині задоволення статевих потреб, спрямований на порушення моралі суспільства щодо зв`язків між людьми для задоволення статевих потреб на основі особистої симпатії та недопущення ведення статевого життя за винагороду, усвідомлюючи небезпеку своїх дій, яка полягає у приниженні честі і гідності, створення загрози поширення небезпечних хвороб та аморальності вказаного джерела доходу, переслідуючи корисливий мотив, створила та утримала місце розпусти з метою наживи за наступних обставин.
Так, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливим мотивом, переслідуючи мету наживи, на початку листопада 2016 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, під приводом проживання, орендувала у ОСОБА_7 за грошові кошти в сумі 3000 гривень за місяць, квартиру площею 35,8 м2 за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_8 , свідомо знаючи, що вказане приміщення використовуватиметься нею з метою проституції, тим самим створивши місце розпусти.
В подальшому, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливим мотивом, переслідуючи мету наживи, з метою забезпечення функціонування створеного місця розпусти, тобто його утримання, підшуковувала осіб, бажаючих ним скористатись, шляхом розміщення оголошень на сайті «http://cherkassy.ukrgo.com». в яких викладала свої особисті фотографії в нижній білизні, зазначала свій номер телефону та перелік інтимних послуг, які вона пропонувала, облаштувала вказане місце розпусти необхідним інвентарем, сплачувала орендну плату та частково комунальні послуги і підтримувала дане місце в стані, придатному для використання.
Створивши умови для вчинення злочину, в приміщенні квартири за вищевказаною адресою, ОСОБА_6 різними способами за матеріальну винагороду у визначеному розмірі в залежності від виду та тривалості послуг інтимного характеру, систематично надавала бажаючим особам сексуальні послуги.
Зокрема, ОСОБА_6 в період часу з 16.04.2017 року по 08.06.2017 року, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , надала послуги інтимного характеру ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за грошову винагороду в розмірі 700 грн., ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за грошову винагороду в розмірі 600 грн., ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за грошову винагороду в розмірі 1100 грн., ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за грошову винагороду в розмірі 700 грн., ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за грошову винагороду в розмірі 850 грн., ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 за грошову винагороду в розмірі 600 грн., ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 за грошову винагороду в розмірі 650 грн. та іншим невстановленим у ході досудового розслідування особам.

Вказані дії обвинуваченої ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 302 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого їй правопорушення не визнала та пояснила, що не створювала місця розпусти, а орендувала квартиру АДРЕСА_2 для власного проживання. В квартирі вона проживала постійно, у неї була кішка. У вказаній квартирі вона дійсно надавала послуги сексуального характеру за грошову винагороду, однак нікого для цього не залучала. Клієнтів шукала через Інтернет сторінку. Вважає, що в її діях є лише ознаки адміністративного правопорушення.

На думку державного обвинувачення вина обвинуваченої ОСОБА_6 в скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується:

-даними протоколу огляду Інтернет сторінки «cherkassy.ukrgo.com/post 9968680» від 04.05.2017 року, на якій розміщене оголошення та фотознімки обвинуваченої і зазначено контактний телефон;

-даними протоколу огляду Інтернет сторінки « ІНФОРМАЦІЯ_9 » від 04.05.2017 року, на якій розміщене оголошення та фотознімки обвинуваченої і зазначено контактний телефон;

-даними протоколу обшуку від 09.06.2017 року в квартирі АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено та вилучено: планшет сірого кольору, три мобільні телефони, чотири блокноти, скреч карту, карту «Приватбанку», записник та ноутбук «Леново» з зарядним пристроєм;
-даними протоколів оглядів предметів від 15.06.2017 року та 16.06.2017 року, вилучених під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 та фототаблицями до них;
-показами свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що коли відпочивав з друзями, через мережу Інтернет вони знайшли оголошення обвинуваченої про надання сексуальних послуг. Він зателефонував до неї і домовився про зустріч в її квартирі біля залізничного вокзалу. Він приїхав до неї, отримав послуги сексуального характеру і заплатив 600 гривень. Зустрічався з обвинуваченою лише раз. Пояснити, чи проживала у вказаній квартирі обвинувачена, не зміг.

-показами свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що познайомився з обвинуваченою по оголошенню про надання інтимних послуг. В оголошенні був вказаний телефон, по якому він зателефонував та домовився про зустріч в квартирі обвинуваченої, оскільки вона категорично відмовилась приїжджати до нього. Він погодився, це було лише раз, він заплатив за інтимні послуги 800 гривень.

-показами свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що знає обвинувачену, оскільки здавав їй в оренду квартири. Спочатку вона орендувала квартиру по бул. Шевченка, а потім по АДРЕСА_3 . Кошти за оренду він забирав сам раз в місяць, а пізніше вона почала перераховувати кошти на картку. Коли домовлялись по оренду, обвинувачена сказала, що працює викладачем. Рід її занять він не знав, сусіди також нічого не знали і йому не казали. Про це він дізнався від працівників поліції і попросив її звільнити квартиру.

-показами свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні пояснив, що влітку 2017 року він був запрошений понятим при проведенні обшуку в квартирі по АДРЕСА_3 . Під час обшуку в квартирі були виявлені та вилучені блокноти, телефони, засоби сексуального характеру. Що пояснювала обвинувачена під час обшуку, він не пам`ятає.

-аналогічними показами свідка ОСОБА_17 .

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, не знайшла свого підтвердження здобутими та дослідженими у ході розгляду справи доказами, а тому є недоведеною.

Так, відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

За змістом ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 1.2 ч. 1ст. 284 цього Кодексу.

Згідно ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Відповідно ч. 2 ст. 302 КК України, передбачена кримінальна відповідальність за створення та утримання місця розпусти, вчиненому з метою наживи.

Так, створення місця розпусти це завершений пошук відповідного приміщення чи іншого місця, відкриття закладу (масажний салон, сауна), яким маскується місце розпусти, облаштування такого місця, підбір обслуги, забезпечення засобами зв`язку, транспорту. Утримання місця розпусти означає вчинення дій, що забезпечують його використання та функціонування. Це пошук клієнтів, оплата оренди приміщення, транспортних витрат, інші фінансові розрахунки, придбання і реалізація для клієнтів білизни, напоїв, продуктів тощо.

Посилання державного обвинувачення на покази свідків, як на доказ вини обвинуваченої, є безпідставними, оскільки жоден із допитаних в судовому засіданні свідків, не підтвердив, що ОСОБА_6 орендувала вказане приміщення для надання сексуальних послуг. Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 лише підтвердили, що обвинувачена надавала сексуальні послуги в своїй квартирі, за що вони виплатили грошову нагороду. Вказаний факт не оспорюється обвинуваченою. Інший свідок ОСОБА_7 підтвердив, що здавав обвинуваченій в оренду квартиру, однак для яких цілей він не знає.

Як пояснила обвинувачена ОСОБА_6 вона винаймала житло для проживання, утримувала в квартирі кішку, яка потребувала постійного догляду.

Вказані покази також не спростовуються письмовими матеріалами кримінального провадження.

Як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні державним обвинувачем не надано доказів, що обвинувачена ОСОБА_6 проживала в іншому помешканні, а квартиру АДРЕСА_2 орендувала для створення місця розпусти.

До закінчення судового слідства клопотань від учасників процесу, у тому числі і від державного обвинувача, про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім уже тих, що заявлялися, не надійшло.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»- кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення вважається не винуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі « Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії » встановлено, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.

Суд обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченої за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про необхідність постановлення відносно ОСОБА_6 виправдувального вироку, за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_6 невинуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Виправдати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання скасувати по набуттю вироком законної сили.

Речові докази:

-ноутбук Lenovo B50-30 та зарядний пристрій до нього, мобільний телефон Nokia N70, мобільний телефон Lenovo A516, мобільний телефон НОМЕР_1 , планшет Q-pad Life, мишку Perfeo, банківську картку ПАТ КБ ПриватБанк, передані на зберігання до камери схову речових доказів Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області повернути ОСОБА_6 ;

-зошит коричневого кольору, паперовий конверт, скетч карту, 4 записники - знищити.

На вирок протягом 30 діб може бути подана апеляція до апеляційного суду Черкаської області.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Головуючий: