490/9092/18 09.11.2018
н/п 1-кп/490/875/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9092/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2018 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002434 від 22.06.2018 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, з середньою освітою, офіційно не працює, неодружений, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2018 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав можливим призначити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до судового розгляду.

Захисник та потерпілий віднесли вирішення даного питання на розсуд суду.

Особа, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, в судове засідання повторно не з`явилась, про підготовчий розгляд клопотання повідомлялась належним чином.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та додані до нього матеріали, приходить до наступного.

За змістом ч.2 ст.292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ст.291 КПК України, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та пропозицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо воно не відповідає вимогам цього Кодексу.

Таким чином, оцінюючи питання відповідності клопотання вимогам КПК України, суд має керуватись вимогами ст.291 КПК України з урахуванням особливостей глави 39 КПК України, якою визначено положення про кримінальне провадження, щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відповідно до вимог, які висуваються до обвинувального акта, як важливий процесуальний документ досудового розслідування оформляє його результати, в ньому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо вчинення особою суспільно небезпечних діянь, їх правову кваліфікація (п.5 ч.2 ст.291 КПК України). Клопотання повинно бути чітким, логічним, переконливим та вмотивованим.

Як вбачається з клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 , згідно висновку судово-психіатричного експерта №267 від 26.09.2018 року страждає на хронічний психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдної форми, епізодичного типу перебігу з наростаючим дефектом (F 20.01), що суттєво впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 на момент інкримінованого правопорушення та на теперішній час страждав та страждає на психічний розлад - шизофренію, параноїдної форми, епізодичного типу перебігу з наростаючим дефектом. З огляду на психічний стан піддослідного, на момент інкримінованого правопорушення та на теперішній час ОСОБА_6 не міг та не може віддавати звіт своїм діям та керувати ними в повному обсязі. ОСОБА_6 можливо рекомендувати примусові заходи медичного характеру - надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Крім цього, в клопотанні також зазначено, що 21.06.2018 року приблизно о 11:00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи на території храму "Всіх Святих", що розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.Степова, 35, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його злочинні дії не були помітні для оточуючих, таємно, шляхом вільного доступу, заволодів велосипедом марки "Spark Formula", номер рами - НОМЕР_1 , салатового кольору, що належить ОСОБА_4 , загальною вартістю - 4000 грн. Утримуючи вище вказане майно при собі, ОСОБА_6 з місця злочину зник, розпорядившись викраденим велосипедом на власний розсуд.

Також, у клопотанні зазначено, що своїми умисними протиправними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що є неприпустимим з огляду на положення ст.ст.292, 511 КПК України.

Такі висновки про умисел суперечать прийнятому рішенню про направлення клопотання про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру як до особи, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебувала в стані неосудності.

Відповідно до ст.24 КПК України, умисел характеризує психічне ставлення особи до вчинюваного нею діяння і його наслідків та що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання або свідомо їх допускала.

Якщо особа визнається винною і її дії кваліфікуються як умисні, то така особа не може вчинити дії у стані неосудності (не може бути визнана неосудною). Вона несе кримінальну відповідальність на загальних підставах.

Частиною 1 ст.50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

В силу ч.2 ст.ст.19, 92 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Із змісту зазначених норм випливає, що покарання застосовується виключно до суб`єкту злочину, тобто до осудної особи, якою ОСОБА_6 не являється, а застосування примусових заходів медичного характеру, є наданням медичної допомоги та не тотожне покаранню.

Крім того, в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, всупереч вимогам ч.2 ст.292 КПК України, не зазначено позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я, а також не вказаний законний представник (його наявність чи відсутність).

Частиною 4 ст.503 КПК України передбачено, що примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними. З вказаного клопотання не можливо встановити ступінь суспільної небезпеки ОСОБА_6 , оскільки такі дані в клопотанні взагалі відсутні.

Такі суперечності, що допущені в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , унеможливлюють призначення його до судового розгляду, у зв`язку з чим дане клопотання підлягає поверненню прокурору.

Враховую вищевикладене та керуючись ст.ст.291, 292, 314, 503 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 повернути прокурору через його невідповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1