ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/606/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0008724 від 09.08.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

Головуючим у судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки строк його дії спливає 12 березня 2018 року.

Прокурор просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк запобіжного заходу тримання під вартою, зазначивши, що обставини, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінилися та є триваючими.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти продовження строку запобіжного заходу не заперечував.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді від 11.08.2017 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, який продовжувався відповідно до ухвал Дарницького районного суду м. Києва в ході судового провадження, до 12.03.2018 року включно.

Розглядаючи тривалість періоду затримання не абстрактно, а оцінюючи в даному конкретному випадку відповідно до особливостей такого затримання (W проти Швейцарії, Штегмюллер проти Австрії, Вемгофф проти Німеччини, Панченко проти Росії, Бекчиєв проти Молдови), суд вважає, що в даному випадкує обов`язкова умова - condition sine qua non правомірності затримання, а саме обґрунтована підозра, що обвинувачений вчинив злочин.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі, зокрема строком до 6 років.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з захисту прав людини, а саме те, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і тому оцінка такого ризику проводиться з посиланням на ряд інших факторів (Панченко проти Росії, Бекчиєв проти Молдови).

Так, згідно характеризуючих матеріалів ОСОБА_4 , постійного місця роботи та єдиного джерела доходів немає,неодружений, малолітніх дітей або осіб, які потребують його догляду на утриманні немає, з огляду на ступінь тяжкості та підвищену суспільну небезпечність інкримінованого йому злочину, та суворість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про те, що наведені обставини збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не продовживши тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Разом з тим, враховуючи конкретні обставини вказаного кримінального провадження, а також з врахуванням того, що обвинувачений, будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину, суд вважає, що ризик вчинення нових кримінальних правопорушень є реальним.

На даний час судове провадження триває, свідки не допитані, що, на думку суду, свідчить про можливість незаконного впливу з боку обвинуваченого на вказаних осіб.

Відомостей, які б свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, зокрема за станом здоров`я, в матеріалах провадження немає.

Крім того, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КК України, суд залишає без зміни раніше визначений обвинуваченому розмір застави - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, вважаючи, що внесення вказаної суми грошей забезпечить виконання обвинуваченим зобов`язання прибувати за кожною вимогою суду. Одночасно з цим, з урахуванням встановлених судом ризиків, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого певні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до 05 травня 2018 року включно.

У разі внесення застави в розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 35 240 (тридцять пять тисяч двісті сорок) гривень, на депозитний рахунок Дарницького районного суду м. Києва та надання суду документа, що підтверджує сплату, ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти з роз`ясненням зобов`язання прибувати за кожною вимогою суду, а також з покладенням на нього наступних обов`язків: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захисника та направити до ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя