Справа № 165/1173/18
Провадження № 1-кп/165/187/18
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську кримінальне провадження №0000046 від 05 лютого 2018 року за ч.1, ч.2 ст.307 КК України про затвердження угоди про визнання винуватості від 06 грудня 2018 року укладеної між начальником Іваничівського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нововолинська Волинської області, українець, громадянин України, освіта базова вища, не одружений, не працює, інвалідом І-ІІ групи не являється, не судимий, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , суд,

встановив:

05 лютого 2018 року, близько 17 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі одного з будинків, що розташований по бульвару Шевченка в м. Нововолинську, в ході проведення оперативної закупки наркотичних засобів, незаконно збув ОСОБА_6 (анкетні дані та особа легендовані), продавши останньому за 125 грн частину таблетки білого кольору, яка згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів №77 від 07 лютого 2018 року містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін. Маса бупренорфіну становить 0,0015 г, який ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав з метою подальшого збуту та його збут.
Правова кваліфікація умисних дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів.
Кім цього, 19 лютого 2018 року, близько 12 год. ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік кафе "Новік", що знаходиться за адресою: бульвар Шевченка, 24 у м. Нововолинську Волинської області, в ході проведення оперативної закупки наркотичних засобів, повторно незаконно збув ОСОБА_6 (анкетні дані та особа легендовані), продавши останньому за 125 грн частину таблетки білого кольору, яка згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів №139 від 21 березня 2018 року, містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін. Маса бупренорфіну становить 0,0017 г, який ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав з метою подальшого збуту та його збут.
Правова кваліфікація умисних дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.307 КК України, тобто умисне діяння, яке виразилось у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинені повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованих йому злочинах визнав повністю та беззастережно.

Додаткові обов`язки для обвинуваченого ОСОБА_4 які були б пов`язані з співпрацею у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, угодою не передбачається.
Покарання, узгоджене сторонами угоди та на призначення якого згідний обвинувачений ОСОБА_4 : за ч.1 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді обмеження волі на строк три роки; за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді обмеження волі на строк чотири роки без конфіскації майна; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі на строк чотири роки без конфіскації майна.
Наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.473 КПК України, а саме: для прокурора, обвинуваченого та його захисника є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу та наслідки невиконання угоди сторонам зрозумілі.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив затвердити укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості, оскільки угода відповідає вимогам ст.472 КПК України та укладена добровільно. Наслідки затвердження даної угоди йому зрозумілі.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованих йому злочинах визнав повністю, угоду про визнання ним винуватості просить затвердити, оскільки укладена ним добровільно і він погоджується на покарання узгоджене в угоді.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 не заперечив щодо затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між обвинуваченим та прокурором, оскільки угода була укладена за його присутності ОСОБА_4 добровільно, і останній погодився на покарання узгоджене в угоді.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з того, що відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.
Злочини, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ч.4 ст.12 КК України віднесені до тяжких злочинів. Міра покарання погоджена сторонами угоди за ч.1, ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України, із врахуванням пом`якшуючих вину ОСОБА_4 обставин щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутністю обтяжуючих вину обставин, відповідає вимогам ч.1 ст.69 КК України (перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1, ч.2 ст.307 КК України та вимогам ч.2 ст.61 КК України, без призначення додаткового покарання, що відповідає вимогам ч.2 ст.69 КК України. Складання покарань за сукупністю злочинів узгоджене сторонами відповідає вимогам ч.1 ст.70 КК України.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4, ч.5 ст.474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, зокрема інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про підстави для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Дія запобіжного заходу у виді домашнього арешту обраного щодо ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Іваничівського районного суду Волинської області від 28 березня 2018 року закінчилась.
За проведення експертиз стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави: 572 грн. висновок №77 від 07 лютого 2018 року (а.с.33-37); 572 грн. висновок №139 від 21 березня 2018 року (а.с.39-43), а всього 1144 грн.
Долю речових доказів, суд вирішує за правилами ст.100 КПК України.
Керуючись ст.314, ст.370, ст.373, ст.374, ст.474, ст.475 КПК України, суд,

ухвалив:

Угоду про визнання винуватості від 06 грудня 2018 року у кримінальному провадженні №0000046 від 05 лютого 2018 року, укладену між начальником Іваничівського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України призначивши покарання:
за ч.1 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді обмеження волі на строк три роки;
за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді обмеження волі на строк чотири роки без конфіскації майна, що належить йому на праві приватної власності.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі на строк чотири роки без конфіскації майна, що належить йому на праві приватної власності.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

За проведення експертиз стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1144 (одну тисячу сто сорок чотири) грн.

Речові докази: частину таблетки білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, маса якого в речовині становить 0,0017 г (а.с.31), яка знаходиться у кімнаті РД Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області (а.с.54); частину таблетки білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, маса якого в речовині становить 0,0015 г (а.с.53), яка знаходиться у кімнаті РД Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області (а.с.55) знищити; два флеш накопичувачі ємністю по 8 Gb, чорного кольору з адаптерами та написами "Apaser"(Д33466) №381 нт та (Д33466) №382 нт; оптичний носій, диск DVD-R 4.7Gb №393 нт (а.с.30), які знаходяться у матеріалах кримінального провадження (а.с57-58.) залишити у матеріалах кримінального провадження; сім-карту "Київстар" з № НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 (а.с.30), яка знаходиться у матеріалах кримінального провадження (а.с.56) повернути ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити ОСОБА_4 та прокурору.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1