Дата документу 29.11.2018 Справа № 336/4055/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/569/18
Єдиний унікальний № 336/4055/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.307 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2018 року, якою

обвинувальний акт у кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, повернуто прокурору Бердянської місцевої прокуратури як такий, що не відповідає вимогам КПК України. Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_9 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишено без задоволення.

Згідно зі змістом ухвали, до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя прокурором Бердянської місцевої прокуратури направлено кримінальне провадження з обвинувальним актом за звинуваченням ОСОБА_9 , у скоєнні злочину, передбаченого ст.307 ч.3 КК України.
За наслідком підготовчого судового засідання суд пришов до висновку, про повернення прокурору обвинувального акту, зазначивши, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 , наведені фактичні дані в своїй сукупності не дають повного уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, не дає можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Після викладення фактичних обставин обвинувачення далі по тексту обвинувального акту викладено інформацію, яка міститься в письмових доказах у кримінальному провадженні, а саме у протоколі обшуку та висновках експертів, що є неприпустимим, не відповідає положенням ст.291 КПК України та є порушенням права особи на захист.
Всупереч положенням ст.291 КПК України, у відповідності до якої в обвинувальному акті мають бути викладені фактичні обставини злочину та формулювання обвинувачення, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 стороною обвинувачення детально викладені письмові докази, які можуть бути надані стороною обвинувачення лише під час розгляду кримінального провадження по суті, та можуть бути досліджені судом виключно у тому випадку, якщо стороною захисту не буде заперечуватись їх допустимість з очевидних підстав.
Водночас при викладенні обставин незаконного придбання та зберігання ОСОБА_9 наркотичного засобу, стороною обвинувачення не зазначено ані кількості, ані виду наркотичного засобу, який ОСОБА_9 придбала, потім зберігала, а потім частку від придбаного перенесла на «територію, розташовану поряд з будинком № 1 по вул. Бочарова у м. Запоріжжя».
Також, в обвинувальному акті відсутні відомості щодо конкретного місця, куди, за версією сторони обвинувачення, ОСОБА_9 перенесла частину раніше придбаного наркотичного засобу, адже визначення територія поряд з будинком № 1 по вул. Бочарова у м. Запоріжжя очевидно не може вважатись чіткою вказівкою місця, оскільки фактично включає в себе будь-яку територію поза межами будинку, оскільки поняття «поряд», застосоване в обвинувальному акті, є суто суб`єктивним.
Враховуючи вищевикладене, суд, з урахуванням неконкретності пред`явленого обвинувачення, встановив підстави для повернення обвинувального акту прокурору.
Крім того, суд першої інстанції погодився з доводами захисника, що не засвідчення обвинувального акту печаткою прокуратури суперечить правилам діловодства в органах прокуратури, адже пункт 9.5.1 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України № 103 від 24.02.2016 року вказує, що засвідчення документів здійснюється шляхом їх підписання, затвердження та проставлення печатки.

В апеляційній скарзі прокурор Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , посилається на незаконність та невмотивованість ухвали суду першої інстанції, внаслідок істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону. Прокурор вважає, що суд послався на обставини, які не є підставою повернення обвинувального акту. Вказує, що в пункт 9.5.1 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України не має жодної вказівки або посилання на затвердження або підписання обвинувального акта. Згідно з додатком 57 Інструкції, серед інших документів, які посвідчуються гербовою печаткою, є «процесуальні документи за рішенням прокурора, що здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням». Таким чином, прокурор вважає, що зазначене є правом прокурора, а не обов`язком. Стосовно інших підстав для повернення обвинувального акту, прокурор вважає, що під час складання обвинувального акту жодних істотних порушень кримінального процесуального закону не допущено, як порушень, що можуть перешкодити суду в подальшому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин, прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 31.07.2018 року та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу процесуального прокурора, просила ухвалу суду скасувати, призначити розгляд провадження в суді першої інстанції; захисника обвинуваченої, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

За вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, вказаним вимогам ухвала суду не відповідає.

Відповідно до п.3 ч.3, ч.4 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку, якщо цей акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України визначені відомості, які має містити обвинувальний акт.

Згідно вимог ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експертів; дату та місце його складання та затвердження.

При перевірці матеріалів провадження колегією суддів встановлено, що підставою для повернення обвинувального акту прокурору стала його невідповідність вимогам ст.291 КПК України (викладені у обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не давали повного уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення) та інструкції з діловодства в органах прокуратури , затвердженої наказом Генеральної прокуратури №103 від 24.02.2016 (відсутність гербової печатки). Крім цього в обвинувальному акті були перелічені докази (висновки експерта), тоді як докази мали б надаватися на відповідній стадії судового розгляду, що також на переконання суду свідчило на невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України.

Суду при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта з підстав невідповідності обвинувального акта положенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України, належить проаналізувати точний зміст положень пункту 5 частини другої статті 291 КПК України.

Згідно із зазначеною нормою закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);

3) формулювання обвинувачення.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Як було зазначено апелянтом, в обвинувальному акті зазначені всі відомості, передбачені ч.2 ст.291 КПК України, та викладені всі ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначені анкетні відомості обвинуваченої та місце її проживання, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладено чітко і конкретно для його повного розуміння, що спростовує висновок суду про неконкретність обвинувачення та порушення права на захист.

В обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Як зазначалося вище, однією з підстав для повернення обвинувального акта слугувало те, що, на переконання суду, викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, не давали повного уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення.

Однак, колегія суддів вважає, що вказані висновки суду першої інстанції є помилковими, адже відомості про час, місце, і спосіб вчинення кримінального правопорушення зазначені в обвинувальному акті, в ньому викладені саме ті обставини, які прокурор вважав беззаперечно (безсумнівно) встановленими.

Колегія суддів вважає, що фактичні обставини у обвинувальному акті викладені з достатньою конкретикою, і не чинять перешкод для розгляду обвинувачення щодо ОСОБА_9 в судовому засіданні, де це обвинувачення і повинно доводитися стороною обвинувачення.

Суд же першої інстанції вийшов за межі наданих повноважень на стадії підготовчого судового засідання і фактично почав дослідження обставин кримінального провадження.

Формулювання обвинувачення в такому вигляді містить всі необхідні відомості та посилання на обставини, передбачені ст.291 КПК України.

Доводи суду про те, що вказаний в обвинувальному акті висновок експерта, в порушення вимог ст.291 КПК України, зазначений при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Як вбачається зі змісту ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Колегія суддів вважає, що посилання в обвинувальному акті на висновок експерта не є порушенням принципу рівності та змагальності сторін у кримінальному провадженні.

Так саме колегія суддів не вважає належною підставою для повернення обвинувального акту і факт його не засвідчення гербовою печаткою прокуратури, оскільки ані положенням КПК не передбачена обов`язковість затвердження обвинувального акту шляхом проставляння гербової печатки.
Колегія суддів не вбачає достатніх підстав, які б перешкоджали призначенню провадження до судового розгляду, оскільки в оскаржуваній ухвалі не наведено жодної підстави для повернення обвинувального акта прокурору, як такого, що не відповідає вимогам закону, передбаченим ст.291 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про те, що обвинувальний акт повернуто прокурору судом першої інстанції з підстав, не передбачених законом, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а, відтак, оскаржувана ухвала суду, відповідно до положень ст.ст. 409, 412, 415 КПК України, підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Рішення суду в частині вирішення клопотання про продовження дії запобіжного заходу, судом апеляційної інстанції не розглядається, адже вказане питання не віднесено до його компетенції і має розглянутися під час підготовчого судового засідання в суді першої інстанції, до того ж згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, в цьому ж випадку прокурор вимог щодо поданого нею в суді першої інстанції клопотання про продовження дії запобіжного заходу не заявляла, хоча формально не погоджувалась із цим рішенням суду.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ст.307 ч.3 КК України Бердянської місцевої прокуратури як такий, що не відповідає вимогам КПК України, скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження направити до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4