Справа № 161/1884/18 Провадження №11-кп/802/88/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0005749 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новини Млинівського району Рівненської області, українець, громадянин України, з середньою-спеціальною освітою, неодружений, непрацюючий, проживаючий АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-12.03.2018 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання та встановлено іспитовий строк строком на 1 рік,
засуджений:

- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.4 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2018 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 до відбуття у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбуття призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим центром пробації;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого центру пробації;
- повідомляти уповноважений центр пробації про зміну місця проживання та роботи.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, уродженець с. Айхал Мирнинського району Якутської АРСР, з середньою освітою, розлучений, непрацюючий, проживаючий в АДРЕСА_2 , раніше не судимий, засуджений:
-ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбуття призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим центром пробації;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого центру пробації;
- повідомляти уповноважений центр пробації про зміну місця проживання та роботи.
Вирішено питання про та речові докази.
Згідно вироку суду Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , 13.12.2017 року, близько 15:20 год., діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, за попередньою змовою між собою, перебуваючи в приміщенні магазину «Сім-23», що по вул. Конякіна, 9-Б в м. Луцьку Волинської області, таємно викрали з торгових полиць магазину ковбасу «Варшавська», сардельки «М`ясні», соус «Папрік», бекон «Козацький», ковбаски «Дачні», ковбасу «Салямі мисливська», сосиски «Підкопчені», дві ковбаси вершкових з арахісом та паштет «Домашній» на загальну суму 315 грн., а саме обвинувачений ОСОБА_7 взяв вказані товари з прилавку для зберігання та продажу продуктів, після чого поклав їх в сумку обвинуваченого ОСОБА_8 .. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак з причин, що не залежали від його волі злочин не був закінчений, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 продовжуючи свої дії, спрямованими на утримання викраденого майна, покинув приміщення магазину, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я до працівників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а саме відштовхнув їх від дверей магазину, про що попередньо домовився з обвинуваченим ОСОБА_7 .. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак з причин, що не залежали від його волі злочин не був закінчений, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 був викритий працівниками магазину «Сім-23», котрі зірвали з нього сумку з викраденими продуктами харчування, намагаючись затримати обвинуваченого ОСОБА_9 .
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинувачених, вказує, що апеляційна скарга вноситься у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при викладенні юридичної формули кримінального правопорушення, визнаного судом доведеним та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, внаслідок м`якості. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким яким визнати доведеним обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, вказавши що: ОСОБА_7 13 грудня 2017 року близько 15 години 20 хвилин, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні магазину «Сім-23», що по вул. Конякіна, 9Б, в м. Луцьку, таємно викрав з торгових полиць магазину ковбасу «Варшавська», сардельки «М`ясні», соус «Папрік», бекон «Козацький», ковбаски «Дачні», ковбасу «Салямі мисливська», сосиски «Підкопчені», дві ковбаси вершкових з арахісом та паштет «Домашній» на загальну суму 315 гривень, а саме ОСОБА_7 , взяв вказані товари з прилавку для зберігання та продажу продуктів, після чого поклав їх в сумку ОСОБА_8 . Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак з причин, що не залежали від його волі злочин не був закінчений, оскільки ОСОБА_8 був викритий працівниками магазину «Сім-23», котрі зірвали з нього сумку з викраденими продуктами харчування, намагаючись затримати. ОСОБА_8 13 грудня 2017 року близько 15 години 20 хвилин, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Сім-23», що по вул. Конякіна, 9Б, в м. Луцьку, таємно викрав з торгових полиць магазину ковбасу «Варшавська», сардельки «М`ясні», соус «Папрік», бекон «Козацький», ковбаски «Дачні», ковбасу «Салямі мисливська», сосиски «Підкопчені», дві ковбаси вершкових з арахісом та паштет «Домашній» на загальну суму 315 гривень. Продовжуючи свої дії, спрямовані на утримання викраденого майна, будучи поміченим, діючи в умовах явної очевидності, продовжував вчиняти дії, спрямовані на утримання викраденого майна, покинув приміщення магазину, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я до працівників магазину ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , а саме відштовхнув їх від дверей магазину, про що попередньо не домовлявся з ОСОБА_7 . Таким чином, ОСОБА_8 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак з причин, що не залежали від його волі злочин був не закінчений, оскільки він був викритий працівниками магазину «Сім-23», котрі зірвали з нього сумку з викраденими продуктами харчування, намагаючись затримати ОСОБА_8 . Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2018 виконувати самостійно. Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 4 роки. У решті вирок залишити без зміни.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи скарги, обвинувачених, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили, думку прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм злочинів за обставин, вказаних у вироку, стверджуються зібраними в провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в суді першої інстанції визнали себе винними у пред`явленому обвинуваченні і фактичних обставин скоєних ним злочинів не оспорювали. Також не оспорювались ці обставини іншими учасниками судового розгляду.
Разом з тим відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 24.11.2016, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, а фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину. Юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Однак, при ухваленні вироку суд першої інстанції вказаних вимог не дотримався.

Так, згідно обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачувався у таємному викраденні чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

В свою чергу, ОСОБА_8 обвинувачувався у відкритому викраденні чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Разом з тим, суд, дослідивши докази та матеріали кримінального провадження, правильно визнав доведеною юридичну формулу обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, однак обставини інкриміновані в обвинувальному акті безпідставно змінив та при формулюванні обвинувачення за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, помилково прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_8 дій ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 , оскільки діяння ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, так як останній попередньо домовився із ОСОБА_8 про вчинення таємного викрадення чужого майна.

Відповідно з підстав, наведених у ст.ст. 408, 409 КПК України, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в цій частині підлягає зміні шляхом виключення з формулювання обвинувачення ОСОБА_8 , визнаного судом доведеним, вчинення злочину за попередньою змовою з ОСОБА_13 , зокрема в частині встановлення винуватості ОСОБА_8 у тому, що він за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_7 продовжуючи свої дії, спрямовані на утримання вкраденого майна, покинув приміщення магазину, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я до працівників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а саме відштовхнув їх від дверей магазину.

Відповідно за наслідком судового розгляду є доведеним обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, та ОСОБА_8 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України в тому, що ОСОБА_7 13 грудня 2017 року близько 15 години 20 хвилин, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні магазину «Сім-23», що по вул. Конякіна, 9Б, в м. Луцьку, таємно викрав з торгових полиць магазину ковбасу «Варшавська», сардельки «М`ясні», соус «Папрік», бекон «Козацький», ковбаски «Дачні», ковбасу «Салямі мисливська», сосиски «Підкопчені», дві ковбаси вершкових з арахісом та паштет «Домашній» на загальну суму 315 гривень, а саме ОСОБА_7 , взяв вказані товари з прилавку для зберігання та продажу продуктів, після чого поклав їх в сумку ОСОБА_8 . Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак з причин, що не залежали від його волі злочин не був закінчений, оскільки ОСОБА_8 був викритий працівниками магазину «Сім-23», котрі зірвали з нього сумку з викраденими продуктами харчування, намагаючись затримати.
ОСОБА_8 13 грудня 2017 року близько 15 години 20 хвилин, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Сім-23», що по вул. Конякіна, 9Б, в м. Луцьку, таємно викрав з торгових полиць магазину ковбасу «Варшавська», сардельки «М`ясні», соус «Папрік», бекон «Козацький», ковбаски «Дачні», ковбасу «Салямі мисливська», сосиски «Підкопчені», дві ковбаси вершкових з арахісом та паштет «Домашній» на загальну суму 315 гривень. Продовжуючи свої дії, спрямовані на утримання викраденого майна, будучи поміченим, діючи в умовах явної очевидності, продовжував вчиняти дії, спрямовані на утримання викраденого майна, покинув приміщення магазину, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я до працівників магазину ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , а саме відштовхнув їх від дверей магазину, про що попередньо не домовлявся з ОСОБА_7 . Таким чином, ОСОБА_8 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак з причин, що не залежали від його волі злочин був не закінчений, оскільки він був викритий працівниками магазину «Сім-23», котрі зірвали з нього сумку з викраденими продуктами харчування, намагаючись затримати ОСОБА_8 .
Що стосується тверджень прокурора про невідповідність призначеного покарання особам обвинувачених та тяжкості кримінального правопорушення, то вони не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Ці вимоги закону при призначенні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 покарання судом дотримані, враховані обставини, на які зроблено посилання в апеляційній скарзі прокурора.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 не встановлено.
Зокрема, при призначенні ОСОБА_7 враховано, що вчинено злочин, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання за яким характеризується з позитивної сторони, представник потерпілого в своїй письмовій заяві щодо призначення виду та розміру покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду, а тому вірно прийшов до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, та призначив покарання в межах санкцій закону за яким він притягується до кримінальної відповідальності із застосуванням ст.75 КК України, встановивши йому дворічний іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Крім того під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 07.12.2018 року одружився з ОСОБА_14 (підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 07.12.2018 року Серія НОМЕР_1 ), а ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_15 (підтверджується копією свідоцтва про народження від 23.01.2019 року Серія НОМЕР_2 ), що також свідчить про наявність сталих соціальних зв`язків у обвинуваченого на даний час, підтверджує обгрунтованість висновків суду про наявність обставин для застосування ст.75 КК України та відсутність підстав для реального позбавлення волі останнього.

Встановлення судом значного іспитового строку дасть можливість правоохоронним органам здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого.

Обране ОСОБА_7 судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для зміни чи скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, та враховуючи висновки суду апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає.

Законних підстав для зміни чи скасування вироку по викладених в апеляційній скарзі доводах прокурора, тобто призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, колегія суддів не вбачає
Висновок суду щодо призначеного ОСОБА_8 покарання належним чином у вироку вмотивований і підстав сумніватися у його правильності у колегії суддів також не виникає.
До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 суд відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 не встановлено.
Так призначаючи ОСОБА_8 покарання суд врахував тяжкість вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, зобов`язався в подальшому дотримуватись бездоганної поведінки, представник потерпілого в своїй письмовій заяві щодо призначення виду та розміру покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду, а тому вірно прийшов до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, та призначив покарання в межах санкцій закону за яким він притягується до кримінальної відповідальності із застосуванням ст.75 КК України, встановивши йому дворічний іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Встановлення судом значного іспитового строку дасть можливість правоохоронним органам здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого.

Призначене ОСОБА_8 покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також відповідає принципам законності та справедливості.

Врахувавши усі обставини по кримінальному провадженню, а також те, що прокурором ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні не наведено жодних доводів, щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості та особі обвинувачених внаслідок м`якості, колегія суддів приходить до висновку, що суд, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, призначив ОСОБА_7 , ОСОБА_8 покарання, яке є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 408, 409 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора, задовольнити частково.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2018 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 змінити.

Виключити з формулювання обвинувачення ОСОБА_8 , визнаного судом доведеним, вчинення злочину за попередньою змовою з ОСОБА_13 .

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуючий:

Судді: