Справа № 275/4/19
В И Р О К
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2019 року смт. Брусилів
Брусилiвський районний суд Житомирської областi в складі:
головуючого суддi ОСОБА_1
при секретарі с/з ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -
19.12.2018 близько 20-ї години ОСОБА_4 перебував по АДРЕСА_2 , де побачив потерпілого ОСОБА_5 . В цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном ОСОБА_5 із корисливих мотивів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна із корисливих мотивів та мету незаконно збагатитися, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що за його діями спостерігає потерпілий, підійшов до потерпілого ОСОБА_5 та з кишені куртки відкрито заволодів мобільним телефоном марки НТС модель «Desire 616 dual», після чого з місця події зник.
Таким чином, ОСОБА_4 відкрито заволодів мобільним телефоном марки НТС модель «Desire 616 dual», ринкова вартість якого становить 1080 гривень, сім карткою мобільного оператора Київстар, яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, на якій знаходились грошові кошти в сумі 100 гривень.
Викраденими майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 1180 гривень.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, оскільки ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України.
Розглядаючи в порядку ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 186 КК України, щиро каявся, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння права на справедливий судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення характер обвинувачення та вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди про примирення судом, просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.
Прокурор також не заперечував проти затвердження судом укладеної угоди про примирення.
Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Так, згідно вимог ч. 1, 3, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Узгоджена угодою міра покарання та згода сторін на її призначення для обвинуваченого ОСОБА_4 встановлена в межах санкції ст. 186 ч. 1 КК України з урахуванням даних, які характеризують особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують його покарання.
Так, ОСОБА_4 має постійне місце проживання, де характеризується задовільно, на обліку в психоневрологічному та в наркологічному диспансерах не перебуває, раніше судимий вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 29.05.2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в сумі 850 грн., який сплачено ОСОБА_4 .
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, повне визнання вини.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.
Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд з`ясував у потерпілого ОСОБА_5 , чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, які полягають в обмеженні права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Оскільки вказані умови угоди про примирення повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін, або інших осіб, не існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про примирення не було добровільним, або сторони не примирилися, а також відсутня неможливість виконання обвинуваченим ОСОБА_4 взятих на себе за угодою зобов`язань, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про примирення, а також призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої і погодженої сторонами міри покарання у вигляді штрафу.
При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_4 , буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово - товарознавчої експертизи в розмірі 572 грн., що підтверджується довідкою Житомирського НДЕКЦ МВС України.
Також суд вважає за необхідне речові докази мобільний телефон марки НТС модель «Desire 616 dual», переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - залишити йому же.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 373, 374, 468, 469, 474 ч.7, 475 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово - товарознавчої експертизи, в розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні в дохід держави.
Речові докази мобільний телефон марки НТС модель «Desire 616 dual», переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - залишити йому же.
Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1