Справа № 357/1787/19
У Х В А Л А

19 лютого 2019 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Білоцерківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000389, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.02.2019 р. за ознаками злочину, передбаченого ст.309 ч.1 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,-

В С Т А Н О В И В:

14.02.2019 р. до Білоцерківського міськрайонного суду надійшло вищезазначене клопотання слідчого, погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №0000389, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.02.2019 р. за ознаками злочину, передбаченого ст.309 ч.1 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, мотивоване наступним.

13.02.2019 р. до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській обл. надійшло повідомлення від оперуповноваженого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській обл. ОСОБА_5 про те, що 13.02.2019 р. близько 16 год. 20 хв. спільно із співробітниками Білоцерківської виправної колонії №35 за адресою: м. Біла Церква, вул. Островського, 2 зупинили гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що зберігає психотропну речовину - амфетамін.

В подальшому ОСОБА_6 повідомив про те, що виходячи з автомобіля, користувачем якого є його знайомий ОСОБА_7 , він залишив в салоні авто на пасажирському сидінні біля водія гайку, приблизно 2 см. шириною та 3 см. довжиною, до якої примотаний поліетиленовий пакет, в середині якого знаходиться порошкоподібна психотропна речовина білого кольору - амфетамін, який він знайшов та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Відомості про злочин було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000389 від 13.02.2019 р. за ст.309 ч.1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 13.02.2019 р. згідно плану-завдання співробітники Білоцерківської виправної колонії № ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спільно із о/у Білоцерківського ВП ГУНП в Київській обл. ОСОБА_5 проводили патрулювання території навколо БВК № 35 за адресою: м. Біла Церква, вул. В.Симоненка, 16, на предмет виявлення осіб, які здійснюють збут заборонених предметів та речовин шляхом перекидання через огорожу БВК №35.

Цього ж дня, під час проведення огляду місця події: земельної ділянки за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Островського, біля будинку №2 було виявлено автомобіль марки «DaewooLanos» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, в якому, зі слів ОСОБА_6 , знаходилась заборонена психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін.

В подальшому, в присутності понятих, вказаний автомобіль було вилучено та за допомогою евакуатора доставлено до штраф-майданчику Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області без проведення огляду чи обшуку салону автомобіля.

Як зазначає слідчий, під час досудового розслідування виникає необхідність в накладені арешту на вилучене майно: автомобіль марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору для подальшого проведення обшуку салону вказаного автомобіля з метою виявлення заборонених предметів та речовин, а також інших речей, що зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, відповідно до заяви просив розглядати клопотання у його відсутності.

Представник власника та володілець автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, відповідно до заяв просили клопотання розглядати у їх відсутності.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши зазначене клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого, виходячи з наступного.

У провадженні СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження №0000389 від 13.02.2019 р. за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та розпочато досудове розслідування.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.02.2019 р. до Білоцерківського ВП ГУНП в Київській обл. надійшло повідомлення від о/у Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 про те, що ним 13.02.2019 р. близько 16 год. 20 хв. спільно із співробітниками Білоцерківської виправної колонії №35 за адресою:м. Біла Церква, вул. Островського, біля буд. №2 було зупинено гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що зберігає психотропну речовину - амфетамін. Під час проведення огляду місця події: земельної ділянки за адресою: м. Біла Церква, вул. Островського, біля будинку № 2 було виявлено автомобіль марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, в якому, зі слів ОСОБА_6 , знаходилась заборонена психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін.

В подальшому, в присутності понятих, вказаний автомобіль було опечатано та вилучено, після чого з використанням евакуатора доставлено до автомайданчика Білоцерківського ВП ГУНП в Київській обл. без проведення огляду чи обшуку салону автомобіля.

Згідно ст.ст.22,26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий вважає, що наявні всі підстави для накладення арешту на вказане майно.

Згідно із ч.2. ст.172 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно особи слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження причетності цієї особи вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Між тим, слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.132 КПК України, не привів у ньому достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на зазначений автомобіль.

Слідчий не довів, що виявлений під час огляду місця події, яким є земельна ділянка,автомобіль марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, є об`єктом, що відповідає критеріям визначеним ст.98 КПК України, а саме був знаряддям вчинення злочину, зберіг на собі його сліди, може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З обставин, які встановлені під час досудового розслідування неможливо встановити, що існують підстави вважати, що незастосування арешту вказаного автомобіля, призведе до його приховування, пошкодження, псування, продовження використання у протиправний спосіб та неможливість іншими шляхами, окрім застосування арешту, забезпечити незмінністьслідової картини на ньому.

Правова підстава арешту майна визначена ч.2 ст.170 КПК України, як збереження речових доказів.

Таким чином слідчий не довів, що автомобіль, на який він просить накласти арешт відповідає критеріям наведеним у п.п.3,4 ч.2 ст.167 КПК України.

Тобто, у судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить законних правових підстав для арешту автомобіля, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становить особистий і надмірний тягар для володільця майна, адже однозначно порушує "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема юридичної.

За таких обставин, керуючись ст.ст.98,170 -173 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна - транспортного засобу марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ТОВ «ЛІЛЬТРАСТ», в межах кримінального провадження №0000389, відомості про яке внесені до ЄРДР 13.02.2019 р., за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.309 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1