Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1071/18
Провадження № 1-кп/499/26/19
У Х В А Л А

Іменем України

"26" квітня 2019 р. смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області обвинувальний акт кримінального провадження №0000330 від 06.11.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженець Росія с. Платонівка, Новаршавського району, Омської області, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , громадянство: громадянин України, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває обвинувальний акт кримінального провадження №0000330, внесеного до ЄРДР від 06.11.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки строк тримання його під вартою спливає 27.04.2019 року, також було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням процесуального керівника по справі на лікарняному, а оскільки справи перебуває на стадії судових дебатів, тому їй необхідний час для їх підготовки, а наразі скорочений робочий день, робочий час завершується, тому змоги підготуватися до дебатів та продовжувати судове засідання у неї немає.

Потерпіла у судовому засіданні вказала, що пробачила обвинуваченого, та вважає що до нього можливо застосувати запобіжний захід , який не пов`язаний з триманням ОСОБА_4 під вартою, та обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений та його захисник у судовому засідання проти задоволення заявлених прокурором клопотань заперечували, оскільки підстав для продовження дії запобіжного заходу немає, у зв`язку з чим просили у задоволенні клопотань прокурора відмовити, та призначити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, при цьому зазначили, що можливо застосувати до ОСОБА_4 цілодобовий домашній арешт, оскільки ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю та за її підтримки не буде позбавлений засобів до існування.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, знайшов підстави для часткового задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу, посилаючись на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно ч. 1ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.11.2017 року № 1-р/2017 визначено, що обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.

Згідно Рішення Європейського суду з прав людини від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України", судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).

Так, матеріалами справи підтверджується вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Однак, визначені ст.177 КПК України ризики та зазначенні у клопотанні прокурора, у судовому засіданні підтвердження не знайшли.

Зазначений в клопотанні ризик щодо незаконного впливу обвинуваченого на потерпілу у кримінальному провадження, спростовується ти фактом, що потерпіла вже була допитана у судовому засіданні, надала покази відповідно до обставин справи, та безпосередню у судовому засіданні вказала, що пробачила обвинуваченому та вважає, що йому необхідно обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вказані в клопотання ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме переховування від слідства та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовуються прокурором повторність вчинення злочину та негативну характеристику на обвинуваченого, разом з тим ані під час досудового розслідування, ані за час перебування справи в суді, обвинуваченим не було вчинено жодних дій, направлених на переховування від слідства чи суду, та суд вказує на ту обставину, що обвинуваченого було взято під варту на наступний день після виявлення ознак злочину, жодних дій, спрямованих на переховування від слідства він не вчиняв.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Таким, чином, враховуючи, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження лише тяжкість обвинувачення та негативна характеристика особи обвинуваченого, існування інших ризиків прокурором не доведено, враховуючи особу обвинуваченого, який має постійне місце мешкання, враховуючи, що обвинувачений тримається під вартою з 07.11.2018 року, судові засіданні неодноразово відкладалися у зв`язку з неможливістю доставки обвинуваченого до зали суду та наразі наявне клопотання про відкладення розгляду справи, тому суд не знаходить підстав для застосування найсуворішої міри запобіжного заходу та вважає за можливе змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт з метою забезпечення права обвинуваченого на особисту свободу та враховуючи тривалість судового процесу.

Відповідно до ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Зважаючи на ту обставину, що обвинувачений є працездатною людиною, тому у разі обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, він буде позбавлений засобів до існування та можливості працевлаштуватися, суд прийшов до висновку, про необхідність застосування до обвинуваченого домашнього арешту з 20:00 години до 06:00 години наступного дня метою запобіганням ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Застосовуючи щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне відповідно до ч.5ст.194 КПК України, зважаючи на негативну характеристику обвинуваченого, покласти на нього відповідні обов`язки з метою забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків та попередження вчинення інших порушень.

За клопотанням прокурора розгляд справи необхідно відкласти.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 195, 196, 198, 331, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженець Росія с. Платонівка, Новаршавського району, Омської області, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , громадянство: громадянин України запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк до 26.06.2019 року, але не довше строку розгляду справи в суді, поклавши на нього наступні обов`язки:

- не залишати місце свого мешкання за адресою АДРЕСА_1 у період з 20:00 годин до 06:00 годин;

- не покидати територію Іванівського району Одеської області;

- не відвідувати кафе, бари, ресторани та місця де продаються алкогольні напої на розлив;

- прибувати до Іванівського районного суду Одеської області за першою вимогою.

Ухвалу про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу на домашній арешт направити на виконання до Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід та на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням ухвали суду здійснює прокурор.

Ухвала щодо зміни запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Розгляд справи відкласти за клопотанням прокурора на 14 травня 2019 року на 12 годину 30 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 02.05.2019 року.

СуддяОСОБА_1