Провадження № 1-кс/756/3455/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
щодо скасування арешту майна

21 грудня 2018 року м. Київ
Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі представника ТОВ «Автоленд» - ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ТОВ «Автоленд» про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0004718 від 17.06.2015 року, -

в с т а н о в и в:
У грудні 2018 року директор ТОВ «Автоленд» ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з указаним клопотанням, просить скасувати арешт адміністративної будівлі площею 1221,6 кв.м по вул. Полярна, 10-Г в м. Києві, накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що 21 вересня 2015 року ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, належне ТОВ «Автоленд», зокрема на нежитлову адміністративну будівлю з влаштованими приміщеннями для обслуговування та ремонту автомобілів загальною площею 1221,6 кв.м по вул. Полярна, 10-Г в м. Києві, з метою не допущення приведення до зникнення або втрати вказаного майна, його протиправного переходу права власності, на яке було спрямоване кримінальне правопорушення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
На думку заявника, фактичні підстави, виходячи з яких було постановлено ухвалу слідчого судді, суперечать матеріалам кримінального провадження та дійсним обставинам справи. Зокрема, в ухвалі не міститься обґрунтування втручання в права власника, гарантовані чинним законодавством України; спірне майно не визнано речовим доказом, а підстави для накладення арешту є недоведеними. Крім того, станом на час звернення до слідчого судді, наведені раніше в ухвалі підстави вже втратили актуальність, а потреба в подальшому арешті майна вже відпала.

Заявник також звертає увагу на те, що не зважаючи на тривалий строк досудового розслідування кримінального провадження, жодній особі не було повідомлено про підозру, цивільний позов до ТОВ «Автоленд» у цьому кримінальному провадженні не заявлявся, а подальше існування арешту на майно виходить за межі потреб досудового розслідування злочину та призводить до необґрунтованого порушення прав власника майна на вільне розпорядження таким майном.

В судовому засіданні представник заявника вимоги клопотання підтримав.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на те, що майно залишається предметом можливого вчинення злочину, а відтак, оскільки досудове розслідування триває, то потреба в арешті на майно не відпала.

Слідчий суддя, вислухавши думку представника заявника, прокурора, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження № 0004718, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що 17 червня 2014 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення злочину за ч. 1 ст. 190 КК України, відповідно до яких до СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м.Києві надійшла заява від ОСОБА_6 , відповідно до якої посадові особи ТОВ «Автоленд» шляхом обману, під приводом укладення інвестиційного договору, заволоділо майном ГБЕК «Перемога», а саме адміністративно-господарською будівлею за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 10-Г, чим спричинило ГБЕК «Перемога» майнової шкоди.

Підставою для внесення вказаних відомостей до ЄРДР стала заява від 16 червня 2014 року про кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України, подана представником за дорученням від 14.02.2014 року кооперативу «Перемога» по будівництву та експлуатації гаражів ОСОБА_6 .

Із змісту вказаної заяви випливає, що за рахунок коштів членів кооперативу госпзасобом було збудовано нежитлову адміністративну будівлю з влаштованими приміщеннями для обслуговування та ремонту автомобілів, загальною площею 1221,6 кв.м. Представники ТОВ «Автоленд», яке орендувало це приміщення в кооперативу, заявляють про реєстрацію за ними права власності на вказане нерухоме майно ще з 2007 року, на підтвердження чого в попередньому судовому засіданні Окружного адміністративного суду м. Києва 17 лютого 2014 року надали договір про спільну діяльність (інвестиційний) № 7 від 15 липня 2003 року, акт звірки взаєморозрахунків, акт прийому-передачі об`єкту нерухомості від 31 травня 2005 року, довідку ТОВ «Автоленд» згідно інвестиційного договору від 22 листопада 2006 року. Проте вказані документи ані колишній голова правління кооперативу «Перемога» ОСОБА_7 , ні головний бухгалтер ОСОБА_8 не підписували, про існування таких документів службовим особам кооперативу нічого не відомо. Крім того, рішень щодо відчуження вказаної будівлі загальними зборами кооперативу не приймалось і жодних правочинів не укладалось.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року накладено арешт на адміністративну будівлю площею 1221,6 кв.м. по вул. Полярна, 10-Г у м. Києві.

Постановляючи вказану ухвалу, слідчий суддя, посилаючись на ч. 2 ст. 170 КПК України, наклав арешт з метою недопущення приведення до зникнення або втрати відповідного майна, протиправного переходу права власності на нерухоме майно, або настання інших наслідків, як можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Аналіз змісту ухвали слідчого судді від 21 вересня 2015 року дає підстави дійти висновку про те, що арешт накладено на нерухоме майно з метою збереження предмета вчинення можливого злочину на час досудового розслідування кримінального провадження, що відповідає змісту пункту 1 частини 2 ст. 170 КПК України.

Оскільки підставою звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину, крім непідписання документів про перехід права власності головою кооперативу «Перемога» по будівництву та експлуатації гаражів ОСОБА_7 та головним бухгалтером ОСОБА_8 , було також відсутність рішення загальних зборів цього кооперативу на відчуження майна, і досудове розслідування кримінального провадження № 0004718, в тому числі й щодо цього питання, триває, то слідчий суддя не погоджується із доводами представника ТОВ «Автоленд» про те, що наразі відпали підстави для існування арешту, який було накладено слідчим суддею.

З огляду на викладене, в задоволенні клопотання про скасування арешту необхідно відмовити.

Посилання ТОВ «Автоленд» на те, що в кримінальному провадженні не проводиться жодних слідчих дій, спростовуються наданими прокурором постановою про призначення почеркознавчої експертизи від 4 жовтня 2018 року та висновком експерта від 24 жовтня 2018 року з цього питання.

Крім того, постановою першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 5 від 21 грудня 2018 року призначено нову групу прокурорів у кримінальному провадженні, що сприятиме більш ефективному процесуальному керівництву у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:
Відмовити в задоволенні клопотання ТОВ «Автоленд» про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0004718 від 17.06.2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1