Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року

м. Київ
справа № 601/1929/13-к
провадження № 51-9380ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 липня 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року щодо нього.
Встановлені обставини
За вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 липня

2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 286 КК
до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
Стягнуто із ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 150 000 грн на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року апеляційні скарги

обвинуваченого, прокурора і представника потерпілих залишено без задоволення,

а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 без змін.

Суть питання
У касаційній скарзі засуджений зазначає про істотні порушення судами першої й апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому просить скасувати рішення місцевого й апеляційного судів і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням КПК, засуджений у касаційній скарзі

не зазначає конкретних положень кримінального процесуального закону й закону України про кримінальну відповідальність, які, на його думку, допущено судами першої й апеляційної інстанцій, не зазначає, у чому конкретно полягають ці порушення, як вони вплинули чи могли вплинути на законність та обґрунтованість постановлених судових рішень, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК і з огляду на положення статей 370, 374, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу. Натомість він фактично вказує на однобічність і неповноту судового розгляду, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Касаційна скарга не містить доводів на обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду та допущених, на думку засудженого, цим судом порушень норм матеріального і процесуального права.
У касаційній скарзі засудженого не зазначено, чи були заявлені стороною захисту в апеляційному суді клопотання, які всупереч ч. 3 ст. 404 КПК цей суд безпідставно

не задовольнив,а також, які конкретно доводи його апеляційної скарги в порушення ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції не дослідив,

не перевірив та не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Усупереч ч. 5 ст. 427 КПК засуджений не долучив до касаційної скарги копій оскаржуваних судових рішень.
Відсутність у касаційній скарзі згаданих обґрунтувань та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 липня 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року щодо нього залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3