КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/706/2018 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 121 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , автокооператив «Либідь» підсобне приміщення, раніше судимого:
· 19.07.2007 вироком Житомирського районного суду Житомирської області за ч.3 ст. 185, ст. 104 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 2 роки;
· 27.08.2007 вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області за ч.3 ст. 185; ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185; ст. 70; ст.75; ст. 104 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк на 2 роки;
· 28.10.2008 вироком Житомирського районного суду Житомирської області за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі;
· 29.11.2011 вироком Богунського районного суду Житомирської області за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі, звільненого по відбуттю покарання 24.06.2016,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Вироком ОСОБА_8 визнано винним у тому, що 28.08.2017, приблизно о 23 годині 30 хвилин, він, перебуваючи поблизу будинку № 20 по проспекту Перемоги у м. Києві, вступив у словесний конфлікт з раніше знайомим йому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час конфлікту, ОСОБА_8 з мотиву раптово виниклих особистих неприязних стосунків наніс ОСОБА_9 не більше двох ударів кулаками обох рук в ділянку обличчя, внаслідок чого останній, втративши рівновагу, опинився в положенні лежачи на спині на асфальтному покритті. Тоді ОСОБА_8 стрибнув та завдав удару ногами в область голови ОСОБА_9 . Зазначені дії призвело до спричинення останньому тяжкого тілесного ушкодження, а саме закритої черепно-мозкової травми, яка в подальшому призвела до настання смерті ОСОБА_9 .
Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 121 КК України, а саме заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 зазначає про порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального законодавства, а саме неодноразові відкладення судового розгляду у зв`язку з неявкою свідка ОСОБА_10 ; безпідставний допит слідчого ОСОБА_11 , який свідчив проти нього; ненадання можливості висловити свою думку; не дослідження відеозапису з місця події. Поза увагою суду залишилися показання свідка ОСОБА_12 , який зазначив, що точно не знає чи бачив він раніше обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок та закрити провадження, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та не підтвердження їх доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до рапорту оперуповноваженого ОСОБА_13 , повідомлення лікаря ОСОБА_14 та висновку експерта №2023/2 від 21.09.2017 ОСОБА_15 за життя вказував, що його побіли невідомі.
Свідок ОСОБА_12 надав неправдиві показання, оскільки події відбувалися в темну пору доби, ділянка належним чином неосвітлена, що підтверджується протоколом огляду місця події, тому він не міг роздивитися обличчя особи, що спричинила ушкодження ОСОБА_15 .
На думку захисника, протоколи пред`явлення осіб для впізнання з участю свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 містять дані, які не є допустимими доказами в провадження, оскільки слідча дія проведена з порушенням вимог ст. 228 КПК України
Крім того, ОСОБА_8 було затримано зранку 26.10.2017. Він був позбавлений правової допомоги до 18 години 27.10.2017, коли на підставі ухвали слідчого судді при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому було призначено захисника Регіональним центром з надання безоплатної вторинної допомоги. Тому захисник вважає, що всі дані, отримані в ході проведення слідчих дій в цей проміжок часу, є недопустимими доказами, зокрема дані з протоколів про пред`явлення особи для впізнання від 26.10.2017, повідомлення про підозру; протоколу слідчого експерименту від 26.10.2017

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені наявними доказами у їх сукупності, які перевірялися судом першої інстанції в ході судового розгляду.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував, що у вказаний в обвинуваченні час та місці дійсно під час конфлікту, який виник раптово з ОСОБА_9 , вдарив останнього два рази кулаком в обличчя, після чого той впав на спину. Однак ногами він його не бив. Після чого обвинувачений відійшов з товаришем ОСОБА_9 . ОСОБА_10 покурити, далі пішов на автостоянку відпочивати. Після вчиненого до ОСОБА_9 не повертався. Він заперечив проти того, що саме від його ударів останній міг померти.
В ході слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_8 на місці показав та розповів про обставини конфлікту з ОСОБА_16 . При цьому він зазначав, що наніс останньому два удари кулаком в обличчя, після чого той впав, далі він наніс йому лише удар ногою по тулубу.
З показань свідка ОСОБА_12 , наданих безпосередньо в судовому засіданні, вбачається, що був знайомий з потерпілим ОСОБА_9 , який разом з ним працював сторожем на автостоянці. Так, 28.08.2017 він чергував до 12 години ночі, а ОСОБА_9 повинен був чергувати після 12 години на ніч. Цього ж дня, приблизно о 23 год. 00 хв., він зателефонував до ОСОБА_9 запитати де він, на що він відповів, що вже йде разом з їх знайомим ОСОБА_17 . Він побачив, що до автостоянки ідуть троє та пішов одягатися. Після цього, прийшов ОСОБА_17 та сказав, що б`ють ОСОБА_9 . Вийшовши на вулицю, він побачив, як раніше незнайомий для нього чоловік це був ОСОБА_8 наносив ногою удари ОСОБА_9 , який лежав на асфальті, а всього бачив як обвинувачений наніс ОСОБА_9 приблизно 2-3 удари в область голови. Після цього вони із ОСОБА_17 пішли до ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 зразу ж зник у дворах. Вони з ОСОБА_17 підняли ОСОБА_9 та довели до парковки, яка знаходилася приблизно в 50 метрах від місця події. Швидку медичну допомогу і поліцію викликав хтось із мешканців будинку. Свідок зазначив, що він добре роздивився обличчя чоловіка, який наносив удари ОСОБА_9 , оскільки в тому місці було гарне освітлення, горів ліхтар денного світла, і може впевнено сказати, що цим чоловіком є ОСОБА_8 .
Під час досудового слідства свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_8 як особу, що нанесли удари ОСОБА_9 , серед інших осіб, які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі, під час проведення слідчої дії впізнання особи. З протоколу вказаної слідчої дії не вбачається порушень вимог ст. 228 КПК України, які б дали підстави для визнання отриманих в результаті її проведення даних недопустимим доказом.
Також впізнав ОСОБА_8 й інший свідок ОСОБА_10 . В ході впізнання він зазначив, що обвинувачений наніс удари ОСОБА_9 ногами в область голови та грудної клітини в кількості не менше трьох.
Відповідно до висновку експерта №2023/2 від 21.09.2017 при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 , 1975 р.н., вивчення медичної документації у останнього виявлені наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма - синець на повіках правого ока, синець в ділянці верхньої повіки лівого ока, садно в лобно-вилично-скроневій області зліва, забійна рана над хвостом лівої брови; крововилив у м`які тканини в лівій лобно-тім`яно-скроневій області; розповсюджений крововилив під м`яку мозкову оболонку в лівій тім`яній частці з переходом на потиличну, крововилив у шлуночки головного мозку, набряк-набухання тканини головного мозку.
Смерть ОСОБА_9 , 1975 р.н., настала від закритої черепно- мозкової травми у вигляді синців на обличчі, садна в лобно-вилично-скроневій області зліва, забійної рани на обличчі; крововиливу у м`які тканини голови; крововиливу під м`яку мозкову оболонку, крововиливу у шлуночки головного мозку, що обумовило розвиток набряку - набухання тканини головного мозку.
Наявна закрита черепно-мозкова травма у вигляді синців на обличчі, садна в лобно-вилично-скроневій області зліва, забійної рани на обличчі; крововиливу у м`які тканини голови; крововиливу під м`яку мозкову оболонку, крововиливу у шлуночки головного мозку, з розвитком набряку-набухання тканини головного мозку має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя. Між наявною закритою черепно-мозковою травмою та настанням смерті мається прямий (причинно-наслідковий) зв`язок.
Виявлена закрита черепно-мозкова травма утворилась не менш як від 4-х травматичних дій (ударів) в ділянку обличчя, волосяної частини голови тупим твердим предметом.
При цьому у висновку зазначено, що ОСОБА_9 був доставлений в лікарню 29.08.2017 о 00 годин 25 хвилин і дійсно повідомляв, що був побитий невідомими. ІНФОРМАЦІЯ_3 о 17 годині 40 хвилин він помер. Однак такі пояснення останнього не можна вважати об`єктивними, приймаючи до уваги отримання ним тяжких тілесних ушкоджень.
Дані, що містяться у висновку експерта спростовують можливість спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , від яких той помер, іншими особами, з урахуванням того, що обвинувачений не заперечує, що все ж таки бив останнього.
Вина ОСОБА_8 підтверджується й іншими доказами, які викладені у вироку суду, і яким останній дав належну оцінку.

Дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 121 КК України.
Покарання йому призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК України, відповідає скоєному та особі обвинуваченого.

Колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для визнання доказів не допустимим, скасування вироку суду першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 під час досудового слідства роз`яснялися права, в тому числі право мати захисника.
При проведення слідчого експерименту 26.10.2017 сам обвинувачений погодився на його проведення без участі захисника, що підтверджується його заявою.
З протоколу вказаної слідчої дії вбачається, що фактично він не визнавав всіх обставин спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, що підтверджує відсутність будь-якого примусу з боку слідчого.
27.10.2017 в кримінальному провадженні залучено захисника, який приймає участь до теперішнього часу.

Враховуючи викладене, вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року щодо ОСОБА_8 , як законний та обґрунтований, підлягає залишенню без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст. 121 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, - в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

_________________ _________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/706/2018 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 121 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , автокооператив «Либідь» підсобне приміщення, раніше судимого:
· 19.07.2007 вироком Житомирського районного суду Житомирської області за ч.3 ст. 185, ст. 104 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 2 роки;
· 27.08.2007 вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області за ч.3 ст. 185; ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185; ст. 70; ст.75; ст. 104 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк на 2 роки;
· 28.10.2008 вироком Житомирського районного суду Житомирської області за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі;
· 29.11.2011 вироком Богунського районного суду Житомирської області за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі, звільненого по відбуттю покарання 24.06.2016,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст. 121 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, - в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали проголосити 03 грудня 2018 року о 09 годині 30 хвилин.

Судді:

_________________ _________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4