Житомирський апеляційний суд
Справа №286/2425/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінального провадженні ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 29 січня 2019 року, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого ПЧЛ-3 лісорубом, неодруженого, раніше не судимого,

-за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту затримання.
Запобіжний захід не обирався.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 3432 грн.
Знято арешт з речових доказів та повернуто їх власнику ОСОБА_7 , а саме одяг; транспортний засіб - автомобіль ВАЗ-2108, д.н.з. НОМЕР_1 , накладка на рульове колесо, чохли з передніх та задніх сидінь, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 150000 грн.

встановила:

Згідно вироку суду, 19 серпня 2017 року у період часу з 00 год 30 хв. по 02 год. 00 хв. ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебували у с. Невгоди Овруцького району Житомирської області та вживали алкогольні напої.
Цього ж дня, близько 02 год. 00 хв. вказані особи вирушили з с. Невгоди Овруцького району Житомирської області в напрямку с. Гошів Овруцького району Житомирської області на автомобілі. При цьому ОСОБА_7 в порушення вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, перебував в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним транспортним засобом «ВАЗ 21083» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ОСОБА_12 , у якому перебували пасажири: на задньому пасажирському сидінні - ОСОБА_10 , на передньому пасажирському сидінні - ОСОБА_11 .
В подальшому, 19 серпня 2017 року у період часу з 02 год. 00 хв. по 04 год. 30 хв. водій ОСОБА_7 керуючи зазначеним транспортним засобом із вказаними пасажирами на автодорозі сполученням Невгоди - Гошів - Смоляне в напрямку с. Гошів Овруцького району Житомирської області, поблизу залізничного переїзду неподалік с. Потаповичі Овруцького району Житомирської області, в порушення вимог пунктів, 1.2., 1.10, 2.3.б), 2.9 а), 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, перебуваючи за кермом у стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та свій стан (алкогольне сп`яніння), що позбавило можливості постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого на прямій ділянці дороги виїхав транспортним засобом на смугу зустрічного руху, а в подальшому на ліве узбіччя дороги, далі пересік проїзну частину у зворотному напрямку, допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини та з`їхав у правий кювет, де відбулося зіткнення з деревом передньою правою частиною транспортного засобу. Внаслідок вказаної дорожньо - транспортної пригоди, пасажирка ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла, закритої тупої травми грудної клітки та черевної порожнини, садна в ділянці проекції рукоятки грудини, садна по зовнішній поверхні верхньої третини правого стегна, садна по зовнішній поверхні середньої третини правого стегна, множинні дрібні садна по передньо - зовнішній поверхні верхньої третини правої гомілки, садна по передній поверхні середньої третини правої гомілки, синця та садна по зовнішній поверхні середньої третини лівого стегна, три садна на передньо - внутрішній поверхні верхньої третини лівої гомілки, множинні садна на передньо - зовнішній поверхні середньої та нижньої третин правої гомілки, забійної рани на задньо - зовнішній поверхні верхньої третини правого стегна, крововиливів в м`які тканини грудної клітки зліва, закритий вивих грудинного кінця лівої ключиці, непрямі переломи ІІІ ребер зліва, прямого перелому V ребра зліва, крововиливів в ділянках коренів обох легень, розриву нижньої долі правої легені з кровотечею в праву плевральну порожнину (біля 1,8 л крові), розриву в ділянці воріт селезінки, множинних розривів правої долі печінки по діафрагмальній поверхні з кровотечею в черевну порожнину (біля 1,2 л крові), які (тілесні ушкодження) відповідно до висновку експерта №103 за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення та спричинили смерть ОСОБА_11 на місці пригоди.
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог 1.2., 1.10, 2.3.6), 2.9 а), 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, тобто настанням смерті ОСОБА_11 .
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 зазначає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
На його думку при призначенні покарання судом не було враховано тяжкість злочину, вчиненого в стані алкогольного сп`яніння, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який перемістив потерпілу на водійське сидіння та намагався видати, що саме вона керувала транспортним засобом, відсутність у обвинуваченого щирого каяття, неправдивість його показань та відсутність активного сприяння розкриттю злочину.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорює фактичних обставин та кваліфікацію.

Просить пом`якшити покарання, а саме застосувати до нього норми ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Вважає, що суд постановивши обвинувальний вирок, призначив покарання яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, оскільки воно є явно несправедливим внаслідок суворості.

Вказує, що судом не було в повній мірі враховано те, що він визнав вину та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував шкоду, вперше вчинив кримінальне правопорушення та взагалі не враховано дані про його особу, а зокрема те, що він є учасником АТО, неодноразово нагороджувався похвальними листами, відзнаками, позитивно характеризується, проживає з матір`ю, яка є особою похилого віку, думку потерпілої, яка просила не позбавляти його волі, а також те, що саме він викликав швидку допомогу та намагався врятувати життя потерпілої з якою планував створити сім`ю.

Вважає, що знаходячись на волі, він зможе працювати, так як має постійне місце роботи та відшкодувати збитки потерпілій.

Також зазначає, що цивільний позов потерпілої, є необґрунтованим, оскільки він та його родина постійно підтримують потерпілу матеріально та вважає, що цього буде достатньою для відновлення потерпілою втрачених нею нематеріальних благ.

На його думку судом не було взято до уваги те, що обвинувальний акт складено прокурором і ним затверджено, що суперечить ч.1 ст.291 КПК України

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обвинуваченого та його захисника, які висловились на підтримання апеляційної скарги обвинуваченого та заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин наведених у вироку ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених в судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності є обґрунтованим та в апеляційних скаргах не оскаржуються.

Дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України кваліфіковані правильно.

Що стосується доводів апеляційних скарг в частині призначення покарання то воно на думку колегії суддів призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, згідно з положеннями статті 414 КПК України, визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом та розміром є явно несправедливим через його м`якість або через суворість.

Суд призначаючи покарання ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, наслідки смерть людини, щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння в розкритті злочину, а також обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також, судом було враховано дані про особу винного, який раніше не судимий, проживає на радіоактивно забрудненій території, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби, являється учасником АТО.

Колегія суддів, враховуючи думку потерпілої, яка в суді першої інстанції 26.09.2018 року вказала, що не бажає щоб ОСОБА_7 позбавляли волі, а до суду апеляційної інстанції подала аналогічне клопотання з запереченнями на апеляційну скаргу прокурора, а також клопотання громадських організацій та органу місцевого самоврядування, які позитивно характеризують обвинуваченого, взявши до уваги часткове відшкодування ним заподіяної шкоди потерпілій вважає, що призначене обвинуваченому основного покарання у виді реального позбавлення волі, в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин не є очевидно несправедливим внаслідок його м`якості про що вказує в своїй скарзі прокурор.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що визнає вину та керування в стані алкогольного сп`яніння, висловлював жаль, вибачався перед потерпілою, здійснював відшкодування витрат на поховання, поминальні обіди, придбання пам`ятника, а тому колегія суддів вважає, що суд прийшов до вірного висновку про щире каяття обвинуваченого.

ОСОБА_13 на досудовому розслідуванні та в суді не заперечував факт керування транспортним засобом, пояснював, що перемістив потерпілу з землі на сидіння водія внаслідок шокового стану та наміром надати першу допомогу і не можливістю розмістити її в іншому місці внаслідок конструкції автомобіля та пошкодження дверей пасажира, саме він викликав швидку допомогу.

Зазначені обставини підтвердив допитаний у суді свідок ОСОБА_14 , який виїжджав на місце ДТП у складі слідчо оперативної групи, а тому за даних обставин апеляційний суд вважає, що переміщення потерпілої з землі на місце сидіння водія в транспортному засобі не може свідчити про вчинення обвинуваченим дій з метою уникнення відповідальності та вказувати на відсутність у нього щирого каяття та сприяння розкриттю злочину.

Разом з тим, встановлені судом пом`якшуючі обставини, дані про особу обвинуваченого, думка потерпілої на переконання колегії суддів не дають підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням про, що він вказує в своїй апеляційній скарзі враховуючи тяжкість вчиненого злочину, наслідки смерть людини та вчинення ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України може мати місце лише за наявності передбачених законом передумов і є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів з урахуванням усіх обставин справи та особи обвинуваченого підстав для застосування положень ст. 75 КК України не вбачає.

Думка потерпілих щодо міри покарання у справах зазначеної категорії, де злочин направлений на суспільні відносини в сфері безпеки дорожнього руху не є визначальною та на переконання колегії не дає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання призначеного ОСОБА_7 покарання явно несправедливим, як з підстав його м`якості, про що вказує прокурор, так і з підстав суворості на чому наполягає обвинувачений.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів не вбачає істотних порушень, про що зазначає в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, а зокрема, що обвинувальний акт складено прокурором а не слідчим, оскільки відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт має право скласти як слідчий так і прокурор і таке право не обмежено певними випадками.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди у повній мірі врахував характер, обсяг та тривалість душевних страждань потерпілої, отриманих внаслідок протиправних дій обвинуваченої та правильно визначив розмір відшкодування потерпілій моральної шкоди в сумі 150000 гривень, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування чи зміни вироку колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь у справі та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 29 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: