1Справа № 335/6131/18 1-кс/335/9210/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого, відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вірмен, громадянина Вірменії, уродженця с.Кохб, Тавузька область, Республіка Вірменія, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:
Відділ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000161 від 02.06.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02 червня 2018 приблизно о 17 годині 50 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «BMW 330 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 (литовська реєстрація), здійснював рух по проїзній частині вул. Набережна магістраль в м. Запоріжжі, з боку вул. Української в напрямку вул. Лермонтова, зі швидкістю не менше 100,7 км/год., що перевищує допустиму швидкість руху в населеному пункті. В цей же час по правому тротуару по ходу руху автомобіля в зустрічному йому напрямку рухались пішоходи ОСОБА_8 та малолітня ОСОБА_9 . Під час руху поблизу стовпа ЛЕП № 220 водій ОСОБА_4 перед зміною напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечно та не створить небезпеки та перешкод іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок свого руху вліво, скоїв наїзд на бордюрний камінь зліва по ходу свого руху, після чого допустив занос керованого ним автомобіля, який виїхав на праве узбіччя по ходу свого руху, де скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_8 та малолітню ОСОБА_9 . Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 10.1., 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до яких: п.10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху». п.12.4:«У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год». п. 12.9 б): «Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пункті 12.4». Внаслідок порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «BMW 330 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 (литовська реєстрація), скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а сам втік з місця пригоди, залишивши автомобіль. Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України згідно з висновками судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № 9-481 від 26.07.2018, проведеної експертами Запорізького НДЕКЦ МВС України, з технічної точки зору знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди, а пішохід ОСОБА_8 була доставлена до лікарні, де цього ж дня померла. Згідно з висновком судової медичної експертизи № 2017 від 02.07.2018 смерть ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала від поєднаної тупої травми голови, тулубу, кінцівок у вигляді множинних ушкоджень м`яких тканин, множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів з подальшою масивною крововтратою, нерівномірним кровонаповненням з переважним недокрів`ям внутрішніх органів. В сукупності виявлені ушкодження виникли незадовго до госпіталізації при травматичній дії тупих предметів з надмірним струсом, є небезпечними для життя і за цією ознакою кваліфікуються, як тяжке тілесне ушкодження. Враховуючи характер, локалізацію, механізм і давність виникнення тілесних ушкоджень, переважання внутрішніх ушкоджень над зовнішніми, наявність ознак струсу, весь комплекс ушкоджень міг виникнути внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні рухомого транспортного засобу з пішоходом. Згідно з висновком судової медичної експертизи № 2014 від 04.07.2018, смерть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , настала від поєднаної тупої травми голови, тулубу та кінцівок з переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до шоку, що формується. Всі пошкодження утворилися незадовго до настання смерті, у сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які в даному випадку призвели до смерті. З огляду на масивність травми, наявність ознак струсу тіла, механізм ушкоджень, висоту розташування крововиливів у м`які тканини, можна припустити, що пошкодження у ОСОБА_9 могли утворитися в результаті дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні рухомого транспортного засобу з пішоходом.

Слідчий відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим першим заступником прокурора області начальником управління ОСОБА_10 , про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 03.12.2018, без визначення розміру застави, посилаючись на те, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який кримінальним законом, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на максимальний строк до 10 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недоцільним.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні та пояснили, що підозра обґрунтована, ОСОБА_4 не з`явився до суду на розгляд клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке було призначено на 23.11.2018 о 15-00 годині. 21.11.2018 в іншому кримінальному провадженні до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді особистої поруки з покладенням на останнього обов`язки передбачені ст. 194 КПК України. Але підозрюваний знаючи про наслідки неявки в судове засідання, покинув м. Запоріжжя. ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків на території України. Вважають, що до підозрюваного не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, так як підозрюваний порушив обов`язки передбачені ст. 194 КПК України.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні проти клопотання слідчого заперечував, посилаючись на необґрунтованість підозри, вважає недоведеними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні, також пояснив, що матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_4 не скоював інкримінований йому злочин, що підтверджується висновками трьох експертиз, які слідчий не долучив до клопотання, посилаючись на те, що кримінальне провадження перебуває в Генеральній прокуратурі на вивчені. Крім того матеріали кримінального провадження містять покази двох свідків, які пояснили, що за кермом автомобіля в момент аварії знаходився інший чоловік. Також, є відеозапис з якого вбачається, що за 20 хвилин до скоєного за кермо автомобіля сідала інша людина. Відповідно до проведеної експертизи ДНК від 19.07.2018 на подушці безпеки в районі водійського сидіння знаходилась кров четвертої особи, що свідчить про те, що в автомобілі знаходилось чотири чоловіка, а не три, як вважає слідство. Експертиза з матеріалів справи підтверджує, що ОСОБА_4 знаходився на передньому сидінні зі сторони пасажирського сидіння. 20.11.2018 ОСОБА_4 був звільнений з-під варти. В наступний день він з`явився в Управління НП в Запорізькій області за викликом. 21.11.2018 ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у іншому кримінальному провадженні у вигляді особистої поруки (два поручителя). Також захисник вважає, що вказане клопотання не може бути підписано першим заступником прокурора Запорізької області, оскільки ОСОБА_4 більш як шість місяців знаходився під вартою, вважає, що клопотання повинен був підписувати Генеральний прокурор або його заступник. Також пояснив, що ОСОБА_4 на теперішній час, по вказаному кримінальному провадженні, не має жодного запобіжного заходу у зв`язку з чим мав право виїхати за межі м. Запоріжжя по особистим справам. Незаконне, на його думку, затримання ОСОБА_4 у м. Василівка Запорізької області не може свідчити про його переховування від слідства та суду. Просив відмовити у задоволені клопотання слідчого, надавши письмові заперечення.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав свого захисника та пояснив, що клопотання є необґрунтоване, він не ухилявся від слідства та суду, його виїзд з м. Запоріжжя було обумовлено вирішенням особистих питань, вважає, що він встиг би на розгляд поданого клопотання слідчого, але його було затримано співробітниками поліції у м. Василівка, просив відмовити у задоволені клопотання.

При розгляді клопотання слідчим суддею з пояснень підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що він показання дає добровільно, до нього не застосовується насильство у даному кримінальному провадженні. Заяв в порядку ст. 206 КПК України від сторони захисту в ході розгляду клопотання не надійшло.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу та дослідивши надані докази, встановив, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту Головного управління Національної поліції в Запорізькій області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000161 від 02.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

03.06.2018 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, що підтверджується протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.06.2018 року, додатком до протоколу ОМП, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.06.2018 року.

03.06.2018 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя відносно підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

25.07.2018 слідчим суддею Орджонікідзевського районного судом м. Запоріжжя у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 286 КК України продовжено строк досудового розслідування до 4 місяців, а саме до 03.10.2018.

25.07.2018 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя відносно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 22.09.2018.

19.09.2018 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 286 КК України продовжено строк досудового розслідування до 6 місяців, а саме до 03.12.2018.

19.09.2018 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя відносно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 21.11.2018

20.11.2018 ОСОБА_4 було звільнено з-під варти у зв`язку із закінченням визначеного судом строку.

Також, встановлено, що 21.11.2018 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді особистої поруки у іншому кримінальному провадженні № 0000349 від 19.11.2018.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2018 надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу, оскільки в призначений судом час він у судове засідання не з`явився.

23.11.2018 о 17-55 годині ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.. 208 КПК України.

Щодо доводів захисника про необґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.1, п. 3, п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування; незаконний вплив на потерпілих, свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Щодо доводів захисника про відсутність вказаних ризиків (крім ризика переховування), слідчий суддя вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Дійсно, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянином іншої держави, постійного місця проживання на території України не має, постійного джерела доходу не має, що дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Щодо доводів захисника про наявність судових експертиз на підтвердження невинуватості ОСОБА_4 , слідчий суддя не приймає до уваги, оскільки не підтверджені належними доказами.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи існування доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, п.3, п. 4, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється. На теперішній час йому повідомлено підозру у вчиненні злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, що спричинив загибель двох осіб, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування тобто до 03.12.2018 включно.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 при обранні запобіжного заходу, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб.

Керуючись ст.ст. 22, 177, 178, 183, 193 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, який відраховувати з 23 листопада 2018 року до 03 грудня 2018 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1