йСправа № 298/2076/18 Провадження № 1-кп/304/76/2019
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000352 від 27 жовтня 2018 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, розлученого (має на утриманні малолітню дитину), українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

як вбачається з обвинувального акту, 27 жовтня 2018 року близько 00.10 год. обвинувачений ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz» моделі «С 200», р/н Чеської Республіки НОМЕР_1 , який знаходився у технічно справному стані, рухаючись по вулиці Штефаника в смт. Великий Березний в напрямку до села Малий Березний Великоберезнянського району неподалік АЗС «WOG», що розташована по вулиці Штефаника № 124 в смт. В.Березний, в порушення пунктів 12.2., 12.3., 12.4. Правил дорожнього руху України, у темну пору доби в умовах недостатньої видимості, перевищивши дозволену у населеному пункті швидкість руху, не вжив заходів для її зменшення та застосування екстреного гальмування аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , який рухався проїзною частиною в попутному напрямку руху, внаслідок чого останній помер на місці дорожньо-транспортної пригоди, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 286 КК України.

21 березня 2019 року в м. Перечин між прокурором Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника адвоката ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, згідно якої обвинувачений визнає свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України. Крім цього, сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений у виді позбавлення волі строком на чотири роки без позбавлення права керувати транспортними засобами зі звільненням його на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, а також визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, щиро розкаявся та зазначив, що відшкодував потерпілій шкоду. Також ствердив, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Разом зі своїм захисником просив її затвердити.

Прокурор також просив затвердити дану угоду та пояснив, що потерпілою надана письмова згода прокурору на укладення угоди, така відповідає вимогам закону, вказана у ній міра покарання визначена з урахуванням особи обвинуваченого, відповідно до положень ч. 2 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечила.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 цього Кодексу.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , передбачене ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до нього застосовано.

Також встановлено, що прокурор усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що дана угода про визнання винуватості укладена за письмової згоди потерпілого, наданої прокурору, угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та відповідно може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки її умови узгоджуються з вимогами вказаного Закону, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 закінчився 25 грудня 2018 року, протягом розгляду даного кримінального провадження такий не обирався, на даний час клопотань про його обрання суду не подано, отже питання щодо нього судом не розглядається.

Питання речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження віршуватиметься у порядку статей 100, 124, 174 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 474, 475 КПК України, с у д, -

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21 березня 2019 року між прокурором Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме автомобіль марки «Mercedes Benz» моделі «С 200», р/н Чеської Республіки НОМЕР_1 , що знаходиться на майданчику тимчасового тримання Великоберезнянського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, та уламки передньої решітки автомобіля і номерний знак НОМЕР_1 , що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Великоберезнянського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, а також мобільний телефон марки «NOKIA» сірого кольору, із сім-картою номеру мобільного телефону НОМЕР_2 , що знаходяться на відповідальному зберіганні ОСОБА_5 такому повернути; велосипед червоного кольору, що знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів Великоберезнянського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знищити; відеозапис камери спостереження АЗС «WOG», що знаходяться при матеріалах кримінального провадження зберігати при матеріалах даного кримінального провадження.

Процесуальні витрати по справі за проведення судових автотехнічних експертиз № 1099 та № 1100 від 07 грудня 2018 року у розмірі 1 430 (одна тисяча чотириста тридцять) грн. кожна, на загальну суму 2 860 (дві тисячі вісімсот шістдесят) грн., стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2018 року у виді арешту майна скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1