Кримінальне провадження № 194/1515/18
Номер провадження 1-кп/194/24/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2019 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 червня 2018 року за № 0000298 у відношенні:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, не працюючого, маючого на утриманні двох малолітніх: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 11 червня 2018 року о 14 годині 00 хвилин, знаходячись на дорозі, що прилягає до лівої бокової сторони будинку №11 по вулиці Харківська м. Тернівка Дніпропетровської області, зустрів неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з яким у нього виникла словесна сварка, на ґрунті неприязних особистих відносин, що виникли в ході сварки, по раптово виниклому умислу, спрямованому на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 наніс кулаком правої руки удар в ліву нижню частину обличчя ОСОБА_7 , від якого останній відчув сильний фізичний біль, після чого сварка припинилась.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними злочинними діями, які виразилися в нанесенні удару рукою, направленими на спричинення неповнолітньому ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, 11 червня 2018 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, заподіяв останньому тілесні ушкодження, у вигляді забійної гематоми м`яких тканин обличчя зліва, які утворилися по ударному механізму від дії тупих твердих предметів, які за своїм характером, відносяться до ступеню легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 11 червня 2018 року він спав вдома, до нього прийшла його цивільна дружина мати потерпілого та почала скаржитись на сина через їх сварку; він чув, що потерпілий зателефонував своєї матері та ображав її нецензурною лайкою. Щоб захистити свою цивільну дружину та провчити її сина, він зібрався на вулицю та пішов до потерпілого. По дорозі зустрів потерпілого, за ним йшли його бабуся та малолітня сестра. Потерпілий почав його провокувати та кричати: «ну що ти мені зробиш, я неповнолітній», його це розлютило, та він вдарив його своєю долонею по щоці та потім пішов по своїм справам. Від працівників поліції не тікав. Також пояснив, що визнає свої дії неправомірними, але зауважив, що він наніс удар потерпілому саме долонею руки. Також пояснив, що він вибачався перед потерпілим та приходив до нього у лікарню. Крім того пояснив, що батько потерпілого не займається вихованням дітей. Цивільний позов не визнає у повному обсязі.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченому ч. 1 ст. 125КК України повністю підтверджується отриманими та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
Показами потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що 11 червня 2018 року він разом з бабусею та малолітньою сестрою, якій на той момент було 11 років йшли до автостанції, йому потрібно було їхати до м. Харків на навчання. Він йшов попереду, сестра з бабусею - позаду. Назустріч йшов ОСОБА_3 , вони зустрілись біля магазину «Ізобіліє» в м. Тернівка. Обвинувачений підійшов до нього та вдарив його кулаком в ліву сторону обличчя, в район лівого вуха, через що він впав через свою валізу на праву руку та коліно, більше обвинувачений йому ударів не наносив, після чого обвинувачений почав уходити. Сестра викликала поліцію. Після цього він зателефонував батькові та про все розповів, коли приїхав батько вони пішли до лікарні і його було госпіталізовано. Через ці події він пропустив автобус та не поїхав на навчання, через що його було не допущено до іспитів. Він з обвинуваченим був у поганих відносинах, він його не провокував на скоєння злочину, обвинувачений давно йому погрожував, через що, він звертався в поліцію, наразі обвинувачений не вибачився, продовжує його принижувати. Допомогу на лікування обвинувачений йому не надавав, та в лікарні його ніколи не бачив. Пояснив, що він ображався на матір, так як вона боїться обвинуваченого та захищає його, через що і виникали сімейні сварки. Наразі йому матеріально допомагає батько, а матір допомагає продуктами харчування. Вважає, що обвинувачений не мав права його бити. Просив задовольнити цивільний позов повністю, оскільки він з літа постійно витрачає час та грошові кошти на проїзд з м. Харкова до м. Тернівка, йому приходиться пропускати навчання та іспити у зв`язку із досудовим розслідуванням цієї кримінальної справи та приїжджати в судові засідання до суду, постійно відчуває образи та погрози зі сторони обвинуваченого, та постійно відчуває душевні хвилювання. Просив призначити обвинуваченому суворе покарання.

Показами законного представника потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що з сином у нього добрі відносини, з обвинуваченим та своєю бувшою дружиною він не спілкується. Йому зателефонував син та повідомив, що ОСОБА_10 вдарив його, після чого він одразу приїхав на місце скоєного і вони разом з сином пішли до лікарні. Пояснив, що він та бабуся сина купували йому ліки, а ні матір, а ні обвинувачений допомоги на лікування не надавали. На момент злочину його не було, він був на роботі, через що йому потрібно було піти з роботи та йому не оплатився робочий день. Інколи траплялись розмови сина з його матір`ю на підвищених тонах, але він йому пояснював, що не потрібно так спілкуватись з матір`ю, вважає, що обвинувачений не мав права бити сина, додав, що позовну заяву про відшкодування моральної шкоди підтримує в повному обсязі.

Показами свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона є бабусею потерпілого, з обвинуваченим вона стосунки не підтримує. 11 червня 2018 року її онук був у своєї матері та збирався на навчання до м. Харків, маршрутка у потерпілого була на 14.20 год. Вона прийшла до онука на вул. Перемоги в м. Тернівка, щоб допомогти скласти йому харчі та в цей момент йому зателефонував обвинувачений та почав ображати та погрожувати. Вийшли з під`їзду та пішли на автостанцію, з ними була ще й ОСОБА_12 її онука - молодша сестра ОСОБА_13 . Побачили, що на зустріч її онуку швидко йшов обвинувачений, підійшовши до ОСОБА_13 , вдарив його кулаком в обличчя, від чого ОСОБА_13 впав через свою валізу, також вона бачила, що після удару правим кулаком, ОСОБА_3 переклав свою запальничку з правої руки в ліву та потім обвинувачений почав убігати, вона схопила його за футболку, але він її відштовхнув, потім під`їхали працівники поліції, які наздогнали обвинуваченого, потім їй викликали швидку допомогу. Обвинувачений постійно ображав потерпілого. Крім того, зазначає, що обвинувачений зруйнував сімейні відносини між її донькою та ОСОБА_8 , а також лякає її онуку малолітню ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_14 матір потерпілого, в судовому засіданні на підставі ст. 63 Конституції України відмовилась від дачі показів.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України підтверджується також наступними письмовими доказами в їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні:
- витягом з кримінального провадження № 0000298, яким підтверджується внесення 11 червня 2018 року відомостей про вчинене кримінальне правопорушення за кваліфікацією ч. 1 ст. 122 КК України, яке в подальшому було перекваліфіковано на ч. 1 ст. 125 КК України, згідно постанови від 19 вересня 2018 року;
- протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11 червня 2018 року, де законним представником потерпілого ОСОБА_8 зазначено про такі обставини: 11 червня 2018 року приблизно о 14.00 годині по вул. Харківська, м. Тернівка, неподалік автостанції громадянин ОСОБА_3 спричинив тілесні ушкодження та фізичний біль ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у графі щодо звернення до закладу охорони здоров`я, ОСОБА_8 зазначено, що звертався до приймального відділення ЦМЛ м. Тернівка;
- довідкою КЗ «Тернівська центральна міська лікарня» ДОР від 11 червня 2018 року про звернення до приймального відділення 11 червня 2018 року о 14 год. 50 хв. гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , діагноз: забій обличчя. Перелом лівої скулової кістки під питанням.
- висновком експерта № 205 від 28 серпня 2018 року, відповідно до якого, ОСОБА_7 був спричинений забій-гематома м`яких тканей тканин обличчя зліва, ушкодження утворилося по ударному механізму від дії тупих твердих предметів, можливо при ударі кулаком. За своїм характером ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, і приходить до висновку, що їх сукупність, з точки зору достатності та взаємозв`язку, свідчить про винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений обґрунтовує свою позицію тим, що він саме долонею руки наніс один удар потерпілому в ліву частину обличчя.

Проте, суд критично відноситься до таких доводів та не приймає їх до уваги, оскільки вважає їх спробою уникнення від кримінальної та майнової відповідальності.

Показання обвинуваченого спростовуються послідовними показами допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 , які чітко показали, що удар був спричинений кулаком ОСОБА_3 в ліву частину обличчя потерпілого. До того ж, свідок ОСОБА_11 показала суду, що після удару ОСОБА_3 переклав свою запальничку з правої руки в ліву.

Крім того, з висновку судового експерта № 205 від 28 серпня 2018 рокутакож видно, що ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, можливо при ударі кулаком.

Також, з досліджених доказів в судовому засіданні не встановлено, що у потерпілого тілесні ушкодження мали місце ще до конфлікту з обвинуваченим.

Позиція сторони захисту про те, що тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитись внаслідок його падіння через валізу, судом не приймається до уваги та спростовується послідовними показами потерпілого та свідка ОСОБА_11 , які вказали, що після удару кулаком потерпілий впав через свою валізу саме на праву руку та коліно, а також висновком експерта № 205 від 28 серпня 2018 року, згідно якого ушкодження утворились по ударному механізму, можливо від удару кулаком.

Крім того, сторона захисту просила закрити кримінальне провадження, у зв`язку із проведенням досудового розслідування з істотними порушеннями, зокрема, відсутністю належного обсягу повноважень у слідчого ОСОБА_15 на ведення досудового розслідування, підпису та направлення обвинувального акту до суду.

Суд не вбачає підстав для закриття кримінального провадження у відношенні ОСОБА_3 у відповідності до ст. 284 КПК України, а доводи сторони захисту на відсутність повноважень у слідчого ОСОБА_15 на проведення досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні, спростовується відповідним дорученням заступника начальника начальника СВ Тернівського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_16 від 24 липня 2018 року.

Оцінивши вищезазначені докази в їх сукупності, суд вважає вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України повністю доведеною, кваліфікацію злочину за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, вірною.

Конституцією України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам (ч. 1 ст. 1 КК України).
Завданням кримінального провадження, зокрема, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин невеликої тяжкості.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він громадянин України, раніше не судимий, але в Новомосковському міськрайонному суді Дніпропетровської області знаходиться на розгляді кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 407 КК України, розгляд кримінального провадження судом не завершено; притягався до кримінальної відповідальності, згідно з витягу ЄРДР за № 0000017 за ч. 1 ст. 190 КК України, кримінальне провадження закрито 18.12.2012 року на підставі п.7 ч. 1 ст. 284 КПК України; на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, конфліктів з сусідами не має; офіційного джерела доходів не має, суспільно корисною працею не займається, має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з дітьми не проживає.
З досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_3 , підготовленої 21 листопада 2018 року Павлоградським міськрайонним відділом філії Державна Установа «Центрпробації» у Дніпропетровській області Міністерства юстиції України, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 раніше не був засуджений, але у відношенні обвинуваченого кримінальне провадження за ч. 4 ст. 407 КК України знаходиться в суді. Згідно характеристики, наданої ОСББ, скарг на обвинуваченого не надходило. До адміністративної відповідальності обвинувачений притягувався у серпні 2018 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Зі слів обвинуваченого та його співмешканки, які були опитані у ході підготовки досудової доповіді встановлено, що обвинувачений після демобілізації зі ЗСУ зловживав алкоголем, зараз вживає алкоголь помірно. Психоактивні речовини не вживав ніколи. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого по кримінальному провадженню, відповідно до ст. 66 КК України, суд не вбачає.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого по кримінальному провадженню, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Згідно ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , те що він раніше не судимий, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, також враховуючи те, що обвинувачений ні під час досудового розслідування, ні під час розгляду кримінального провадження в суді, не розкаявся, не вчинив дії, направлені на відшкодування шкоди потерпілому, враховуючи узгоджену думку, висловлену потерпілим та його законним представником щодо призначення обвинуваченому суворого покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за пред`явленим обвинуваченням в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді громадських робіт на строк 160 годин.

При цьому суд вважає, що таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Дослідивши заявлений потерпілим та законним представником потерпілого цивільний позов, суд дійшов висновку, що він підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Як передбачено ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана злочином може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ст.ст. 128, 129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє в ньому. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, не врегульовані КПК України, до них застосовуються норми ЦПК України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
У статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, згідно з якою моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому суд визначає, виходячи з приписів ст. 23 ЦК України, зокрема принципів розумності та справедливості.
Враховуючи те, що потерпілий зазнав фізичних та психологічних страждань, внаслідок злочину йому була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, які позначили негативні зміни у його житті, наслідки події, що сталась, які потягли за собою нераціональне витрачення життєвого часу, труднощі з навчанням, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, які і дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання, обвинувачений ОСОБА_3 не надав йому жодної допомоги, як на місці скоєння кримінального правопорушення так і в подальшому, не цікавився станом його здоров`я та не приймав ніякої участі у видужанні потерпілого, не попросив вибачення за скоєне.
Враховуючи поведінку обвинуваченого, який жодним чином не намагався виправити негативні наслідки свого діяння, не вибачився, не розкаявся, виходячи з засад розумності та справедливості, розмір моральної шкоди, заявлений потерпілим та законним представником потерпілого суд вважає обґрунтованим.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався, тому підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.
Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком 160 (сто шістдесят) годин.

Цивільний позов ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 01 липня 2005 року Тернівським МВУМВС України в Дніпропетровській області, зареєстрований в квартирі АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) завдану злочином моральну шкоду у сумі 10 000 (десять тисяч) грн.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1