ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/489/19 Справа № 207/1674/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2018 року про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003, відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Кірпильська Краснодарського краю Усть-Лабінського району Російської Федерації, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
за участю:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених частинами 2, 3, 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України повернуто прокурору Дніпродзержинської місцевої прокуратури у Дніпропетровській області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції зазначив, що підставами повернення обвинувального акту, на думку суду, є порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що унеможливлює розгляд справи у суді.
Зокрема:
обвинувальний акт не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
обвинувальний акт не містить описання суб`єктивної сторони складів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України;
обвинувальний акт взагалі не містить зазначення встановленого під час досудового розслідування згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України мотиву вчинення злочинів, передбачених частинами 2, 3, 4, 5 ст. 191 КК України, тобто описання суб`єктивної сторони складу вказаних злочинів.
обвинувальний акт не містить зазначення встановленої під час досудового розслідування згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України мети вчинення злочинів, передбачених ч. 4 та ч. 5 ст. 191 КК України, саме у великому та особливо великому розмірах, тобто описання суб`єктивної сторони складу вказаного злочину;
обвинувальний акт не містить зазначення дати, часу, місця, способу заволодіння цими грошовими коштами обвинуваченим ОСОБА_6 , тобто обвинувальний акт не містить описання об`єктивної сторони складів злочинів, передбачених частинами 2, 3,4, 5 ст. 191 КК України;
обвинувальний акт не містить вказівки щодо сум грошових коштів, які були перераховані саме 05 грудня 2016 року, 23 грудня 2016 року, 28 грудня 2016 року, 29 грудня 2016 року, а також того, в якому саме розмірі відбулося заволодіння бюджетними коштами у кожну із вказаних дат, що має істотне значення. Не зазначено і встановлених під час досудового розслідування дат складання та підписання актів №№ 1,1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року (що згідно з обвинуваченням є способом заволодіння бюджетними коштами). З обвинувального акту не вбачається, як встановлено під час досудового розслідування, чи було об`єднано це діяння єдиним умислом.
в обвинувальному акті при описані фактичні обставини злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України, та формулювання обвинувачення, взагалі не наведено нормативних актів (наказів, Статуту тощо), в силу яких до посадових обов`язків директора ТОВ «Київська Русь» входило безпосередньо складання актів здачі-приймання послуг, актів надання послуг (які зазначені як предмет злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України).
обвинувальний акт не містить відокремлених формулювань обвинувачення та викладення фактичних обставин кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення.
З огляду на зазначене суд вважав, що обвинувачення стосовно ОСОБА_6 є неконкретним, тому позбавляє його права на захист.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених частинами 2, 3, 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України скасувати та повернути на новий розгляд у суд першої інстанції.
Обґрунтовуючи свої вимоги, вказує, що суд першої інстанції вийшов за межі підготовчого судового засідання, тому що у підготовчому судовому засідання не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого та дослідження обставин чи доказів вчинення кримінального правопорушення, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду. Зазначає, що суб`єктивна сторона злочину встановлюється на підставі показань, даних особою, а також на підставі аналізу та оцінки об`єктивних ознак злочину. Вказує, що суд не звернув увагу на те, що обвинувачений під час досудового розслідування не надавав показів щодо вчиненого кримінального правопорушення, а тому більш точно встановити дату, час та місце вчинення правопорушення можливо лише під час допиту обвинуваченого у судовому засіданні. В обвинувальному акті прокурором зазначена мета вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, а саме заволодіння грошовими коштами, та спосіб вчинення шляхом підписання офіційних документів. Звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції протирічить своїм посиланням, а саме в частині того, що обвинувальний акт не містить зазначення дати, часу, місця, способу заволодіння грошовими коштами обвинуваченим ОСОБА_6 , тому що в своїй ухвалі посилається та звертає увагу на дати переведення грошових коштів, які були перераховані саме 05 грудня 2016 року, 23 грудня 2016 року, 28 грудня 2016 року, 29 грудня 2016 року, тобто прокурором вказано дату заволодіння грошовими коштами, також прокурором вказано способи заволодіння грошовими коштами, а саме підписання актів виконаних робіт між ДП Бар`єр та ТОВ Київська Русь в особі ОСОБА_6 , які в дійсності не були виконані, та перерахування грошових коштів ДП Бар`єр на розрахунковий рахунок ТОВ Київська Русь, які підтверджуються вказаними у обвинувальному акті платіжними дорученнями. Також прокурор вказує, що в обвинувальному акті зазначено документ, в силу якого до посадових обов`язків директора ТОВ «Київська Русь» входило безпосередньо підписання актів здачі-приймання послуг, актів надання послуг.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив її задовольнити.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.
Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції за наявними у справі матеріалами в межах апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, апеляційний вважає обґрунтованими доводи прокурора про допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час підготовчого судового засідання і ухвалення рішення про повернення обвинувального акта.
Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, суд має право прийняти таке рішення, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному; в ньому не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, або не зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону та формулювання обвинувачення.
Однак суд цих вимог закону не дотримався.
Згідно ухвали суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору, посилався на те, що обвинувальний акт не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обвинувальний акт не містить описання суб`єктивної сторони складів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України; обвинувальний акт взагалі не містить зазначення встановленого під час досудового розслідування згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України мотиву вчинення злочинів, передбачених частинами 2, 3, 4, 5 ст. 191 КК України, тобто описання суб`єктивної сторони складу вказаних злочинів; обвинувальний акт не містить зазначення встановленої під час досудового розслідування згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України мети вчинення злочинів, передбачених ч. 4 та ч. 5 ст. 191 КК України, саме у великому та особливо великому розмірах, тобто описання суб`єктивної сторони складу вказаного злочину; обвинувальний акт не містить зазначення дати, часу, місця, способу заволодіння цими грошовими коштами обвинуваченим ОСОБА_6 , тобто обвинувальний акт не містить описання об`єктивної сторони складів злочинів, передбачених частинами 2, 3, 4, 5 ст. 191 КК України; обвинувальний акт не містить вказівки щодо сум грошових коштів, які були перераховані саме 05 грудня 2016 року, 23 грудня 2016 року, 28 грудня 2016 року, 29 грудня 2016 року, а також того, в якому саме розмірі відбулося заволодіння бюджетними коштами у кожну із вказаних дат, що має істотне значення. Не зазначено і встановлених під час досудового розслідування дат складання та підписання актів №№ 1,1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року (що згідно з обвинуваченням є способом заволодіння бюджетними коштами). З обвинувального акту не вбачається, як встановлено під час досудового розслідування, чи було об`єднано це діяння єдиним умислом; в обвинувальному акті при описанні фактичних обставин злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України, та формулювання обвинувачення, взагалі не наведено нормативних актів (наказів, Статуту тощо), в силу яких до посадових обов`язків директора ТОВ «Київська Русь» входило безпосередньо складання актів здачі-приймання послуг, актів надання послуг (які зазначені як предмет злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України); обвинувальний акт не містить відокремлених формулювання обвинувачення та викладення фактичних обставин кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення. Виходячи з цього, суд дійшов висновку про неконкретизованість і невмотивованість об`єктивної сторони кримінальних злочинів та нерозкриття суб`єктивної сторони даних злочинів.
Між тим, суд в порушення вимог ст. 372 КПК України не навів мотивів, з яких він дійшов висновку щодо невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.
З пред`явленого обвинувачення видно, що фактичні обставини вчинення зазначених кримінальних правопорушень, які слідчі вважали встановленими, викладені так, як це відомо органам досудового розслідування на підставі доказів, що є в матеріалах кримінального провадження.
Крім того, суд не звернув уваги на те, що відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а згідно до вимог статей 338-340 КПК України в судовому засіданні прокурор може змінити обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.
Як видно з матеріалів судового провадження, в підготовчому судовому засіданні суд фактично без дослідження доказів піддав сумнівам висновки досудового розслідування щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні ним зазначених кримінальних правопорушень та кваліфікації його дій, хоча згідно ч. 3 ст. 314 КПК України на цій стадії провадження не мав таких повноважень.
За таких обставин рішення суду відносно повернення обвинувального акта з підстав, вказаних судом, не можна визнати законним і обгрунтованим.
За вимогами п. 2 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів держаної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, …вимог інших актів законодавства.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що приймаючи рішення щодо повернення обвинувального акту прокурору суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обгрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог статей 412 і 415 КПК є підставою для скасування ухвали і повернення справи на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 415 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити.
Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2018 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4