МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/2276/18
Провадження № 1-кп/480/179/19
Ухвала
Іменем України

03 січня 2019 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві клопотання прокурора Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою професійною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 23.05.2017 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.187 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 27.11.2018 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, суд

встановив:

У провадженні Миколаївського районного суду Миколаївської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до реєстру досудових розслідувань 13.11.2018 року за № 0000679 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

28.12.2018 року на адресу суду надійшло клопотання прокурора Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . В обґрунтування заявленого клопотання, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав та просив суд задовольнити його. Одночасно зазанчив, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, має не зняту і не погашену в установленому порядку судимість, на шлях виправлення не став, знову вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку та санкція за яке передбачена у вигляді позбавлення волі до восьми років, не має постійного місця роботи та джерела доходу. Відтак, є підстави вважати, що існують ризики, що останній зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні; знову вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього та просив суд обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, наприклад, домашній арешт. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні стверджував, що вчинив крадіжку, а не грабіж, оскільки був впевнений, що потерпіла не бачить його.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора. Просив суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов наступного.

14.11.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 16.11.2018 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 11.01.2019 року.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч.1, п.5 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, і може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: згідно з п.1 ст.177 КПК України переховуватися від суду; згідно з п.3 ч.1 ст.177 КПК України незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; згідно з п.4 ч.1 ст.177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Зокрема, згідно з ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: відповідно до п.2 ч.1 ст.178 КПК України тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; відповідно до п.4 ч.1 ст.178 КПК України міцність соціальних зв`язків; відповідно до п.6 ч.1 ст.178 КПК України репутацію обвинуваченого.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, аналізуючи питання наявності у клопотанні прокурором ризиків, суд дійшов до висновку про їх наявність з огляду на особу обвинуваченого ОСОБА_4 та його репутацію, а саме те, що останній за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий Миколаївським районним судом Миколаївської області від 27.11.2018 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, тобто за вчинення корисливих злочинів, має не зняту і не погашену в установленому порядку судимість, на шлях виправлення не став, знову вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку та за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення волі до восьми років. Крім того, у обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні постійне місце роботи та джерела доходу. Соціальні зв`язки ОСОБА_4 не достатньо міцні та не гарантують належної процесуальної поведінки обвинуваченого в майбутньому. Отже, існують ризики, що останній зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зазначені ризики є суттєвими, і, як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_4 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях обвинуваченого не можуть їм запобігти.
Судом враховуються фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а саме умисний корисливий характер такого кримінального правопорушення, що заподіяло шкоду потерпілій, його суспільна небезпечність, дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимим, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не одружений, немає офіційного джерела доходів, дає підстави суду стверджувати про існування високих ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
У зв`язку із зазначеним, суд приходить до висновку, що матеріали клопотання містять достатньо обґрунтувань необхідності збереження застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вирішуючи питання щодо необхідності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом також враховуються вік та стан здоров`я підозрюваного, відомості щодо соціальних зв`язків ОСОБА_4 , те, що він має постійне місце проживання, однак не працює, неодружений, а також його майновий стан.
При цьому, суд вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не забезпечить попередження вищезазначених ризиків.
Продовжуючи обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити розмір застави.
Визначаючи відповідно до вимог ч.4 ст.182 КПК України розмір застави, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, суд вважає, що у даному випадку існують обставини, які обумовлюють необхідність визначення обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може ґарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
У зв`язку з викладеним суд, керуючись ст. 331 КПК України вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, доцільно продовжити ще на 60 днів.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 205, 314-316, 331, 350, 369, ч. 1 ст. 370 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити строк тримання під вартою в Державній установі Миколаївський слідчий ізолятор на 60 діб до 04 березня 2019 року.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Державної судової адміністрації України в Миколаївській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти, якщо відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання даного обвинуваченого під вартою, та повідомити усно і письмово Миколаївський районний суд Миколаївської області.
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , обов`язки визначені ст. 194 КПК України:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

03.01.2019