Справа № 480/2128/18
Провадження № 1-кп-480/165/19
Вирок
Іменем України
18 березня 2019 року Миколаївський районний суд Миколаївській області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який проходив військову службу у військовому резерві на посаді сапера 1 інженерно-саперного відділення 2 інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, раніше судимого: 22.09.2010 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.187, ст.69, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. 12.03.2013 року на підставі ухвали Білозерського районного суду Херсонської області звільнений від відбування покарання умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 14 днів. 10.03.2016 року засуджений Корабельним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік.
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
в с т а н о в и в:
Досудовим розслідуванням та під час судового розгляду встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2017 року № 55 солдат ОСОБА_4 , який перебуває у військовому резерві, зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду сапера 1 інженерно-саперного відділення 2 інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення.
01.09.2017 року о 08год.00хв. солдат ОСОБА_4 умисно з метою тимчасового ухилення від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самостійно залишив місце служби табірний збір військової частини НОМЕР_1 на території 235 міжвидового центру підготовки частин та підрозділів ( АДРЕСА_3 ) та знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 де проводив свій час на власний розсуд.
01.08.2018 року о 09год 00хв. солдат ОСОБА_4 добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим припинив вчиняти злочин та повідомив про себе як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.
Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби) вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
31 жовтня 2018 року в даному кримінальному провадженні між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ч.1 ст.468 КПК України.
Відповідно до угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч.4 ст.407 КК України, щодо узгодженого покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та покладення на нього обов`язків згідно п.п.1,2, ч.1 ст.76 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які зрозумілі обвинуваченому які передбачені ст.ст.473, 476 КПК України.
Суд заслухав в судовому засіданні думку прокурора, який вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, та просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити підозрюваному узгоджене в угоді покарання.
Підозрюваний ОСОБА_4 визнав себе винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним; з наданих суду матеріалів кримінального провадження, вбачається, що скарги підозрюваний ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій підозрюваного за ч.4 ст.407 КК України є правильною. Злочин, у вчиненні якого підозрюваний ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином і відповідно до вимог ч.2 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладена сторонами угода є добровільною. Взяті підозрюваним на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.
За таких обставин, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
За вчинене кримінальне правопорушення підозрюваний ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.
Керуючись ст.ст. 314-316, 368,370, 468, 469,472, 475 КПК України, суд -
Ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 жовтня 2018 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та покладення на нього обов`язків згідно п.п.1,2, ч.1 ст.76 КК України.
На вирок може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1