ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/508/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.1 ст.122 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

представника органу пробації - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу захисника, адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 10 вересня 2018 року,про скаcування випробування та направлення у місця позбавлення волі ОСОБА_7 -,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Київського районного суду м.Харкова від 04.12.2017 року ОСОБА_7 було засуджено за ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Заступник начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_10 , звернулась до суду із поданням про скасування випробування та направлення для відбування покарання ОСОБА_7 оскільки останній допустив порушення порядку та умов іспитового строку, а саме не з`явився на реєстрацію.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 10 вересня 2018 року задоволено подання заступника начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_10 , про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_7 . Та направлено останнього для відбування покарання призначеного вироком Київського районного суду м.Харкова від 04.12.2017 року у виді 1 року обмеження волі.
В обґрунтування прийнятого рішення, районний суд зазначив, що засуджений ОСОБА_7 не виконує покладені на нього обов`язки вироком суду, зокрема не з`являється без поважних причин на реєстрацію у встановлені органом пробації дні, в внаслідок до нього було застосоване застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду захисник ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 10.09.2018 року скасувати. Відмовити в задоволенні подання заступника начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_10 , про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_7 .
В обґрунтування вимог вказує на те, що суд при ухваленні рішення в повній мірі не врахував причини неявки ОСОБА_7 на реєстрацію 07.03.2018 року, а саме те, що він був не в змозі з`явитись на реєстрацію до уповноваженого органу бо переніс мікроінсульт і отримав дозвіл лікаря на пересування лише 12.03.2018 року, коли і з`явився на реєстрацію. Про погіршення стану здоров`я ОСОБА_7 повідомляв до уповноваженого органу пробації телефоном. Крім того зазначає, що другий раз ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію 01.08.2018 року оскільки переплутав дні явки, та з`явився до уповноваженого органу наступного дня. Вважає, що вказані обставини своєчасної не явки ОСОБА_7 на реєстрацію не можуть свідчити про невиконання останнім покладених на нього судом обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який вважав ухвалу суду обґрунтованою; пояснення представника органу пробації ,щодо неналежного виконання засудженим обов`язків, передбачених ст. 76 КК України ; дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_7 засуджено вироком Київського районного суду м.Харкова від 04.12.2017 року за ч.1 ст.122 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенні на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Згідно постанови про встановлення днів явки на реєстрацію від 01.02.2018 року ОСОБА_7 зобов`язаний з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації у першу середу кожного місяця.

Згідно матеріалів судового провадження та особової справи, засуджений ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію 07.03.2018 року до уповноваженого органу з питань пробації але самостійно з`явився на реєстрацію до районного сектору 12.03.2018 року та надав пояснення, що йому інспектором районного центру пробації в телефонному режимі було повідомлено, що 07.03.2018 року є передсвятковим днем, необхідно з`явитись реєстрацію до 13-00 години, але в зв`язку з його перебуванням у Харківській області він пояснив, що зможе з`явитись лише після 14-00 години, на що його повідомили, що він може з`явитись на реєстрацію 12.03.2018 року. (особова справа а.с.37)

01.08.2018 року ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та самостійно з`явився до уповноваженого органу з питань пробації 02.08.2018 року та надав пояснення, що переплутав дні явки. (особова справа а.с.51)

На думку колегії суддів, суд першої інстанції об`єктивно встановив, що неявка засудженого 07.03.2018 для реєстрації до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській областімала місце з неповажних причин, оскільки він не зміг підтвердити що в цей день знаходився за межами міста Харкова і фізично не встигав на реєстрацію. Також засуджений не зміг документально підтвердити в апеляційному суді, що неявка в цей день мала місце за хворобою.

Але при цьому суд першої інстанції не врахував , що друга неявка ОСОБА_7 на реєстрацію мала місце майже через п`ять місяців після першої. При цьому засуджений самостійно з`явився в орган пробації на наступний день та повідомив, що порушення допустив ненавмисно , оскільки переплутав дні реєстрації. Вказані обставини в суді спростовані не були.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року №7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно з п.5.4 розділу ІV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань №270/1560 від 19.12.2003 року (з подальшими змінами) невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом (наприклад, не з`являється до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин).

Відповідно даних про особу , які містяться у вироку ОСОБА_7 , має вищу освіту, одружений , має неповнолітню дитину, не перебуває на спеціальних обліках , характеризується задовільно. Таким чином ОСОБА_7 не є особою яка має антисоціальний характер.

Допущена ним через неуважність друга неявка до органу пробації 01.08.18р. через значний термін після першого порушення , після чого він на наступний день з`явився до інспектора, не свідчить про його намір ухилитись від відбування покарання.

Колегія суддів вважає, що допущені ОСОБА_7 порушення не мають систематичного характеру і не свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

З огляду на викладене, ухвала Київського районного суду м.Харкова від 10 вересня 2018 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_7 -є необґрунтованою , оскільки нез`явлення ОСОБА_7 для реєстрації, що мали місце 07.03.2018 року та 01.08.2018 року, не мають систематичного характеру і не свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 10 вересня 2018 року про скасування звільнення від покарання з випробуванням скасувати.

Подання заступника начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням стосовно ОСОБА_7 , засудженого вироком Київського районного суду м.Харкова від 4 грудня 2017 року залишити без задоволення.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді