ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/23/19 Справа № 182/8609/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0003267 від 17 жовтня 2018 року,
за участю секретаря ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року частково задоволено клопотання слідчого Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровської області ОСОБА_8 , яке погоджене з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, та накладено арешт на нежитлове приміщення, де з одного боку розташований продуктовий магазин, 1 колонку для подачі бензину та 1 колонку для подачі газу з газовою ємністю, три металеві прямокутні споруди, які є верхньою частиною резервуару для збереження рідкого палива, які розташовані на території Чкаловської ОТГ Нікопольського району Дніпропетровської області, за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_6 , заборонено відчуження цього майна.
Обґрунтовуючи свою позицію, суд першої інстанції зазначив, що зазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КК України є таким, на яке може бути накладено арешт, з метою збереження речових доказів та недопущення їх знищення, приховування, перетворення, подальшого відчуження, тому на нього слід накласти арешт.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник вказує на те, що з 23 грудня 1993 року ОСОБА_6 є фізичною особою-підприємцем та відповідно до договорів купівлі-продажу від 24.10.2013 року ОСОБА_6 придбав нерухоме майно АЗС, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано у реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто, з 2013 року ОСОБА_6 є законним володільцем приміщень, що розташовані за вказаною адресою й має право здійснювати підприємницьку діяльність.
Разом з тим, протягом 2013-2018 років ОСОБА_6 здійснював усі належні від нього дії щодо укладення договору оренди земельної ділянки, так у 2015 році отримував декілька витягів з ДЗК щодо спірної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , у 2016-2017 роках замовляв технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на умовах оренди для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства (неодноразово), у 2017 році отримував довідки з викопіюваннями від Держгеокадастру, також неодноразово звертався до Нікопольської районної ради та райдержадміністрації з метою укладення договору оренди. Окрім того, ОСОБА_6 має необхідні дозвільні документи на здійснення підприємницької діяльності щодо продажу пального.
Поряд із цим, захисник вказує, що ОСОБА_6 у законний спосіб набув право власності на приміщення, яке розташоване на заарештованій земельній ділянці, у зв`язку з чим в діях ОСОБА_6 не вбачається ознак злочину передбаченого ст. 197-1 КК України.
На думку захисника, слідчий суддя наведене не врахував та належним чином не обґрунтував мотиви ухвалення рішення, окрім того матеріали провадження не містять достатніх доказів які давали підстави вважати, що арештоване майно було засобом вчинення злочину.
Перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, клопотанням слідчого та наданими до нього матеріалами підтверджено, що Нікопольстким ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003267 від 17 жовтня 2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що існує ризик приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, що підлягає арешту.
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на зазначене майно, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу у цьому кримінальному провадженні, зазначеним в ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально-протиправних дій, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту.
Щодо доводів захисника в інтересах власника арештованого майна про те, що ОСОБА_6 є законним набувачем та власником земельної ділянки, то вони не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини підлягають встановленню під час досудового розслідування та слідчий суддя позбавлений можливості їх визначити на цій стадії провадження, враховуючи те, що досудове розслідування здійснюється саме за фактом самовільного зайняття земельної ділянки.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що слідчим суддею накладено арешт на майно ОСОБА_6 лише із забороною відчуження, тобто це обмеження жодним чином не перешкоджає здійсненню ним підприємницької діяльності.
Отже, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна. Слідчий суддя дотримався вимог п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволенні, а ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року, про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0003267 від 17.10.2018 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4