Справа № 453/1154/18
№ провадження 1-кп/453/156/18
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2018 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

та потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Сколівського районного суду Львівської області від 11.06.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки, судимість не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченою ч. 2 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, а умисно повторно вчинив нове кримінальне правопорушення, зокрема 24.05.2018 року об 09 год. 00 хв., проходячи по вул. Вокзальна у смт. Славське Сколівського району Львівської області, через бокове вітрове вікно автомобіля ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 , що належить гр. ОСОБА_5 та який був припаркований на узбіччі дороги, побачив на передньому пасажирському сидінні мобільний телефон і у нього виник умисел на вчинення крадіжки даного телефону. У подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на повторне таємне викрадення чужого майна (мобільного телефону), переконавшись у тому, що його ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, підійшов до вказаного автомобіля та відчинив незамкнуті передні пасажирські дверцята автомобіля, де з пасажирського сидіння викрав мобільний телефон MOTOROLLA XTI 1602 зі стартовим пакетом «Київстар», які належали гр. ОСОБА_5 , після чого з викраденим телефоном пішов додому та розпорядився останнім на власний розсуд. Внаслідок неправомірних умисних дій обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 3 045 грн..
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та підтвердив наведені в обвинувальному акті обставини. На даний час він щиро кається у скоєному, просить його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції з вказано приводу, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вищенаведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Пом`якшуючою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття у скоєному.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який ніде не працює, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. Суд враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а судимість його не погашена у встановленому порядку. У свою чергу, потерпілий йому пробачив, претензій майнового характеру до нього не має.

З урахуванням наведених обставин, суд під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Крім того, судом встановлено, що вироком Сколівського районного суду Львівської області від 11.06.2018 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, встановлено іспитовий строк терміном два роки та покладено виконання певних обов`язків. Таким чином, після постановлення вказаного вище вироку встановлено, що ОСОБА_4 винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення такого вироку.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до ухвалення попереднього вироку, то покарання призначається за правилами, передбаченими у частинах 1-3 цієї статті. У цьому випадку у строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими у ст. 72 цього Кодексу.

З огляду на вказане, суд вважає за необхідне до призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за даним вироком суду приєднати частково невідбуте ним покарання, призначене за вироком Сколівського районного суду Львівської області від 11.06.2018 року і призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі на певний строк. Одночасно суд вважає за можливе та доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, та покласти на нього певні обов`язки, визначені у ст. 76 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Судових витрат у кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст. ст. 100, 368-371, 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та 3 (три) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного ОСОБА_4 покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 11 червня 2018 року у кримінальному провадженні № 453/1249/17 (провадження № 1-кп/453/22/18) і остаточно ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років та 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ: мобільний телефон марки MOTOROLLA XTI 1602 (G4 Play) із шкіряним чохлом повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою, через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1