ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/543/18 Справа № 199/6418/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002084, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ігрицьке Комарічевського району Брянської області Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 09 серпня 2016 року вироком Самарського районного суду
м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

За вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженнні.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено раніше обраний запобіжний захід - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання визначено рахувати з 20 серпня 2017 року.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Судом ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні у м. Дніпрі за обставин, викладених у вироку, грабіжу, поєднаного з насильством, яке є небепечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.

Як установив суд, 19 серпня 2017 року близько 20.30 години ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні «Національної лотереї», що розташована у будинку № 1 на пр. Слобожанському у м. Дніпрі, використовуючи довірливі відносини з потерпілим ОСОБА_9 , з метою викрадення чужого майна, яке належить останньому, попросив потерпілого подзвонити з мобільного телефону, після чого ОСОБА_9 передав ОСОБА_6 свій телефон.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 з мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_9 почав виходити з приміщення «Національної лотереї». Побачивши це потерпілий ОСОБА_9 намагався зупинити ОСОБА_6 біля входу до вищевказаного приміщення, щоб останній повернув мобільний телефон, однак ОСОБА_6 наніс один удар кулаком в область правої щоки ОСОБА_9 , спричинивши останньому фізичний біль, після чого зник з місця скоєння злочину з мобільним телефоном «Nokia 6303», розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 480 гривень.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Вважає вирок незаконним, несправедливим, необґрунтованим, який ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що інкримінованого йому злочину він не скоював та винним себе не визнає, оскільки забрав у потерпілого ОСОБА_9 свій телефон, проте через деякий час останній, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вирішив, що віддав телефон своєї знайомої та заявив про його викрадення до поліції.

Зазначає, що фактичні обставини справи, зазначені у вироку суду, не відповідають дійсності, оскільки вказаний мобільний телефон належить йому, що він разом з ОСОБА_9 заклав його у ломбард на ім`я ОСОБА_9 , оскільки у нього були документи. Наступного дня він хотів забрати свій телефон з ломбарду, проте вказаний телефон він виявив у ОСОБА_9 , перебуваючи в комп`ютерному залі "Імперіал", після чого він вимагав повернути йому телефон, однак ОСОБА_9 став вимагати в нього гроші у сумі 120 грн. Зазначає, що під час досудового розслідування він надавав саме такі пояснення, проте їх ніхто не сприймав, при цьому в матеріалах провадження взагалі відсутні докази його вини, оскільки зазначений телефон належить йому, що він має на нього всі документи, проте ці факти були проігноровані. Апелянт одночасно вказує, що судом не було належним чином досліджено всіх наявних доказів та обставин провадження, що свідчить про неповноту судового розгляду та однобічність, при цьому зазначає і про незгоду із сумою спричиненої матеріальної шкоди, оскільки вартість телефону було вказано 300 грн., а не 480 грн., як зазначено у експертизі і вироку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав свої апеляційні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обгрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що досудове розслідування і судовий розгляд за провадженням проведено неповно та необ`єктивно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у провадженні не допущено.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 370, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яке він засуджений, ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що кримінальне правопорушення, за яке його засуджено, він не вчиняв, а також посилання на те, що в матеріалах провадження відсутні об`єктивні докази його вини у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчиненого повторно, спростовуються поясненнями потерпілого ОСОБА_9 , даними ним у судовому засіданні, та іншими матеріалами кримінального провадження.

В судовому засіданні у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 провину визнав повністю, показав, що дійсно він при обставинах, місті та часу, викладених у обвинувальному вироку, взяв у ОСОБА_9 мобільний телефон, а коли той його зупинив та просив повернути телефон, наніс останньому один удар кулаком у обличчя, мобільний телефон здав до ломбарду за 120 грн.

Як пояснив у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 , 19 серпня 2017 року у вечірній час доби він разом з ОСОБА_6 знаходився у приміщенні «Національної лотереї» на пр. Слобожанському у м. Дніпрі, де обвинувачений попросив у нього подзвонити по телефону «Nокіа 6303». Отримавши телефон ОСОБА_6 деякий час розмовляв по ньому, а потім рушив до виходу з приміщення. Він, побачивши це, наздогнав ОСОБА_6 та попросив повернути телефон, після чого вони посварилися і ОСОБА_6 наніс йому удар кулаком у голову та пішов у напрямку ресторану «Макдональдс». Він почав дзвонити на свій номер телефону, але той був вимкнений, тому викликав поліцію.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження та технічного запису судового процесу, потерпілий перед допитом попереджався судом про кримінальну відповідальність за введення в оману суду за завідомо неправдиві показання на підставі ч. 1 ст. 384 КК України, до події кримінального правопорушення з ОСОБА_6 був знайомий, відносини були нормальні, не є його родичем, особистих неприязних стосунків із обвинуваченим та підстав для його обмови не мав, й інших обставин, які б ставили під сумнів достовірність показань потерпілого, у справі не встановлено.

Крім того, повідомлені потерпілим обставини узгоджувалися з даними: протоколу огляду місця події від 20 серпня 2017 року приміщення Національної лотереї, розташованій у будинку № 1 на пр. Слобожанському у м. Дніпрі; протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20 серпня 2017 року за участю свідка ОСОБА_10 , яка впізнала ОСОБА_6 як особу, яка 19 серпня 2017 року близько 21.30 години заклала до ломбарду на своє імя мобільний телефон марки «Nокіа 6303», отримавши за це 120 грн; договором про надання фінансового кредиту під заставу № 36.8397/0 від 19 серпня 2017 року; висновком товарознавчої експертизи № 14/12.1/866 від 23 серпня 2017 року про те, що вартість мобільного телефону марки «Nокіа 6303» станом на 19 серпня 2017 року могла складати 480 грн.
Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого в матеріалах кримінального провадження наявні протоколи огляду місця події від 29 серпня 2017 року, якими встановлено, що вказаний мобільний телефон до ломбарду Імперіал, розташованого на пр. Слобожанському, 2-А у м. Дніпрі, приніс ОСОБА_6 19 серпня 2017 року та здав його за грошові кошти в сумі 120 грн. (т. 1 а.к.п. 39). Як пояснив потерпілий ОСОБА_9 , вказаний мобільний телефон належить йому та був у нього викрадений 19 серпня 2017 року ОСОБА_6 . Зі слів ОСОБА_9 у вказаному мобільному телефоні знаходилось дві сім-карти операторів мобільного звязку Voda Fon та Київстар, що було підтверджено під час огляду мобільного телефону (т.1 а.к.п. 43).
З цих підстав доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого про недостовірність показань потерпілогоє безпідставними. Навпаки, навіть з апеляційної скарги ОСОБА_6 вбачається, що саме він був разом з потерпілим ОСОБА_9 19 серпня 2017 року у приміщенні Національної лотереї, де були вчинені щодо потерпілого певні дії.
Безпідставними є також посилання обвинуваченого для обґрунтування своїх апеляційних вимог, що фактичні обставини справи, зазначені у вироку суду не відповідають дійсності, оскільки вказаний мобільний телефон належить йому, що він разом з ОСОБА_9 заклав його у ломбарді на ім`я останнього, бо у нього були документи.

Окрім того, доводи обвинуваченого спростовуються протоколом предявлення особи для впізнання за фотознімками від 20 серпня 2017 року (т.1 а.к.п.37-38), за яким свідок ОСОБА_10 в присутності двох понятих здійснила впізнання за фотознімками ОСОБА_6 за загальними рисами обличчя.

За приписами ч. 6 ст. 228 КПК України впізнання особи за фотознімками має таке саме доказове значення, як і пред`явлення самої особи для впізнання.

Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються твердження ОСОБА_6 про те, що мобільний телефон належить йому, а також те, що він не вчиняв грабіж.

Не можна погодитися і з доводами ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що вирок підлягає скасуванню через допущені істотні порушення кримінального процесуального закону, оскільки в порушення його права на захист під час досудового розслідування 21 серпня 2017 року та 30 серпня 2017 року його допитували без захисника, та підготовче судове засідання проведено без захисника, оскільки вказані факти не є порушенням кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування вироку, оскільки проводилися без захисника за згодою обвинуваченого. Так, на а.к.п. 16 є заява ОСОБА_6 від 20 вересня 2017 року про те, що він не заперечує проти проведення підготовчого судового засідання без захисника.

Безпідставними є і доводи обвинуваченого про відсутність в матеріалах кримінального провадження протоколу підготовчого судового засідання, які спростовуються самими матеріалами провадження (а.к.п. 18).

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційним судом не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у справі, які б ставили під сумнів обгрунтованість висновків суду про доведеність вини ОСОБА_6 . Наявні у справи докази відповідають вимогам закону щодо належності та допустимості доказів.

Не можна погодитися і з тим, що при проведенні досудового розслідування були допущені незаконно вчинені процесуальні дії, що співробітники поліції оглянули не те місце події, під час виконання яких складені документи не мають доказової сили і є недопустимі, які вплинули на правильність вирішення кримінального провадження, оскільки суд не посилався у справі на докази, які викликали сумніви з точки зору їх отримання у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону.
Що ж стосується наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 доводів про те, що 30 серпня 2018 року до нього під час допиту застосувались методи психологічного впливу, то вони є безпідставними, оскільки такі твердження обвинуваченим були викладені лише в апеляційній скарзі, без вказівок на осіб, якими застосувались вищенаведені методи, раніше він про застосування до нього тиску не заявляв.

Беручи до уваги викладене, апеляційний суд вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності відповідно до вимог ст. 94 КПК України, врахувавши поведінку всіх учасників під час вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_6 в кримінальному правопорушенні, за яке його засуджено. Проявів упередженості щодо обвинуваченого з боку органів досудового розслідування і суду вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено.

Та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з оцінкою їх обвинуваченим в апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду. Тому, доводи в скаргах обвинуваченого ОСОБА_6 про неправильну оцінку доказів судом у вироку є безпідставними.

Доводи ж обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що деякі обставини провадження всебічно не досліджені: зокрема, не проведена почеркознавча експертиза підпису свідка ОСОБА_10 в договорі про надання фінансового кредиту, не були допитані свідок ОСОБА_10 , охоронець та адміністратор комп`ютерного залу, судом не витребувані та не досліджені речові докази, є безпідставними, оскільки на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях першої й апеляційної інстанцій, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначеного у вироку кримінального правопорушення.

З огляду на те, що вивченням матеріалів провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин кримінального провадження, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду, яка викликає необхідність скасування вироку, на чому обвинувачений наголошував у своїй апеляційній скарзі.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції клопотань про допит свідків і взагалі про дослідження ще якихось доказів як обвинувачений ОСОБА_6 , так і його захисник не заявляли.

З огляду на те, що вивченням матеріалів провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин кримінального провадження, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду, яка викликає необхідність скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, на чому обвинувачений наголошує у своїй апеляційній скарзі.

Таким чином, твердження обвинуваченого про недоведеність його вини в зазначеному злочині, а також доводи про відсутність у кримінальному провадженні достовірних доказів його вини у кримінальному правопорушенні, за яке обвинувачений був засуджений, належно перевірялися в судовому засіданні й обґрунтовано визнані безпідставними.

Отже, на підставі оцінки й аналізу наведених доказів суд правильно визнав винним ОСОБА_6 у вказаному кримінальному правопорушенні.

Доводи ж обвинуваченого ОСОБА_6 про його незгоду з висновками судово-товарознавчої експертизи № 14/12.1 в тому, що ринкова вартість мобільного телефону «Nокіа 6303» не могла складати 480 грн., є безпідставними, оскільки вказаний висновок товарознавчої експертизи був предметом перевірки в судових засіданнях першої й апеляційної інстанцій.

Суд дійшов такого висновку, виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого діяння і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

За таких обставин вважати, що ОСОБА_6 необґрунтовано засуджено за вказані злочинні дії, а тому необхідно скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, на чому наполягав обвинувачений в суді апеляційної інстанції, немає підстав.

Непереконливими є і посилання ОСОБА_6 на те, що він не був належним чином ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, оскільки це спростовується його власноручною заявою, з якої видно, що він ознайомився з матеріалами провадження і повному обсязі (а.к.п. 122).

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку при досудовому розслідуванні кримінального провадження та під час розгляду в суді першої інстанції, не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, а також всі обставини справи. Апеляційний суд вважає, що з урахуванням ступеня тяжкості і даних про особу обвинуваченого суд призначив йому покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України,апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту постановлення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4