ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/801/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №629/4046/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.ч.1, 2 ст.185, ч 2 ст.190 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 травня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Лозова Харківської області, громадянку України, з середньою освітою, яка не працює, не заміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та їй призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді 1 року позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 2 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Вироком встановлено, що 29 липня 2017 року, близько 08 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_9 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення мобільного телефону «Fly» моделі «DS107D», який знаходився на столі біля ліжка в кімнаті, скориставшись тим, що ОСОБА_9 спить і за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, реалізовуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливого мотиву, з метою наживи, таємно, шляхом вільного доступу, викрала мобільний телефон «Fly» моделі «DS107D». Після цього з місця злочину зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 214,00 гривень.
Крім того, 31 липня 2017 року, близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля супермаркету «Сільпо», який розташований за адресою: Харківська область, м. Лозова, мікрорайон 5, маючи умисел на таємне викрадення мобільного телефону «Nokia» моделі «603», який знаходився на землі, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, реалізовуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливого мотиву, з метою наживи, таємно, шляхом вільного доступу, викрала мобільний телефон «Nokia» моделі «603». Після цього з місця злочину зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 279,00 гривень.
Також, 09 листопада 2017 року, близько 16 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , знаходилась поблизу автобусної зупинки «Маяк», розташованої напроти будинку №38 на мікрорайоні 4 м. Лозова Харківської області. Діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, вирішили заволодіти велосипедом «Україна», який належить ОСОБА_10 , яким тимчасово користувався її брат ОСОБА_11 .
ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний намір, шляхом обману, попросила у ОСОБА_11 велосипед, у тимчасове користування нібито поїхати по справах, при цьому, достовірно знаючи, що не буде повертати його.
ОСОБА_8 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілій і бажаючи їх настання, заволоділа велосипедом «Україна» модель В-120, розпорядившись ним за власним розсудом, чим спричинила майнову шкоду ОСОБА_10 на суму 920,00 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме порушенням ст. 70 КК України, а також не відповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України. В обґрунтування апеляції зазначив, що судом призначене однакове покарання у виді 2 років позбавлення волі за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України й при цьому застосовано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, що є неправильним та свідчить про порушення вимог ч. 1 ст. 70 КК України. Крім того, звертає увагу, що ОСОБА_8 впродовж нетривалого часу скоїла 3 злочини середньої тяжкості проти власності, 2 з яких у стані алкогольного сп`яніння, перебуває на обліку у лікаря-нарколога у зв`язку із вживанням алкоголю з шкідливими наслідками, не працює. Вважає, що каяття обвинуваченої у вчиненні злочинів не є щирим. У зв`язку з наведеними обставинами просить призначити ОСОБА_8 вищевказане більш суворе покарання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; обвинувачену та захисника, які заперечували проти апеляції; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сама обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів, зазначивши, що згодна з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_8 в межах поданої апеляційної скарги прокурора в частині правильності призначення покарання.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченій, врахував ступінь тяжкості скоєних злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка має середню освіту, не працює, не заміжня, знаходиться на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «Вживання алкоголю зі шкідливими наслідками», на обліку лікаря психіатра не знаходиться, раніше не судима.
Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття.
Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд визнав вчинення злочинів особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, міськрайонний суд дійшов висновку, про необхідність призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі за кожним із складів злочинів та за їх сукупністю зі звільненням від його відбування з іспитовим строком із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.Остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено у виді 2 років позбавлення волі, обвинувачена звільнена від відбування призначеного покарання відповідно до ст. 75 КК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині призначення остаточного покарання.

Разом з тим, покарання, що було призначено ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої. Апеляційний суд враховує конкретні обставини справи за даним епізодом (телефон лежав на землі біля супермаркету), приймає до уваги невеликий розмір завданого злочином збитку 279грн., вищевказані дані про особу обвинуваченої. На підставі викладеного, колегія суддів, з урахуванням положень ч. 2 ст. 404 КПК України, вважає необхідним призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, але в меншому розмірі ніж визначив суд першої інстанції та вважати обвинувачену засудженою за іншими складами злочинів та за їх сукупністю до призначеного судом першої інстанції покарання, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.

При цьому, відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Вищевказані обставини спростовують доводи апеляційної скарги прокурора про призначення обвинуваченій занадто м`якого покарання, необхідність призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у більшому розмірі 3 років позбавлення волі та призначення остаточного покарання відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів у виді 3 років позбавлення волі.

Призначення ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю злочинів у виді 2 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню суспільної небезпечності, особі обвинуваченої та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації; є достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.
Апеляційний довід прокурора про відсутність у обвинуваченої щирого каяття не підтверджується матеріалами кримінального провадження, спростовується обставинами справи, позицією ОСОБА_8 в суді, а тому задоволений бути не може.
Інші посилання апелянта були з достатньою повнотою враховані судом першої інстанції при призначенні остаточного покарання у зв`язку з чим не можуть вплинути на висновки апеляційного суду в цій частині.
Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408, ч. 2 ст. 409 КПК України, у зв`язку з вказаними вище обставинами.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 травня 2018 року щодо ОСОБА_8 змінити.
Пом`якшити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.
Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном на 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу Лозівського міськрайонного відділу з питань пробації; повідомляти Лозівський міськрайонний відділ з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в Лозівський міськрайонний відділ з питань пробації.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді: