ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/70/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку виконання вироку
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження № 11-кп/817/70/19 за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2019 року, якою звільнено від відбування покарання у звязку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Покропивка Козівського району Тернопільської області, проживаючого у АДРЕСА_1 , засудженого за ч.2 ст.365 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду від 16 березня 2006 року, яким його засуджено за ч.2 ст.365 КК України до чотирьох років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади повязані з роботою у правоохоронних органах строком на три роки, у звязку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В апеляції прокурор просить скасувати ухвалу суду та відмовити у поданому засудженим клопотанні про звільнення його від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання овбинувального вироку суду через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що доказів, які б підтвердували неухилення засудженого від відбування покарання у судовому засіданні не здобуто, оскільки допитані судом свідки є його родичами та знайомими та під час допиту під присягою про кримінальну відповідальність повідомляли про те, що перебувають з ним у дружніх або родинних стосунках, у звязку з чим є упередженими у результатах розгляду клопотання, а довідки та офіційні документи, які представив ОСОБА_6 на підтвердження факту свого неухилення від відбування покарання стосуються періоду до його оголошення у розшук та 8 років після цього, а тому вважає їх недостатніми для доведення того факту, що засуджений не ухилявся від відбування покарання.

Крім того зазначає про невірне застосування норм закону України про кримінальну відповідальність щодо перебігу строку давності виконання обвинувального вироку, який згідно з вимогами ст.80 КК України не спливає протягом усього періоду ухилення, а відновлюється з дня затримання засудженого. При цьому, строк давності, який сплив до моменту ухилення засудженого від відбування покарання, не анульовується, а підлгає заліку і продовжує спливати з моменту зявлення або затримання засудженого.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляцію з викладених у ній мотивів, засудженого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляції, вважають ухвалу суду законною та обгрунтованою, дослідивши наведені в апеляції доводи, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Згідно з п.3 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк пять років.

Частина 2 вказаної статті передбачає що перебіг строків давності переривається, якщо засуджний ухиляється від відбування покарння. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня зявлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання.

Для звільнення особи від відбування покарання за спливом строку давності викоання обвинувального вироку обовязковими умовами крім спливу вказаного строку є неухилення особі від відбування призначеного покарання, та невчинення нею нового злочину середної тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду від 16.03.2006 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.365 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади, повязані із роботою в правоохоронних органах строком на 3 роки. Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Тернопільської області від 14 червня 2006 року вирок суду залишено без змін, ухвалою Верховного суду України від 14 червня 2007 року вказані рішення залишено в силі.

Відповідно до вимог ст.87 КВК України особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарння не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку.

Тернопільським міськрайонним судом 26.06.2006 року на імя начальника ТМВ УМВС України в Тернопільській області направлено розпорядження про виконання вироку.

Проте, приступити до виконання вироку суду не вдалось у звязку з оголошенням засудженого у розшук через невстановлення його місця знаходження, у звязку з чим 18.07.2006 року заведено розшукову справу № 88 .

12 листопада 2018 року ОСОБА_6 було затримано та поміщено в ІТТ Теребовлянського РВП ГУНП в Тернопільській обалсті.

Звільняючи ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання суд першої інстанції виходив з того, що засуджений не ухилявся від його відбування, а заходи щодо його розшуку були формальними, оскільки працівники міліції відвідували його за місцем реєстрації, а не фактичного проживання, протягом всього періоду оголошення його в розшук він разом з дружиною та двома дітьми проживав за адресою у АДРЕСА_1 , яка була відома органу досудового розслідування як місце фактичного проживання, оскільки була зазначена у всіх процесуальних документах кримінальної справи з початку досудового розслідування та яку він не змінив на даний час. Факт його постійного проживання за вказаною адресою з 2003 року підтвердили в суді сусіди та знайомі та дружина: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , допитані в якості свідків, протягом вказаного періоду він виступав поручителем за кредитним договором, отримував перепустку у відомчу поліклініку УМВС та неодноразово відвідував її, йому присвоювався ідентифікаційний номер платника податку в Обєднаній ДФС м.Тернополя, він отримував повідомлення за вказаною адресою з Тернопільського обєднаного міського військового комісаріату, куди двічі зявлявся для проходження військово-лікарської комісії та де йому було приєвоєно військове звання, керував автомобілем, що підтверджується постановою про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення праворушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та квитанцією про сплату ним штрафу.

З матеріалів справи вбачається, що місцем фактичного проживання ОСОБА_6 з 2003 року по даний час є АДРЕСА_1 , а місцем його реєстрації(прописки) - відомчий гуртожиток по АДРЕСА_2 .

Фактична адреса проживання ОСОБА_6 у АДРЕСА_1 зафіксована у протоколі допиту підозрюваного від 21.03.2005 року( а.с.378, Т.1), постанові про обрання йому запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд з фактичного місця проживання від 18.05.2005 року(а.с.411 Т.1), підписці про невиїзд з АДРЕСА_1 від 18.05.2005 року( а.с.412 Т.1), протоколі допиту обвинуваченого ОСОБА_6 від 25.05.2005 року( а.с.425 Т.1), надісланому слідчим ОСОБА_6 повідомленні від 06.06.2005 року з постановою про відмову у задоволенні поданого його захисником клопотання про закриття кримінальної справи № 1671738 (а.с.443 Т.1), протоколі допиту обвинуваченого від 22.06.2005 року (а.с.139 Т2) ,надісланій слідчим ОСОБА_6 постанови від 24.06.2005 року про відмову у задоволенні поданого його захисником клопотання про закриття кримінальної справи № 1671738(а.с.159 Т2), доданого до обвинувального висновку списку осіб, що підлягають виклику у судове засідання( а.с.183 Т2), супровідній прокурора про надіслання до Тернопільського міськрайонного суду кримінальної справи № 1671738, адресованій також обвинуваченому ( а.с.187 Т2), протоколі судового засідання від 8 вересня-16 березня 2006 року при встановленні анкетних даних обвинуваченого (а.с.321 Т2).

У довідці УВС м.Тернополя № 1791 від 20.03.2006 року, яка міститься в матеріалах справи, зазначено про те, що ОСОБА_6 з дружиною та двама дітьми лише прописаний(зареєстрований) у АДРЕСА_3 (а.с.350 Т.2)

У вимозі ДІЗ,УІЗ, яку надав прокурор під час розгляду вказаного клопотання № 22108 від 19.11.2018 року вказано, що розшукова справа від 18.07.2006 року ВКП ТПВ ГУНП в Тернопільській області заведена на ОСОБА_6 як мешканця АДРЕСА_2 ( а.с.64 Т4) .

З довідок № 197 від 06.01.2010 року та № 21403/24/5/-19 від 12.11.2018 року, надісланих правохоронних органами у відповідь на нагадування суду щодо розшуку ОСОБА_6 , які містяться в матеріалах кримінальної справи №1671738, вбачається, що розшук ОСОБА_6 здійснювався по АДРЕСА_2 (а.с.443 Т.2,а.с.30 Т.3 ).

З представлених прокурором у судовому засіданні під час розгляду вказаного клопотання пояснень, відібраних ІП Тернопільського ВП ГКНП в Тернопільській області у ОСОБА_15 19.08.2016 року в межах проведення оперативно-розшукових заходів, в яких вона повідомила про те, що проживає у гуртожитку по АДРЕСА_3 в кімнаті 87 та знає ОСОБА_6 , який раніше жив в квартирі АДРЕСА_4 лише з вигляду, не бачила його у вказаному гуртожитку більше останніх 15 років, можна зробити висновок щодо проведення оперативно-розшукових заходів за місцем реєстрації засудженого.

З інших документів, які містяться в матеріалах кримінальної справи №1671738 (відповідей на нагадування суду про заходи, які вживаються правохоронним органами в рамках ОРС № 88 від 18.07.2006 року) та наданих сторонами за наслідками розгляду клопотання засудженого про звільнення від відбування покарання, будь-яких висновків щодо місця проживання, за яким здійснювався розшук засудженого зробити не можна, оскільки у відповідях на запити суду міститься лише інформація про те, що місце перебування засудженого встановити не вдалось.

Однак, з орієнтуванням за підписом т.в.о начальника Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області адресованого начальникам відділень та відділів ГУНП в областях України та начальникам структурних підрозділів ГУ НП в Терноплільскій області від 21.06.2016 року щодо розшуку ОСОБА_16 , мешканця АДРЕСА_1 ( а.с.57Т4) можна зробити висновок про те, що у 2016 році фактична адреса проживання засудженого правоохоронним органам була відома.

Виходячи з винаведеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, суд першої інстанції підставно звільнив засудженого від відбування покарання на підставі ст.80 КК України, зробивши вірний висновок про те, що ОСОБА_6 не ухилявся від його відбування, постійно проживаючи разом з дружиною та дітьми за повідомленою ним правоохоронним органам адресою, будь-яких відомостей про його відсутність за вказаною адресою за період оголошення його ВКР ТМВ УМВС України в Тернопільській області в розшук з 18.07.2006 року по час його затримання 12.11.2018 року немає, ОСОБА_6 не переховувався від правоохоронних органів, оскільки не змінював ні анкетні дані, ні адресу проживання, не перетинав державний кордон, вільно зявлявся в державні та приватні установи, керував автомобілем. В звязку з тим, що з часу вступу вироку в законну силу вже сплив строк давності виконання обвинувачально вироку щодо ОСОБА_6 терміном 5 років, який не переривався вчиненням нового злочину, суд вірно застосував положення ст.80 КК України, а тому підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги прокурора немає.

Керуючсь ст.ст.407,419,422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляцію прокурора відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2019 року, якою звільнено від відбування покарння у звязку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарження в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи