ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/806/19 Справа № 205/8368/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні в суді першої інстанції, на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 рокущодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Суд першої інстанції задовольняючи клопотання засудженого про звільнення його від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України прийшов до висновку про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання у ДВК № 89, характеризується задовільно, непрацевлаштований в зв`язку з хворобою, до лікування ставиться добре, виконує вимоги лікарів, станом на 14 грудня 2018 року засуджений відбув більше 2/3 строку покарання, за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі засуджений не мав дисциплінарних стягнень і заохочень, дотримувався правомірних та ввічливих стосунків з персоналом виправної установи, виконував окремі доручення, брав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, періодично відвідував її заняття, робив для себе належні висновки, провину у скоєних злочинах визнає повністю, а також підтримує стійкі соціальні зв`язки зі своєю родиною шляхом листування і особистих побачень, отримує посилки.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у звязку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити ухвалу, якою відмовити в застосуванні відносно засудженого ст. 81 КК України. Вважає, що при розгляді клопотання засудженому ОСОБА_7 суд не врахував той факт, що останній не став на шлях виправлення. Зазначив, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 не здобув жодного заохочення, що не може характеризувати його поведінку як сумлінну, та він не працевлаштований. Крім того, згідно характеристики, наданої адміністрацією установи, засуджений характеризується посередньо, залучений до програми диференційованого виховного впливу за темою Правова освіта, але на відвідування занять реагує формально.
Звертає увагу суду, що судом першої інстанції жодним чином не враховано, що 10 жовтня 2018 року засудженому відмовлено у направленні матеріалів відносно нього до суду для застосування ст. 81 КК України, оскільки він не довів своє виправлення.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи, та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.
Засуджений ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив ухвалу суду першої інстанції про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Мотиви суду.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання необхідно довести, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу тощо.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у своєму рішенні не навів належних підстав, які підтверджують, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Апеляційний суд, вивчивши матеріали кримінального провадження і матеріали особової справи встановив, що ОСОБА_7 по даній справі засуджений вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 жовтня 2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
За період відбування покарання в Дніпровській виправній колонії № 89 ОСОБА_7 характеризується посередньо, не працевлаштований в зв`язку з хворобою, до лікування ставиться добре, виконує вимоги лікарів, що підтверджено характеристикою.
Як вбачається з характеристики на засудженого 06 червня 2018 року на засіданні адміністративної комісії установи засудженому ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України.
10 жовтня 2018 року на засіданні адміністративної комісії установи засудженому ОСОБА_7 відмовлено у направленні матеріалів відносно нього до суду для застосування ст. 81 КК України.
На думку апеляційного суду заслуговують доводи прокурора про те, що на час розгляду судом клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення були відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Окрім того, судом не надано належної оцінки обставинам, які характеризують особу засудженого в цілому та його поведінку під час відбування покарання в їх сукупності, який за час відбування покарання не здобув жодного заохочення, що не може характеризувати його поведінку як сумлінну. Крім того, згідно характеристики, наданої адміністрацією установи, засуджений характеризується посередньо, залучений до програми диференційованого виховного впливу за темою Правова освіта, але на відвідування занять реагує формально.
Оцінюючи наведені обставини апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а висновок про можливість застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення повинен грунтуватись на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого .
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
З огляду на зазначене апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні обставини справи, надав їм неправильну оцінку, що призвело до порушення вимог ст. 413 КПК України, тобто неправильному застосуванню закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Враховуючи вищенаведене апеляційний суд вважає, що ухвала Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні в суді першої інстанції, задовольнити.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, скасувати.
Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою відмовити засудженому ОСОБА_7 в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4