печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року прокурор звернувся до суду із клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в якому просить продовжити строк застосування щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Левковичі, Овруцького району, Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, одруженого, заступника голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації,запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною із забороною залишати адресу проживання з 22.00 год. до 06.00 год., за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці до 01.07.2019.

Клопотання обґрунтовано тим, що у період часу з 15.12.2018 до 31.01.2019 заступник голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та одночасно голова постійно діючої конкурсної комісії Печерської районної в місті Києві державної адміністрації з проведення конкурсу на право оренди майна територіальної громади міста Києва ОСОБА_5 , постійно обіймаючи посаду заступника керівника органу державної влади, який здійснює функції представника влади, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, умисно, з корисливих мотивів, попрохав надати та одержав неправомірну вигоду для себе за вчинення ним в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 дій з використанням наданої йому влади.
Зокрема, 15 грудня 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснює діяльність ресторанів та надання послуг харчування, вирішив звернутися до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації з метою укладення договору оренди об`єкту нерухомого майна, переданого до сфери управління указаної районної державної адміністрації, а саме: нежитлового приміщення загальною площею 200 метрів квадратних за адресою: АДРЕСА_2 .
З цією метою він прибув до приміщення Печерської районної в місті Києві державної адміністрації за адресою: м. Київ, вул. М. Омеляновича-Павленка, 15, де від свого знайомого виконувача обов`язків директора комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» ОСОБА_8 дізнався, що питання передачі у оренду майна належить до компетенції заступника голови ОСОБА_5 .
На той час, окрім здійснення функцій голови постійно діючої конкурсної комісії Печерської районної в місті Києві державної адміністрації з проведення конкурсу на право оренди майна територіальної громади міста Києва, ОСОБА_5 , відповідно до п. п. 5, 6, 7, 10 розділу 3 розпорядження голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.08.2018 № 509 «Про Тимчасовий розподіл обов`язків між керівниками Печерської районної в місті Києві державної адміністрації» здійснював контроль за ефективністю використання та збереження майна, переданого до оперативного управління райдержадміністрації; координував та контролював діяльність відділу з питань майна комунальної власності, комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва».
Згідно п. 1 розпорядження голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.08.2016 № 382 ОСОБА_5 мав право укладення та підпису договорів про передачу нерухомого майна у оренду.
Під час бесіди 15 грудня 2018 року у службовому кабінеті, а також у ході зустрічі того ж дня, ініційованої указаним державним службовцем у приміщенні кафе «Барсук» за адресою: м. Київ, вул. Є. Гуцала, 3, ОСОБА_5 повідомив, що він є посадовою особою, відповідальною за надання у оренду об`єктів нерухомого майна, балансоутримувачем якого є Печерська районна державна адміністрація. При цьому, ОСОБА_5 запропонував вплинути на вирішення питання про надання у оренду об`єкту нерухомого майна використовуючи владу, надану йому як заступнику голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та одночасно голові постійно діючої конкурсної комісії з проведення конкурсу на право оренди майна територіальної громади міста Києва. Так, ОСОБА_5 запропонував надати переваги ОСОБА_7 при прийнятті документів, своєчасно повідомляти інформацію, необхідну для створення поза конкурентних умов; надати дозвіл на огляд приміщення та його оцінку, тощо.
За використання влади, а саме: сприяння та укладення договору за наслідками конкурсу на право оренди у інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_5 попрохав надати йому неправомірну вигоду у сумі 20000 гривень.
Також, ОСОБА_5 з власної ініціативи, запропонував, у разі надання неправомірної вигоди, зменшити вартість орендної плати шляхом надання у користування майна громадській організації, замість фізичної особи-підприємця. Так, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 , що формально, у разі укладення договору оренди із неприбутковою організацією, суму орендної плати можливо встановити у сумі 1 грн. При цьому, запропонував подальшу фактичну орендну плату у зменшеному на вигідних умовах розмірі (в сумі 20000 гривень) ОСОБА_7 щомісяця повинен передавати йому.
Окрім того, для укладення указаного удаваного правочину ОСОБА_5 запропонував власні послуги зі створення неприбуткової громадської організації та її державної реєстрації.
Також, ОСОБА_5 повідомив про можливість після надання неправомірної вигоди за його сприяння використовувати зазначене приміщення до проведення процедури конкурсу та укладення оренди.
Під час телефонного спілкування ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 про готовність організувати проведення процедури конкурсу на право оренди комунального майна на поза конкурентних умовах.
З метою приховання слідів злочину та перешкоджання його викриттю, 26.12.2018 ОСОБА_5 звернувся до виконувача обов`язків директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» ОСОБА_8 , координація службової діяльності якого належала до його владних повноважень, із проханням одержати у ОСОБА_7 , як у свого знайомого, неправомірну вигоду у сумі 20000 гривень. за сприяння в укладенні договору оренди комунального майна, яку ОСОБА_8 має передати йому.
Про вказане ОСОБА_8 15.01.2019 повідомив правоохоронні органи, звернувшись із відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою незаконного збагачення, під час подальших зустрічей, які відбулись 21.01.2019 та 30.01.2019 ОСОБА_5 схиляв ОСОБА_8 до одержання від ОСОБА_7 у найбільш стислі строки раніше обумовленої неправомірної вигоди у сумі 20000 гривень. При цьому, ОСОБА_5 повідомив, що ним на даний час вчинено із використанням службового становища значну кількість дій, спрямованих на сприяння передачі об`єкту нерухомого майна у користування, зокрема, забезпечено одержання відповіді райдержадміністрації про дозвіл на огляд приміщення. Відсутність неправомірної вигоди унеможливить подальше укладення договору оренди.
Продовжуючи злочинну діяльність, о 17.10 год. 31.01.2019 ОСОБА_5 у приміщенні автомобілю «Nissan Almera Classic», д.н.з НОМЕР_1 , на території паркувального майданчику за адресою: м. Київ, вул. Підвисоцького 2, умисно, із корисливих мотивів, одержав від ОСОБА_8 раніше обумовлену ним неправомірну вигоду у сумі 20000 гривень за використання в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 влади при проведенні конкурсу на право оренди майна та передачі у користування об`єкту нерухомого майна, переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, а саме: нежитлового приміщення загальною площею 200 метрів квадратних за адресою: АДРЕСА_2 .
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просить його задовольнити.
ОСОБА_5 та його захисник просять в задоволенні клопотання відмовити посилаючись на відсутність вини у інкримінованому злочину та на відсутність законних підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. При цьому ОСОБА_5 допустив застосування до нього як єдиного запобіжного заходу особисте зобов`язання.
Вислухавши пояснення сторін кримінального судочинства, дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Згідно ч.5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
У відповідності до ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Продовження запобіжного заходу сторона обвинувачення мотивує необхідністю забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам вчинення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України стороною обвинувачення обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за який законом передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Згідно примітки до ст. 45 КК України, указаний злочин віднесено до корупційних. Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження отримано достатньо доказів, які дають підстави вважати, що саме перебування підозрюваного ОСОБА_5 на посаді заступника голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації сприяло вчиненню кримінального правопорушення, оскільки прохання надати та одержання неправомірної вигоди було саме за використання ним свого, як заступника голови органу державної влади та одночасно голові постійно діючої конкурсної комісії з проведення конкурсу на право оренди майна територіальної громади міста Києва.

Про те, такі доводи прокурора слідчим суддею не беруться до уваги з наступних обставин.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини щодо ймовірності втечі підозрюваного, обвинуваченого та його переховування від правоохоронних органів:
1) така ймовірність не може оцінюватися лише на основі покарання, що загрожує даній особі;
2) при оцінці ризику переховування від правосуддя має братися до уваги (поряд з іншими обставинами) той факт, що особа уже ухилялася чи не ухилялася від правоохоронних органів;
3) національним судам слід враховувати те, чи була можливість у обвинуваченого у зв`язку із здійсненням щодо нього процесуальних дій (із змісту яких він міг зрозуміти, що стосовно нього було розпочате кримінальне переслідування) втекти раніше. Якщо така можливість була, а обвинувачений нею не скористався, то ризик втечі на момент розгляду питання про тримання під вартою (чи застосування іншого запобіжного заходу) істотно зменшується.
Так у низці справ (справи «Харченко проти України», «Летельє проти Франції» (Leteliev. France»), «Томазі проти Франції» («Tomasi v. France»), «Мансур проти Туреччини» («Mansur v. Turkey»), «Мамедова проти Росії»), ЄСПЛ закріпив положення, що ризик переховування від слідства та суду та ухилення від з`явлення на виклик не може обґрунтовуватись лише тяжкістю вчиненого злочину.

У пункті 33 рішення по справі «В. проти Швейцарії» («W v. Switzerland») № 14379/88 від 26.01.1993 р.) стверджує: «Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших факторів, які або можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або ж зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою.
Наявність ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України стороною обвинувачення обґрунтовується тим, що однією із умов одержання неправомірної вигоди, окрім виконання прямих обов`язків голови конкурсної комісії, був вплив із використанням влади заступника голови райдержадміністрації на працівників, які на даний час не є його безпосередніми підлеглими. Також, перебуваючи поза межами власної оселі підозрюваний ОСОБА_5 , використовуючи власний авторитет, корупційні зв`язки та владу, може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу на покази свідків та заявника, зокрема: працівників відділу з питань майна комунальної власності райдержадміністрації, комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», яким відомо про його протиправні дії та з якими заплановано проведення одночасних допитів; виконувача обов`язків директора зазначеного підприємства ОСОБА_8 , який є ключовим свідком злочину. Наявність указаного ризику, визначеного п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується протоколом допиту виконувача обов`язків начальника ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» ОСОБА_9 , яка повідомила, що за час перебування на посаді ОСОБА_5 неодноразово, протиправно використовуючи владні повноваження, надавав їй вказівки та здійснював тиск з метою задоволення особистих потреб та незаконного одержання майна у користування.

Про те останні зазначені доводи сторони обвинувачення слідчим суддею також не беруться до уваги як підстави для можливого обґрунтування необхідності продовження запобіжного заходу виходячи із наступних міркувань.

По перше, в судовому засіданні встановлено, що стороною обвинувачення допитані всі свідки, які гіпотетично стоять на нижчому службовому субординаційному рівні по відношенню до підозрюваного та потерпілий у даному кримінальному провадженні, по друге більш ефективний захід усунення від можливого впливу підозрюваного на свідків та потерпілого є покладення відповідного обов`язку на ОСОБА_5 - утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом.
Наявність ризиків, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України стороною обвинувачення обґрунтовується тим, що за ОСОБА_5 залишається можливість приховати майно, яке підлягає конфіскації, доходів, одержаних унаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Такі доводи слідчим суддею також не беруться до уваги, оскільки на все належне підозрюваному майно було накладено арешт ухвалою слідчого судді у справі № 757/5359/19-к.
Крім того, сторона обвинувачення не довела доводи щодо залишення ОСОБА_5 місця проживання після закінчення строку дії запобіжного заходу, оскільки вони спростовуються особистою явкою ОСОБА_5 в судове засідання щодо вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Долучені до матеріалів клопотання заява про вчинення злочину, (а.с. 18), протокол допиту свідка ОСОБА_8 (а.с. 19-22), протокол допиту свідка ОСОБА_7 (а.с. 23-26), протокол огляду (а.с. 27-30), протокол допиту свідка ОСОБА_8 (а.с. 31-35), лист Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 28.01.2018 року (а.с. 36-37), протокол допиту свідка ОСОБА_10 (а.с. 38-41), протокол допиту свідка ОСОБА_11 (а.с. 42-44), протокол огляду та вручення грошових коштів (а.с. 45-52), протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (а.с. 53-59), протокол обшуку (а.с. 60-64), повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (а.с. 65-70), ухвала слідчого судді (а.с. 71-74), протокол допиту свідка ОСОБА_12 (а.с. 75-78), протокол допиту свідка ОСОБА_13 (а.с. 79-86), протокол допиту свідка ОСОБА_13 (а.с. 87-90), лист щодо комплексної судової експертизи дослідження матеріалів речовин і виробів та судової технічної експертизи документів платіжних засобів (а.с.91-92), протокол про результати контролю за вчиненням злочину (а.с. 93-94), світлокопія паспорту ОСОБА_5 (а.с. 95), особова картка державного службовця (а.с. 96-99), розпорядження (а.с. 100-101), склад постійно діючої конкурсної комісії (а.с. 102-105), розпорядження (а.с. 106-113), ухвали слідчих суддів (а.с. 122-124) вказують на можливу подію складу інкримінованого злочину в діях ОСОБА_5 , про те вони в собі не містять даних на підтвердження ризиків задекларованих в клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором не доведено наявність ризиків необхідних для можливості продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
А тому клопотання задоволенню не підлягає.
Проте, із метою забезпечення поставлених завдань кримінального провадження слідчий суддя приходить до переконання необхідності застосування найменш суворого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Приходячи до такого висновку враховується позиція підозрюваного про можливість застосування до нього саме такого запобіжного заходу.
А тому на ОСОБА_5 слід покласти наступні передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування з свідками які були допитані у кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Одночасно звертається увага, що до паспортів які слід здати на зберігання не належить паспорт громадянина України.
Керуючись ст.ст. 177, 181, 199, 309 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.
Покласти на ОСОБА_5 наступні передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування з свідками які були допитані у кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Визначити строк дії ухвали слідчого судді до 26.06.2019.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Проголошення повного тексту ухвали відбудеться 17-05 год. 02.05.2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1