"19" березня 2019 р.

Справа №150/463/18
Провадження по справі №1-кп/150/13/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2019 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000060 від 04.06.2018 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
- згідно вироку Ленінського районного суду м. Вінниці Вінницької області від 03.02.2012 року за ч.2, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців;
- згідно вироку Вінницького міського суду від 10.12.2013 року за ч.2, ч.3 ст.185, ст.289 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, звільнений з УВП за відбуттям строку покарання 02.02.2018 року
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за злочини проти власності та незаконне заволодіння транспортним засобом, перебуваючи під адміністративним наглядом, на шлях виправлення не став та після відбуття покарання у період строку погашення попередньої судимості вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так, 04 червня 2018 року біля 20:20 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в смт. Чернівці, Чернівецького району Вінницької області, біля території домоволодіння 16 по вул. Подільська, помітив легковий автомобіль марки ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , що був припаркований біля воріт вказаного домоволодіння.

Переконавшись у відсутності владника та інших осіб, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння вищевказаним транспортним засобом, проник через незачинені на замок двері автомобіля до салону, де переконався у можливості запустити двигун наявним ключем. Після цього ОСОБА_4 , допоміг присісти на переднє пасажирське сидіння ОСОБА_7 , що перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Далі не запускаючи двигун ОСОБА_4 розпочав рух по схилу вулиці Подільська, після чого за допомогою ключа запалення запустив двигун автомобіля та по автодорозі НОМЕР_2 поїхав у напрямку с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області, де на вулиці Лесі Українки був зупинений місцевими жителями, що припинили його злочинні дії.

Згідно висновку експерта № 280 від 19.06.2018 ринкова вартість бувшого у використані технічно-справного легкового автомобіля марки «ВАЗ 2107», 2004 року випуску станом на 04.06.2018 може становити 43350 грн.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та показав, що на початку червня 2018 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в смт. Чернівці, Чернівецького району Вінницької області, біля території домоволодіння, розташованого по вул. Подільська, помітив легковий автомобіль марки ВАЗ, що був припаркований біля воріт. Переконавшись у відсутності власника та інших осіб, ОСОБА_4 проник через незачинені на замок двері автомобіля до салону. Після цього ОСОБА_4 , допоміг присісти на переднє пасажирське сидіння ОСОБА_7 , що перебував у стані алкогольного сп`яніння. Не запускаючи двигун, ОСОБА_4 розпочав рух по схилу вулиці Подільська, після чого за допомогою ключа запалення запустив двигун автомобіля та поїхав у напрямку с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області, де був зупинений місцевими жителями.

В скоєному щиро кається, обіцяє в подальшому не вчиняти кримінальних правопорушень.
Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що належний йому автомобіль марки ВАЗ-2107 його син ОСОБА_8 залишив біля воріт житлового будинку по місцю проживання по АДРЕСА_2 . Близько 19 год. 30 хв. вони вийшли на вулицю і помітили, що автомобіль відсутній. Згодом транспортний засіб знайшли на узбіччі дороги в с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області, технічних пошкоджень автомобіль не зазнав. Приїхали працівники поліції. ОСОБА_4 стояв біля автомобіля, а в салоні спав ОСОБА_9 , обоє перебували в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_4 пояснив, що мав намір підвезти свого друга. Претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має. Просить суворо не карати ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що біля 17 год. 00 хв. 04.06.2018року залишив належний його батьку ОСОБА_6 автомобіль ВАЗ-2107 біля воріт будинку по місцю проживання по АДРЕСА_2 , ключі залишив в замку запалювання. Близько 19 год. 30 хв. вийшов на вулицю і помітив відсутність автомобіля. Йому зателефонував товариш ОСОБА_10 , повідомивши, що на за кермом автомобіля хтось їздить. ОСОБА_8 викликав працівників поліції. Транспортний засіб знайшли на узбіччі дороги в с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області. ОСОБА_4 був біля автомобіля, а ОСОБА_9 спав в салоні автомобіля, обоє перебували в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 допомогли штовхати автомобіль, щоб завести. Зазначив, що не давав ОСОБА_4 дозвіл на керування автомобілем.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що був з батьком ОСОБА_12 на земельній ділянці по вул. Л. Українки в с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області і помітив, що дорогою рухається автомобіль його знайомого ОСОБА_13 марки ВАЗ-2107 під керуванням іншої особи. Автомобіль зупинився, його неможливо було завести, ОСОБА_10 запитав ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом, де він взяв автомобіль, на що той повідомив, що автомобіль дав ОСОБА_8 . Пасажир, який перебував в салоні автомобіля на пасажирському сидінні та ОСОБА_4 , перебували в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_10 забрав ключі із замка запалення. Приїхали працівники поліції та затримали ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що у червні 2018року, перебуваючи на городі по вул. Л. Українки в с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області, побачив, що дорогою на великій швидкості рухається автомобіль, який заглох. Його син ОСОБА_10 сказав, що це автомобіль ОСОБА_13 , забрав ключі із замка запалення. Транспортним засобом керував ОСОБА_4 , на пасажирському сидінні був ОСОБА_9 , обоє перебували в стані алкогольного сп`яніння. Як пояснив ОСОБА_15 , автомобіль йому дали покататися. Приїхали працівники поліції та затримали ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що у черні 2018року по вул. Л. Українки в с.Мазурівка Чернівецького району Вінницької області на великій швидкості рухався автомобіль ВАЗ білого кольору, який зупинився. До її сина ОСОБА_10 прибіг ОСОБА_11 та попросив штовхнути автомобіль. ЇЇ син ОСОБА_10 впізнав транспортний засіб і зателефонував власнику ОСОБА_17 . Коли ОСОБА_16 разом із чоловіком ОСОБА_12 підійшли до автомобіля, побачили, що за кермом був ОСОБА_4 , а на пасажирському сидінні ОСОБА_18 . Із замка запалення ключі забрав ОСОБА_10 . Приїхали працівники поліції і затримали ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що в червні 2018року разом із ОСОБА_4 розпивали алкогольні напої. Оскільки, перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, нічого не пам`ятає. Від працівників поліції дізнався, що його знайшли в салоні автомобіля ВАЗ, яким незаконно заволодів ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що у червні 2018 року біля його будинку по вул. Л.Українки в с.Мазурівка Чернівецького району Вінницької області зупинився автомобіль ВАЗ, у якого було спущене колесо. Прийшов ОСОБА_10 , який впізнав автомобіль та зателефонував власнику ОСОБА_17 . Автомобілем керував ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, пояснив, що взяв автомобіль покататися.

Свідок ОСОБА_20 суду показав, що був понятим при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , який добровільно без будь якого тиску розповідав про обставини злочину, як сідав до салону автомобіля ВАЗ, як завів його та рухався вулицею Л. Українки в с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області.

Свідок ОСОБА_21 дала суду аналогічні покази.

Свідок ОСОБА_22 суду показала, що біля воріт житлового будинку по місцю її проживання по АДРЕСА_1 зупинився автомобіль, вона із чоловіком ОСОБА_11 вийшли та побачили, що за кермом був ОСОБА_4 , а на пасажирському сидінні ОСОБА_9 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння. Колесо автомобіля було пробите. Прийшов сусід ОСОБА_10 , який впізнав транспортний засіб і зателефонував дійсному власнику. ОСОБА_4 пояснив, що взяв автомобіль покататися.

Крім фактичних даних, отриманих із показань обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєному підтверджується наступними доказами:

- постановою прокурора Могилів Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_23 від 05.06.2018 року про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи, зокрема, зразків букального епітелію у ОСОБА_4 , біологічних зразків одорологічного походження та відбитків папілярних візерунків (узорів) рук у ОСОБА_4 для проведення судової молекулярно генетичної експертизи, судово одорологічної експертизи та судової дактилоскопічної експертизи;

- протоколами отримання зразків для експертизи від 05.06.2018року, зокрема, зразків букального епітелію, запаху, а також відтиску та відбитків пальців рук і долоней у ОСОБА_4 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.06.2018 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 , під час якого останній вказує на час, місце та обставини незаконного заволодіння транспортним засобом;

- протоколом огляду від 04.06.2018 року, зокрема, місця події відкритої території в с. Мазурівка по вул. Лесі Українки Чернівецького району Вінницької області;

- постановами про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 05.06.2018 року, від 02.07.2018 року та від 09.07.2018 року, зокрема, об`єктів дослідження, що знаходяться в спеціальних пакетах Експертної служби МВС України №1752074, №3666955, №3666956, №3666957; легкового автомобіля марки ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 в кузові білого кольору; змиву клітин з ричага коробки перемикання передач, який поміщено до білого кольору паперового конверту та належним чином опечатано; змив уклітин з керма водія, який поміщено до білого кольору паперового конверту та належним чином опечатано; зразку запаху з ричага коробки перемикання передач, якай поміщено до спеціального пакету Національної поліції України №0041237 та належним чином опечатано; зразку запаху з керма водія, який поміщено до спеціального пакету Національної поліцiї України №0041238 та належним чином опечатано; трьох слідів папілярних узорів рук, які поміщено до спеціального пакету Національноi поліції України ГСУ №4504227 та належним чином опечатано; вирізки покривала з сидіння водія, яку поміщено до спеціального пакету Національної поліцiї України ГСУ №4453387 та належним чином опечатано;

- висновком експерта від 19.06.2018 року за №280 за результатами судової авто товарознавчої експертизи, відповідно до якого ринкова вартість бувшого у використанні технічно справного легкового автомобіля марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, станом на 04.06.2018 року, може становити 43350 грн. 00 коп.;

- висновком експерта від 19.06.2018року за №276 за результатами судової дактилоскопічної експертизи, відповідно до якого слід пальця руки розмірами 13х21 мм залишений середнім пальцем правої руки ОСОБА_4 на поверхні внутрішньої поверхні скла дверей;

- висновком експерта від 27.06.2018року за №184 за результатами судової біологічної експертизи, відповідно до якого при порівнянні зразків запаху встановлено, що зразок запаху, вилучений у ОСОБА_4 , має спільне джерело походження, зі зразками запаху, вилученими під час огляду місця події від 04.06.2018 року, а саме, з поверхні ричага перемикання передач, з поверхні керма водія та з поверхні частини тканини із водійського сидіння автомобіля марки «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_1 .

У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснюється, що незаконне заволодіння транспортним засобом (ст.289 КК України) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь - якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.
Об`єктивна сторона злочину за ч. 2 ст. 289 КК України характеризується незаконним заволодінням транспортним засобом, яке вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб, або поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя або здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинене з проникненням у приміщення чи інше сховище, або якщо воно завдало значної матеріальної шкоди. Повторним є вчинення таких протиправних дій особою, яка раніше вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом або злочин, передбачений статтями 185,186,187,189 - 191, 262, 410 КК України.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується умисною формою вини у вигляді прямого умислу.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року та «Коробов проти України» від 21.10.2011року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
При цьому суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який грунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Здобуті на досудовому розслідуванні та досліджені в судовому засіданні докази є внутрішньо погодженими між собою і в сукупності доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (ч.1, 2, 3 ст.50 КК України).

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного негативно характеризується по місцю проживання, раніше неодноразово судимого, наявність у відповідності до ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; наявність відповідно до ст.67 КК України обставини, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованих на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, передбачені ст.66 КК України обставини, що пом`якшують покарання та наявність, передбачених ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень, що містить Постанова Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , судом враховується особа винного, його щире каяття; обставини та тяжкість скоєного кримінального правопорушення.
Значення покарання визначається не його жорстокістю, а справедливістю, невідворотністю, своєчасністю і неминучістю його застосування за злочин, вчинений ОСОБА_4 .
Крім того, застосовуючи ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і досягнення достатньої та справедливої сатисфакції потерпілої особи і суспільства в цілому.
Призначення покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі на певний строк спричинить йому певні моральні страждання, ганьбу і сором, що є невід`ємною частиною здійснення кари, залишить сліди в його свідомості й сприятиме тому, щоб він усвідомив та спокутував свою вину перед потерпілими та суспільством.
Крім того, обираючи ОСОБА_4 зазначене покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, суд переконаний в тому, що шляхом активного примусового впливу на свідомість останнього, буде внесено корективи в його соціально психологічні властивості, нейтралізовано негативні, криміногенні настанови, що змусить його додержуватися положень кримінального закону, виробить законослухняність та позбавить його можливості знову вчиняти злочини.
З врахуванням вище зазначеного суд приходить до висновку, що задля досягнення мети покарання, визначеної статтею 50 КК України, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією від суспільства, з врахуванням положень ч.2 ст.68 КК України та зарахування у відповідності до ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_4 попереднього ув`язнення з часу затримання 04.06.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

При вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_4 додаткової міри покарання у виді конфіскації майна,що передбачена санкцією частини 2 статті 289 КК України, судом враховується наступне.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (ч.1 ст.59 КК України).
Відповідно до ч.2 ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у частинах 4 чи 5 ст. 12 КК України, якщо його вчинено із корисливих спонукань. Під корисливими спонуканнями слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.
Призначаючи ОСОБА_4 додаткове покарання у виді конфіскації майна, що передбачено санкцією частини 2 статті 289 КК України, судом враховується те, що конфіскація майна як вид кримінального покарання відповідає вимогам ч.2 ст.50 КК України, у якій передбачена мета покарання, відповідно вона досягне карального впливу на ОСОБА_4 , який повторно вчинив кримінальне правопорушення, що відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, крім того, додаткова міра покарання у виді конфіскації майна буде мати значний вплив на виховання ОСОБА_4 та буде запобігати вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
При цьому суд залишає без задоволення клопотання обвинуваченого та сторони захисту щодо призначення покарання ОСОБА_4 із застосуванням положень статті 69 КК України та призначення покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї статті у виді позбавлення волі строком на три роки з огляду на наступне.
Нормами ч. 1 ст. 69 КК України визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення кримінального покарання» роз`яснюється, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Однак, обставини справи та дані про особу обвинуваченого свідчать про відсутність декількох обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а тому враховуючи мету й мотиви, якими керувався ОСОБА_4 при вчиненні злочину, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, суд приходить до висновку про недоцільність застосування при призначенні основного покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі положень статті 69 КК України, тобто, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї статті.
Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до положень ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до положень статті 118 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів являються процесуальними витратами.

Частиною 2 статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати по справі, пов`язані із проведенням судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 572 грн. 00 коп., судової біологічної експертизи в розмірі 2923 грн. 96 коп. та судової дактилоскопічної експертизи в розмірі 1144 грн. 00 коп., а всього процесуальних витрат на загальну суму 4639 грн. 96 коп., підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави відповідно до ст. 118, 124 КПК України, оскільки їх розмір та підстава підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_4 попереднє ув`язнення з 04 червня 2018року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання 04 червня 2018 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_24 - залишити незмінним.
Речові докази по справі:

- об`єкти дослідження, що знаходяться в спеціальних пакетах Експертної служби МВС України №1752074, №3666955, №3666956, №3666957, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Чернівецького ВП Могилів - Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, - знищити;

- легковий автомобіль марки ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 в кузові білого кольору, залишити власнику ОСОБА_6 , в якого він знаходиться на зберіганні;

- змив клітин з ричага коробки перемикання передач, який поміщено до білого кольору паперового конверту та належним чином опечатано; змив клітин з керма водія, який поміщено до білого кольору паперового конверту та належним чином опечатано; зразок запаху з ричага коробки перемикання передач, якай поміщено до спеціального пакету Національної поліції України №0041237 та належним чином опечатано; зразок запаху з керма водія, який поміщено до спеціального пакету Національної поліцiї України №0041238 та належним чином опечатано; три сліди папілярних узорів рук, які поміщено до спеціального пакету Національноi поліції України ГСУ №4504227 та належним чином опечатано; вирізку покривала з сидіння водія поміщено до спеціального пакету Національної поліцiї України ГСУ №4453387 та належним чином опечатано, які знаходяться на зберігання в кімнаті зберігання речових доказів Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, - знищити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 572 грн. 00 коп., судової біологічної експертизи в розмірі 2923 грн. 96 коп. та судової дактилоскопічної експертизи в розмірі 1144 грн. 00 коп., а всього процесуальні витрати на загальну суму 4639 (чотири тисячі шістсот тридцять дев`ять) гривень 96 копійок.

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в суді, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1