н/п 1-кп/174/79/2018
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2018 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілих- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000141 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Вільногірську Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, дітей не має, освіта професійно-технічна, не працює, військовозобов`язаного, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03.10.2018 р. Вільногірським міським судом Дніпропетровської області по ч.ч.2,3 ст.ст.185, 70, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки,-

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 08.04.2018 р., близько 20.00 год. перебував біля гаражу № НОМЕР_1 , розташованого у гаражному кооперативі №6 по вул.Промисловій м.Вільногірська Дніпропетровської області, де у нього раптово виник злочинний умисел на викрадення чужого майна, яке знаходиться у вказаному гаражі та належить ОСОБА_4 . В той же день, тобто 08.04.2018 р., близько 20.10 год., ОСОБА_6 , продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою фізичної сили та молоту (кувалди), який заздалегідь приніс з собою, пошкодив стіну гаражу № НОМЕР_1 та через утворений у стіні отвір проник всередину гаражу, звідки діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, викрав майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме: металевий газовий балон ємністю 50 л., бувший у використанні, вартістю 791,88 грн., після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 791,88 грн.

Повторно, 09.04.2018 р., близько 20.00 год., ОСОБА_6 перебував біля гаражу № НОМЕР_2 , розташованого у гаражному кооперативі № 6 по вул.Промисловій м.Вільногірська Дніпропетровської області, де у нього раптово виник злочинний умисел на викрадення чужого майна, яке знаходиться у вказаному гаражі та належить ОСОБА_5 . В той же день, тобто 09.04.2018 р., близько 20.10 год., ОСОБА_6 , продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою фізичної сили та молоту (кувалди), який заздалегідь приніс з собою, пошкодив стіну гаражу № НОМЕР_2 та через утворений у стіні отвір проник всередину гаражу, звідки діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: чотири автомобільні колеса маркуванням р-15, бувші у використанні, вартістю 946,80 грн. за 1 колесо, загальною вартістю 3 787,20 грн. та чотири автомобільні металеві диски маркуванням р-15, бувші у використанні, вартістю 852,67 грн. за 1 диск загальною вартістю 3410,68 грн., всього на суму 7 197,88 грн., після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 7 197,88 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину та заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 визнав повністю та показав, що 08.04.2018 р., у вечірній час знаходився у своєму гаражі та вирішив вчинити крадіжку з гаражу, що був неподалік. Взяв у своєму гаражі кувалду, за її допомогою пробив у стіні отвір, через який проник до гаражу, звідки викрав металевий газовий балон, який продав за 150 грн., гроші витратив на власні потреби. Наступного дня прийшов до сусіднього з цим гаражу, також за допомогою кувалди пробив отвір у стіні, проник до гаражу, звідки викрав 4 колеса з дисками, які переніс до свого гаражу та залишив ключ знайомому з проханням ці колеса продати, що він і зробив, йому віддав 500 грн. Заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 визнав у повному обсязі. Пояснив, що проживає за місцем реєстрації з матір`ю та братом, працює неофіційно, на місяць має середній дохід у розмірі 5500 грн., власної сім`ї не має. З вартістю викраденого майна, встановленої при проведенні досудового розслідування та кваліфікацією його дій згоден, у вчиненому щиро кається, просить не позбавляти його волі.

Потерпілий ОСОБА_5 показав, що 15.04.2018 р. приїхав до свого гаражу та виявив, що стіна пошкоджена, має отвір, а з гаражу зникли 4 колеса з дисками. Звернувся до поліції та повідомив про крадіжку свого сусіда ОСОБА_4 . Колеса з дисками пізніше повернули працівники поліції у належному стані. З вартістю належного йому майна, встановленої при проведенні досудового розслідування та кваліфікацією дій обвинуваченого згоден. Вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки він вже раніше судимий та не працює.

Потерпілий ОСОБА_4 показав, що 16.04.2018 р. до нього приїхав раніше знайомий йому ОСОБА_5 та розповів, що в їх гаражах пошкоджена стіна. Поїхав до гаражу, який відвідував приблизно за місяць до цих подій, та виявив, що стіна має пролом, а з гаражу зник газовий балон. Звернувся до поліції, в послідуючому газовий балон йому працівники поліції повернули у належному стані. З вартістю належного йому майна, встановленої при проведенні досудового розслідування та кваліфікацією дій обвинуваченого згоден. Вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки він раніше судимий та не працює.

Докази по справі досліджені згідно ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються і суд вважає їх встановленими та доказаними у суді.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_6 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Таким чином, факт вчинення злочинів ОСОБА_6 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані по ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчинених ним злочинів, обставини, які пом`якшують його покарання, особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_6 вчинив тяжкі злочини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , при судовому розгляді справи не встановлено.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд відносить його щире каяття.

За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується посередньо, не працює, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання.

Згідно досудової доповіді, складеної органом пробації відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , виправлення останнього можливо без позбавлення або обмеження волі, оскільки він має середній ризик вчинення повторного правопорушення та середній ризик для суспільства, виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально - виховних заходів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.).

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який у вчиненому щиро розкаявся, усвідомлює протиправність своїх дій та має намір виправитися, має постійне місце проживання та сталі соціальні зв`язки, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, матеріальна шкода, завдана злочинами фактично відшкодована потерпілим шляхом повернення викраденого майна, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, однак за умови здійснення відносно нього з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

При таких обставинах, ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Оскільки ОСОБА_6 засуджений вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03.10.2018 р. по ч.ч.2, 3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, і вчинив злочини по даній справі до постановлення попереднього вироку, то загальну міру покарання йому слід визначити за правилами ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, потерпілі просять призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з відбуванням його реально, мотивуючи тим, що обвинувачений є особою, яка раніше судима та не працює, однак враховуючи, що ОСОБА_6 не позбавлений можливості працевлаштуватися у майбутньому, злочини по даній справі вчинив до постановлення попереднього вироку, даних про його особу, які наведені вище, достатніх підстав для призначення обвинуваченому такого покарання, суд не вбачає.

Однак, відсутність у обвинуваченого ОСОБА_6 постійного місця роботи та сталого доходу, поза розумним сумнівом, зумовлює ризик виникнення суспільно-небезпечної поведінки обвинуваченого у майбутньому, тому доводи потерпілих у цій частині є слушними, а на обвинуваченого слід покласти обов`язок, передбачений п.3 ч.2 ст.76 КК України, зобов`язавши працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Вирішуючи заявлений по справі цивільний позов потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Потерпілий ОСОБА_4 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на його користь моральну (немайнову) шкоду, завдану злочином, в розмірі 1 000 грн. (а.с.64-65,92).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявлений позов визнав у повному обсязі, що не суперечить обставинам справи та закону, тому вказаний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, в межах заявлених цивільним позивачем та визнаних обвинуваченим вимог.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі: металевий газовий балон, який зберігається у потерпілого ОСОБА_4 , згідно зберігальної розписки від 28.09.2018 р. та 4 колеса з дисками, які зберігаються у потерпілого ОСОБА_5 , згідно зберігальної розписки від 28.09.2018 р. - слід залишити потерпілим.

Керуючись ст.ст.128, 129, 349, 367- 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) , передбачених ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 ( шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, знову призначене покарання поглинути покаранням, призначене вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03.10.2018 року у виді 4 років позбавлення волі і остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначити 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ст.75, п.п.1,2 ч.1, п.3 ч.2 ст.76 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1 000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

Речові докази по справі: металевий газовий балон, який зберігається у потерпілого ОСОБА_4 , згідно зберігальної розписки від 28.09.2018 р. та 4 колеса з дисками, які зберігаються у потерпілого ОСОБА_5 , згідно зберігальної розписки від 28.09.2018 р. - залишити потерпілим.

На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію в Дніпровський апеляційний суд через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1