УХВАЛА

Справа № 569/699/19

15 січня 2019 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону майора юстиції ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон марки TP-Link із мім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 , заборонивши володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

В обґрунтування клопотання вказав, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Рівненській області за процесуального керівництва військової прокуратури Рівненського гарнізону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000151 від 20 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Із матеріалів клопотання вбачається, що 10 січня 2019 року близько 09 год. 30 хв. начальник відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної роботи державної установи «Городищенська виправна колонія 96» майор внутрішньої служби ОСОБА_4 вимагав та одержав від гр. ОСОБА_5 неправомірну вигоду у розмірі 700 долларів США за підготовку ОСОБА_4 документів, необхідних для застосування до засудженого ОСОБА_6 заходів заохочення.

10 січня 2019 року після отримання неправомірної вигоди ОСОБА_4 затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України на підставі п.1 ч.1 ст. 208 КПК України.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч.3 ст. 368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Згідно заяви гр. ОСОБА_4 від 10 січня 2019 року останній у добровільному порядку надає для долучення до матеріалів кримінального провадження свій мобільний телефон марки TP-Link із мім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 .

Таким чином, необхідність накладення арешту на вказане майно обґрунтовується тим, що воно являється речовими доказами у кримінальному провадженні (мобільний телефон зберіг на собі сліди спілкування із заявником ОСОБА_5 ), відомості в ньому доводять обставини, що матимуть значення під час досудового розслідування.

Крім того, ч.3 ст. 368 КК України передбачає конфіскацію майна підозрюваного.

Отже, необхідно накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон марки TP-Link із мім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 .

Прокурор військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_7 подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, вказав, що клопотання підтримує в повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії не з`явились в судове засідання, слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За змістом ст. 170 КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Частиною другою даної норми закону передбачена можливість накладення слідчим суддею арешту на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України регламентовано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи, те що слідчим доведено, що мобільний телефон марки TP-Link із мім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 , відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тому з метою збереження речових доказів, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення даного клопотання та накладення арешту.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 174, 175 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно, а саме: мобільний телефон марки TP-Link із мім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 , заборонивши володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя