489/7759/18 21.12.2018
н/п 1-кп/490/965/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 489/7759/18
У Х В А Л А

/про призначення до судового розгляду/

19 грудня 2018 року м.Миколаїв

Колегія Центрального районного суду м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003050 від 01.08.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисників - адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_13 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисників - адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

В С Т А Н О В И Л А:

17 грудня 2018 року до Центрального районного суду м.Миколаєва з Миколаївського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003050 від 01.08.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Дане кримінальне провадження підсудне Центральному районному суду м.Миколаєва.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, немає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Прокурор та інші учасники судового процесу вважали можливим призначити провадження до розгляду.

За таких обставин є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

В підготовчому судовому засіданні прокурором були подані клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися, а обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить належної поведінки обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо виконання ними своїх процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні та не дасть можливості запобігти ризикам.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурором було подане клопотання про зміну раніше обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 .. В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначив, що 05.10.2018 року мало місце порушення умов обраного відносно обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, у зв`язку з чим виникла необхідність у зміні даного запобіжного заходу на тримання під вартою. Метою зміни вказаного запобіжного заходу є запобігання спробам з боку підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, що підтверджується порушенням умов обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Потерпіла та її представник підтримали заявлені прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і клопотання щодо зміни обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю на тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотань прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечував.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_11 проти задоволення клопотань прокурора заперечував та заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або заставу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_12 проти задоволення клопотань прокурора заперечував та підтримав клопотання захисника ОСОБА_11 .

Обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення клопотань прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечував.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_13 проти задоволення клопотань прокурора заперечував та заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисники адвокати ОСОБА_14 та ОСОБА_15 проти задоволення клопотань прокурора заперечували посилаючись на відсутність ризиків заявлених в клопотанні.

Крім цього, захисник обвинуваченої ОСОБА_7 - ОСОБА_15 , заперечуючи проти задоволення клопотань прокурора, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання, яке було подане ним через канцелярію суду та яке підтримали обвинувачена та захисник ОСОБА_14 .. В обґрунтування поданого клопотання захисник ОСОБА_15 зазначив, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю відносно ОСОБА_7 суттєво погіршує нормальний уклад її життя, спричиняє значні незручності у носінні електронного засобу контролю, у лікуванні онкологічного захворювання та становить небезпеку для її здоров`я та життя.

Прокурор, потерпіла та її представник проти задоволення клопотань захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_13 про зміну обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою на інші більш м`які та клопотання захисника ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання заперечували.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора та додані до них матеріали, надані захисником ОСОБА_13 характеризуючі матеріали на обвинуваченого ОСОБА_6 , приходить до наступного.

Під час проведення досудового розслідування ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 04.08.2018 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому неодноразово продовжувався судом, востаннє ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 22.10.2018 року до 20 грудня 2018 року.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п.79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 р. у справі «Харченко проти України»).

На думку колегії суддів, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обставинами, що підтверджують наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, є те, що один із інкримінованих обвинуваченим злочинів вчинено за попередньою змовою групою осіб, у випадку доведеності винуватості одному із обвинувачених загрожує покарання у виді довічного позбавлення волі, а іншим до 15 років позбавлення волі, дані про їх осіб, зокрема їх віку та стану здоров`я, а головне - посягання на суспільні відносини, що охороняють життя та здоров`я особи, які відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю.

Колегія суддів також вважає, що обраний відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особам обвинувачених, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що їм інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів та бере до уваги доводи захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_13 стосовно виключно позитивних обставин, які характеризують ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як осіб, однак не вважає беззаперечно достатніми для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

При цьому, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останніх колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , опинившись на волі, зможуть перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких обвинувачуються ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і щодо яких останнім органами досудового розслідування пред`явлене обвинувачення. Є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує їм в разі визнання їх винуватими у інкримінованих злочинах, зможуть вплинути на інших обвинувачених, які ще не допитувались під час судового розгляду та покази яких на досудовому розслідуванні різняться між собою, ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 неодружені, офіційно не працюють, не мають постійного та стабільного джерела прибутку, що вказує на відсутність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків.

Відтак, колегія суддів, керуючись ст.ст.179, 194 КПК України, вважає за необхідне залишити без змін запобіжні заходи у виді тримання під вартою, продовживши його строк, а в задоволенні клопотання захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_13 про зміну обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який слід відмовити.

Доводи захисників в обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора колегія відхиляє, оскільки вони не спростовують обставин, що вказують на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, необхідних для продовження тримання під вартою, та зводяться лише до незгоди з клопотанням прокурора.

Крім цього, оскільки ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочинів, пов`язаних із умисним вбивством та в нападі із застосуванням насильства, на підставі п.п.1, 2 ч.4 ст.183 КПК України, колегія суддів вважає, що підстави для визначення розміру застави, як умови звільнення обвинуваченого з-під варти, відсутні.

Вирішуючи клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , колегія суддів, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора та додані до нього матеріали, клопотання захисника ОСОБА_15 та додані до нього матеріали, приходить до наступного.

Під час проведення досудового розслідування ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 04.08.2018 року відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 28.09.2018 року змінений на цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3, 9 ч.5 ст.194 КПК України, строком до 27.10.2018 року. Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 22.10.2018 року строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю відносно ОСОБА_7 продовжено до 20.12.2018 року.

Згідно з вимогами ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Відповідно до ч.6 цієї ж статті строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

Як вбачається з копії рапорту інспектора ВМСЕК УОАЗОР ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_16 від 06.10.2018 року, 05.10.2018 року на стаціонарний пульт моніторингу надійшли сингнали тревоги «Порушення приписної зони» о 21:49 год. та «Передавач відсутній» о 22:04 год. відносно підозрюваної ОСОБА_7 . По телефону остання пояснила, що знаходиться вдома з батьком, а при завантаженні її місцезнаходження на карті було вказано, що ОСОБА_7 знаходиться в сквері ім.Ак.Корольова. Дана інформація була передана до Таіровського ВП Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області. Крім цього, в рапорті вказано, що протягом доби постійно зникали сигнали GPS та LBS.

З пояснень обвинуваченої ОСОБА_7 відібраних майором поліції ОСОБА_17 від 05.10.2018 року вбачається, що 05.10.2018 року спрацював засіб контролю під час того, як вона вийшла на балкон квартири. Після того, як оператор подзвонив їй та її батькові для з`ясування її місцезнаходження, їй порадили поставити пейджер на зарядку.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів зазначає, що на час розгляду клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою у суду відсутні беззаперечні дані про систематичне порушення умов обраного відносно обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що про порушення обвинуваченою 05.10.2018 року умов запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, прокурором заявлено лише під час підготовчого засідання 19.12.2018 року.

Як вбачається з копії ухвали Миколаївського апеляційного суду від 19.10.2018 року, вказане порушення умов обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 не заявлялось цим же прокурором під час розгляду його ж апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 28.09.2018 року, якою прокурору відмовлено в задоволенні клопотання про продовження тримання під вартою ОСОБА_7 та змінено останній запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

З копії ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 22.10.2018 року про продовження строку цілодобового домашнього арешту ОСОБА_7 також вбачається, що в судовому засіданні, прокурором не повідомлялось про порушення обвинуваченою умов обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Вказані вище обставини з врахуванням інформації, викладеної в рапорті інспектора ВМСЕК УОАЗОР ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_16 від 06.10.2018 року, свідчать про те, що 05.10.2018 року міг мати місце збій системи, що в свою чергу не підтверджує доводи прокурора про порушення умов обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 .

При цьому, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно останньої колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, а саме те, що остання може знищити або сховати будь-які з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки до теперішнього часу не встановлено місцезнаходження частини викраденого майна потерпілої.

Разом з тим, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_7 незаміжня, малолітніх дітей на утриманні не має, не працює, що вказує на відсутність у обвинуваченої міцних соціальних зв`язків. Наведене також свідчить про можливе переховування цієї особи від суду.

За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо обвинуваченої запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченою ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та її належну поведінку.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що не підтверджується онкологічне захворювання у обвинуваченої і медичними документами на які посилається захисник ОСОБА_15 , оскільки, як вбачається з копії довідки від 13.12.2018 року виданої комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2», вказане онкологічне захворювання не підтверджено та лікарем поставлено під питання.

З врахуванням вказаних обставин колегія суддів відхиляє доводи сторони захисту щодо необхідності проходження обстеження обвинуваченою ОСОБА_7 у зв`язку з виявленням онкологічного захворювання.

Не заслуговують на увагу і твердження захисника ОСОБА_15 з приводу того, що носіння електронного засобу контролю не дозволяють обвинуваченій пройти обстеження оскільки, жодним належним доказом така обставина не підтверджена.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_11 було подане клопотання в інтересах власника майна ОСОБА_18 про скасування арешту з майна, який накладено ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 08.08.2018 року, а саме: автомобіля "Volkswagen Touareg", номерний знак НОМЕР_1 , тимчасовий номер ВК 0807, який належить на праві власності ОСОБА_18 . В обґрунтування поданого клопотання захисник зазначив, що на теперішній час досудове розслідування кримінального провадження №0003050 від 01.08.2018 року закінчене, матеріали кримінального провадження передані до суду для розгляду по суті, а тому підстави для подальшого утримання автомобіля відпали. Крім того, власник автомобілю ОСОБА_18 є особою похилого віку, самостійно не пересувається, страждає на тяжке онкологічне захворювання, нещодавно переніс інфаркт та постійно потребує відвідування лікарів, а за відсутністю засобу пересування (автомобіля), він позбавлений такої можливості, що створює умови для погіршення стану його здоров`я.

Також, захисником обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_11 було подане клопотання про скасування арешту з майна, який накладено ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 08.08.2018 року, а саме: мобільного телефону "Apple X 64 GB Space Grey", який належить на праві власності ОСОБА_19 . В обґрунтування поданого клопотання захисник зазначив, що в теперішній час досудове розслідування закінчене, слідчим виконані всі слідчі дії з використанням вказаного мобільного телефону, а тому підстави для подальшого його утримання органом досудового розслідування відсутні.

Прокурор проти задоволення вказаних клопотань захисника не заперечував.

Потерпіла та її представник залишили вирішення даних клопотань на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - ОСОБА_12 клопотання захисника ОСОБА_11 про скасування арешту майна підтримали.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисники залишили вирішення даних клопотань на розсуд суду.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування доданого до обвинувального акту, під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0003050 від 01.08.2018 року, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 08.08.2018 року накладено арешт на транспортний засіб «Volkswagen Touareg» № шасі НОМЕР_2 , д.н. НОМЕР_3 .

З доданих до клопотання копій матеріалів, які є дуже низької якості та не завірені належним чином, неможливо беззаперечно встановити а ні належність транспортного засобу ОСОБА_18 , а ні переконатись в наявності в нього тяжкого захворювання.

Враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_18 слід відмовити за недоведеністю, що не позбавляє заявленню його повторно.

Крім цього, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування доданого до обвинувального акту, під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0003050 від 01.08.2018 року, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 08.08.2018 року накладено арешт на мобільний телефон «Iphone X» imei: НОМЕР_4 .

Оскільки, по даному кримінальному провадженні свідки сторони обвинувачення ще не допитувались, письмові та речові докази не досліджувались, заявлення вказаного клопотання є передчасним.

При цьому, слід зазначити, що відмова в задоволенні даного клопотання не позбавляє права заявляти це ж клопотання повторно.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.174, 177, 178, 181, 183, 194, 197, 314-316 КПК України, колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва на 10 годину 00 хвилин 29 грудня 2018 року.

Клопотання прокурора про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, а саме до 17 лютого 2019 року.

Обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, а саме до 17 лютого 2019 року.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю - відмовити.
В задоволенні клопотання прокурора про зміну раніше обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 - відмовити.
Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 17 лютого 2019 року, з забороною обвинуваченій цілодобово полишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та покладенням наступних обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- носити електронний засіб контролю.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання - відмовити.
В задоволенні клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_11 про скасування арешту майна - відмовити.
В судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення за кримінальним провадженням.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3