Провадження № 1-кс/712/6620/18
Справа № 711/8669/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2018 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_5 розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора прокуратури Черкаської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора прокуратури Черкаської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, посилаючись на те, що він є засудженим за кримінальним правопорушенням передбаченим ст.ст. 185 ч.3, ч.2 ст.186 КК України утримується під вартою в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» (м.Черкаси вул.Благовісна, 234). 10.08.2018року ним із ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» було направлено на адресу Генеральної прокуратури України заяву про вчинення кримінального правопорушення суддею Придніпровського районного суду м.Черкаси ОСОБА_7 та секретарем судових засідань ОСОБА_8 передбаченого ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України та просив внести дані відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 06.09.2018року листом його було повідомлено що його заява про вчинення кримінального правопорушення службовими та посадовим особами направлена до Прокуратури Черкаської області.

Однак станом на день звернення з даною скаргою до суду ним не отримано будь якої інформації щодо відомостей по її розгляду та всупереч положенням ст. 214 КПК України дані відомості до ЄРДР внесені не були.
Просить суд зобов`язати прокурора прокуратури Черкаської області внести відомості про злочин до ЄРДР по його заяві від 10.08.2018р.

Крім того скаржник ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив, що на нього тиснуть службові особи ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» ( Заїка, Ракітін, Дяченко, ОСОБА_9 ) та просив вжити щодо них заходи передбачені ст.206 КПК УКраїни.

ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримали та просили суд її задоволити з підстав викладених в ній.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу не визнав та заперечував проти її задоволення, пояснивши що заява ОСОБА_10 , розглянута та засудженому надана вичерпна відповідь. В частині реагування в порядку ст.. 206 КПК України підтримала та просила направити його для перевірки до ДБР.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами кримінально-процесуального законодавства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені зокрема такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_5 є засудженим за кримінальним правопорушенням передбаченим ст.ст. 185 ч.3, ч.2 ст.186 КК України утримується під вартою в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» (м.Черкаси вул.Благовісна, 234). 10.08.2018року ним із ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» було направлено на адресу Генеральної прокуратури України заяву про вчинення кримінального правопорушення суддею Придніпровського районного суду м.Черкаси ОСОБА_7 та секретарем судових засідань ОСОБА_8 передбаченого ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України та просив внести дані відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 06.09.2018року листом його було повідомлено що його заява про вчинення кримінального правопорушення службовими та посадовим особами направлена до Прокуратури Черкаської області.

Дана заява від 10.08.2018року прокуратурою Черкаської області розглянута по суті та ОСОБА_11 надано відповідь, яка датована 10.09.2018р. за вих.. № 1740-12.

У відповіді зазначено, що підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 10.08.2018р. не вбачається оскільки ініціювання кримінального переслідування судді Придніпровського районного суду м. Черкаси в згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд, а така ситуація є загрозливою для засад демократичного устрою, забезпечення прав і свобод людини та громадянина через можливе зниження їх рівня захисту судом.

У відповідності до ч.1 ст. 214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Законодавством передбачено, що бездіяльність прокурора, яка виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, заявник може оскаржити слідчому судді.

Разом з тим, ч. 1 ст. 214 КПК України передбачає надходження заяви (повідомлення) саме про кримінальне правопорушення, а не про діяння, яке містить ознаки чи елементи злочину (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про злочин є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочин) (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Необхідно також зауважити, що під час обгрунтування прийнятого рішення суддею, останній використав дискреційні повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи тощо.

Слід звернути увагу, що дискреційні повноваження суду визнаються і ЄСПЛ (зокрема, справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, оосягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному судовому документі.

Відповідно до п.п.1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями №№40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11 та 13.12.85. незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів та дотримуватися її. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав і свобод людини та громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства й держави, яка гарантується ст. ст. 126 і 12е) Конституції, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні н підкоряються лише закону.

Конституційний Суд у рішенні від 11.03.2011 № 2-рп/2011 у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів щодо відповідності Конституції (конституційності) окремих положень закону «Про Вищу раду юстиції» встановив, що надання оцінки вчинених суддею процесуальних дій до винесення ним остаточного рішення у справі є втручанням у здійснення правосуддя, що суперечить Конституції.

Таким чином ініціювання кримінального переслідування судді Придніпровського районного суду м. Черкаси в згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд, а така ситуація є загрозливою для засад демократичного устрою, забезпечення прав і свобод людини та громадянина через можливе зниження їх рівня захисту судом.

В даному випадку прокурор прокуратури Черкаської області в межах розгляду заяви ОСОБА_10 від 10.08.2018р. діяв в межах своїх повноважень , тому слідчий суддя вважає, що підстави для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, суддею Придніпровського районного суду м.Черкаси ОСОБА_7 та секретарем судових засідань ОСОБА_8 передбаченого ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України відсутні, а ОСОБА_12 у задоволенні скарги на бездіяльність прокурора прокуратури Черкаської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.
Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

За ч. 6 ст. 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини визначено, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 7 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Враховуючи позицію Європейського Суду з прав людини викладену в рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», а саме в п. 162 зазначено, що Суд підкреслює, що коли особа висуває небезпідставну скаргу на погане поводження з нею, яке було таким, що порушує статтю 3 Конвенції (995_004), це положення, взяте у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції "гарантувати кожному, хто перебуває під [її] юрисдикцією, права і свободи, визначені в... Конвенції", за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" (Labita v. Italy) заява N 26772/95, п.131, ECHR 2000-IV). Так, органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на викладене, та враховуючи факт що під час розгляду вищевказаного клопотання засуджений ОСОБА_5 вказав на факт , що на нього тиснуть службові особи ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» ( Заїка, Ракітін, Дяченко, Савченко) слідчий суддя приходить до висновку про необхідність проведення перевірки заяви ОСОБА_6 щодо застосування до нього насильства під час тримання його під вартою з боку працівників ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Слідчий суддя на підставі п.4 ч.1 ст.7, ч. 6 ст. 9 КПК України застосовує положення ч.6 ст.206, ч. 7 ст. 206 КПК України та вважає за необхідне доручити ДЕРЖАВНОМУ БЮРО РОЗСЛІДУВАНЬ (м. Київ, вул. Симона Петлюри 15, 01032) провести перевірку заяви ОСОБА_6 щодо застосування до нього насильства під час тримання його під вартою з боку працівників ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».
Керуючись ст.ст.303-309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

ОСОБА_12 у задоволенні скарги на бездіяльність прокурора прокуратури Черкаської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.
Відповідно до вимог ст. 206 ч.6 КПК України доручити ДЕРЖАВНОМУ БЮРО РОЗСЛІДУВАНЬ (м. Київ, вул. Симона Петлюри 15, 01032) провести перевірку заяви ОСОБА_6 щодо застосування до нього насильства під час тримання його під вартою з боку працівників ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_13

Повний текст ухвали проголошено 10 грудня 2018 року.