У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.12.2018 Справа №607/24795/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002773 від 21 вересня 2018 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, українця, громадянина України, з вищою освітою, майстра ПП «Енергоконструкція», одруженого, котрий має на утриманні одну неповнолітню дитину, проживає по АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2018 року близько 16 год. 55 хв. ОСОБА_3 керував технічно - справним автомобілем «КІА Оріrus» р.н. НОМЕР_1 та знаходився на прилеглій території до банку «Львів» м. Тернопіль, маючи намір виїхати на проїзну частину дороги вул. Мазепи та виконати маневр повороту ліворуч.

В цей час, по вул. Мазепи, в крайній лівій смузі для руху, в напрямку вул. Бережанська рухався технічно - справний мотоцикл «Jialing JH0GY-5» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 .

Перед початком руху водій ОСОБА_3 , порушуючи вимоги п. 2.3. (б, д) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України) не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, всупереч вимогам п.п. 10.1, 10.2 ПДР України, виїжджаючи із прилеглої території до банку «Львів» не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, розпочав рух на вул. Мазепи, виконуючи маневр повороту ліворуч не дав дорогу та допустив зіткнення із мотоциклом «Jialing JH0GY-5» р.н. НОМЕР_2 .

Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла «Jialing JH0GY-5» р.н. НОМЕР_2 р.н. ОСОБА_5 отримав травму у вигляді закритого перелому середньої третини діафіза (тіла) правої ключиці, яка належить до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 10.1, 10.2 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні описаного в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнав в повному обсязі. Повідомив, що дійсно 21 вересня 2018 року, керуючи автомобілем та виїжджаючи на вул. Мазепи у м. Тернополі, не дав дорогу мотоциклу, котрим керував ОСОБА_5 ДТП трапилась через порушення ним ПДР України.

Про скоєне шкодує. Відшкодував завдані потерпілому збитки.

Потерпілий ОСОБА_5 з приводу фактичних обставин обвинувачення надав аналогічні з обвинуваченим показання.

На даний час обвинувачений ОСОБА_3 в повній мірі відшкодував завдані йому збитки і до нього не має жодних претензій.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Під час судового розгляду від потерпілого ОСОБА_5 надійшло клопотання, в якому він просить звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження у зв`язку із їхнім примиренням.

Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання потерпілого підтримав, при цьому надав суду документи, які підверджують добровільну сплату ним судових витрат та витрат, пов`язаних із лікуванням потерпілого.

Прокурор в судовому засіданні заявив, що клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України підлягає до задоволення. А з огляду на добровільне відшкодування ОСОБА_3 витрат на лікування та судових витрат, цивільний позов слід залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження з приводу заявленого потерпілим клопотання, дослідивши матеріали обвинувального акта та кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно ст. 12 КК України злочин, вчинений ОСОБА_3 , класифікується, як злочин невеликої тяжкості.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий, у вчиненому злочині повністю визнав себе винним, щиро покаявся, примирився з потерпілим, завдану злочином шкоду відшкодував.

Також, як вбачається із наданих в судовому засіданні показань потерпілого ОСОБА_5 , на даний час вони із ОСОБА_3 примирились, останній повністю відшкодував завдану ним шкоду та будь - яких претензій матеріального чи морального характеру до нього не має.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України з підстав, передбачених ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження відносно нього - закриттю.

З огляду на добровільне відшкодування ОСОБА_3 витрат на лікування та судових витрат, цивільний позов прокурора слід залишити без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 46 КК України, ст.ст. 284, 286, 288, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання потерпілого ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із їхнім примиренням та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження №0002773 від 21 вересня 2018 року за даним фактом - закрити.

Цивільний позов прокурора залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1