1Справа № 335/1345/19 1-кс/335/1023/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Вознесенівського ВП ДВП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, в рамках кримінального провадження № 0000250, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2019 року старший слідчий Вознесенівського ВП ДВП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що 30.01.2019 до слідчого відділення Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області надійшов рапорт про те, що на території Вознесенівського району м. Запоріжжя невстановлені особи займаються незаконним прийомом металобрухту. В ході досудового слідства було проведено огляд місця події та встановлено, що металобрухт загальною вагою 5 тонн було погружено на автомобіль МАЗ 9389 напівпричіп у кузові зеленого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 на яких, за поясненнями ОСОБА_5 , перевозилися металеві конструкції загальною вагою приблизно 5 тонн, які ніби то належать ТОВ М-Мет. Під час огляду було виявлено та вилучено металобрухт загальною вагою 5 (п`ять) тон. В ході досудового слідства представниками ТОВ М-Мет не надано будь-якої первинної бухгалтерської документації на металобрухт, який було вилучено під час огляду місця події 30.01.2019.
У звязку з чим, оскільки вилучені речі (майно) мають істотне значення для проведення досудового розслідування, є предметом кримінального правопорушення, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту.
Слідчий в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності.
Дослідивши клопотання та надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Як зазначено слідчим у клопотанні про арешт тимчасово вилученого майна, металоконструкції загальною вагою 5 (п`ять) тонн були вилучені під час огляду автомобіля 30.01.2019. Клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна було направлено до суду лише 01 лютого 2019 року, тобто з порушенням строків, встановлених ч. 5 ст. 171 КПК України.
Процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії (ч. 1 ст. 113 КПК).
Частиною першою ст. 116 КПК передбачено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду (ч. 1 ст. 117 КПК України).
Слідчий не звертався з клопотанням до слідчого судді про поновлення процесуального строку на подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна та підстав для його поновлення клопотання не містить.
Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому діючим КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 діючого КПК України.
Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Так, слідчий у своєму клопотанні в порушення вимог ч. 2 ст. 170, ч. 2 ст. 171 КПК України не зазначив підстави для арешту майна, не обґрунтував необхідність арешту майна, та в порушення абзацу 2 частини 1 статті 170 КПК України, не довів наявності ризиків, передбачених зазначеною нормою.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен врахувати правову підставу для такого арешту. Однак такі підстави слідчим не зазначені, та клопотання в цій частині не вмотивоване.
Згідно до узагальнення ВССУ «Судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2015 року, сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна, зобов`язана навести підстави у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. У свою чергу слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.
На підставі викладених обставин, клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 170-173КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Вознесенівського ВП ДВП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1