Справа № 671/74/17
«23» листопада 2018 року м.Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області, колегіально, у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_12 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст.89 КК України не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162 , ч.3 ст. 15 і ч.4 ст.152 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
05 листопада 2016 року, приблизно о 05 год., ОСОБА_12 , з метою вчинення протиправних дій відносно малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вимог ст.30 Конституції України, якою кожному громадянину гарантовано недоторканість житла, самовільно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, всупереч волі законного володільця ОСОБА_9 , шляхом віджиму рами дерев`яного вікна кухонної кімнати, незаконно проник у житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 .
Вказаними протиправними діями, що виразились у незаконному проникненні до житла потерпілої ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.162 КК України.
Окрім того, 05 листопада 2016 року, приблизно о 05 год., ОСОБА_12 , незаконно проникнувши до буд. АДРЕСА_1 , діючи умисно, переніс на руках малолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дитячої кімнати, в якій вона спала у ліжку разом зі своїм малолітнім братом ОСОБА_14 , до іншої кімнати будинку, де поклав останню на диван та вчинив відносно останньої розпусні дії, сексуального характеру, а саме пропонував грати в гру на роздягання, роздягнувся (оголився) сам і ліг поруч малолітньої ОСОБА_8 , стягнув з останньої штани, підсувався і торкався до статевих органів малолітньої потерпілої.
Зазначеними протиправними діями, що виразились у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_8 , ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.156 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у вчиненні інкримінованих йому протиправних дій визнав, частково, а саме в незаконному проникненні до житла потерпілої ОСОБА_9 . При цьому заперечував вчинення будь-яких протиправних дій відносно малолітньої ОСОБА_8 .
Незважаючи на заперечення обвинуваченого ОСОБА_12 , його винуватість у скоєнні вищевказаних злочинів повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
- показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_12 , який підтвердив, що у нічний час 05.11.2016 року, приблизно о 05 год., незаконно, всупереч волі законного володільця - потерпілої ОСОБА_9 , проник через вікно на кухні, попередньо знявши таке вікно, до житла останньої, що знаходиться по АДРЕСА_1 , де в цей час знаходились малолітні діти потерпілої: ОСОБА_8 та ОСОБА_14 ;
- показаннями потерпілої ОСОБА_9 про те, що починаючи з вечора 04.11.2016 року, приблизно до 06 год. ранку 05.11.2016 року вона перебувала в гостях у свого брата ОСОБА_15 , в компанії з ОСОБА_12 , де вживали спиртні напої, слухали музику та спілкувались. При цьому, ОСОБА_12 залишив помешкання ОСОБА_15 раніше неї, приблизно о 04 год. Коли ж вранці, приблизно о 06 год., вона повернулась додому, то застала наляканими своїх малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , від яких вона дізналась про те, що приходив обвинувачений. Крім того, донька їй повідомила, що ОСОБА_12 переніс її в іншу кімнату, де почав її роздягати, сам роздягався, чіпав за статеві органи, примушував до орального сексу, пропонував грати в гру на роздягання.
Вищевказані показання потерпілої ОСОБА_9 про те, що дійсно в нічний час, з вечора 04.11.2016 року, приблизно до 06 год. ранку 05.11.2016 року, відпочивав за місцем свого проживання, в компанії разом з ОСОБА_12 та потерпілою ОСОБА_9 , підтвердив в судовому засіданні і свідок ОСОБА_15 . При цьому зазначив, що дійсно, обвинувачений ОСОБА_12 пішов раніше потерпілої ОСОБА_9 приблизно о 04 год. ранку, а остання після цього ще деякий час залишалась в помешканні ОСОБА_15 .
Про те, що саме ОСОБА_12 прийшов вночі в будинок, коли вони спали, а мами вдома не було, підтвердили, кожен окремо і малолітні: потерпіла ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_14 . При цьому, переконливо стверджували, що це був саме обвинувачений ОСОБА_16 , якого вони добре знали, оскільки раніше, останній проживав в їх будинку, а також товаришував з їх старшим братом. Крім того, малолітня потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що прокинулась від того, що обвинувачений ніс її на руках в іншу кімнату, з тієї де вона разом з братом спала на ліжку. Коли вона хотіла покликати братика, то ОСОБА_12 прикрив їй рота рукою. В іншій кімнаті, обвинувачений поклав її на диван, запропонував грати в гру на роздягання, чого вона не хотіла, оскільки була ніч. При цьому, ОСОБА_12 став її роздягати і стягнув з неї штати, роздягнувся сам і ліг біля неї, підсувався до неї і чіпав її за статеві органи руками. Коли ж на її крик прокинувся братик ОСОБА_17 , який включив світло в коридорі і зайшов до кімнати, де вона знаходилась з обвинуваченим, ОСОБА_12 накинув на них зверху ковдру, одягнувся і втік. Про те, що сталося вона і брат розповіли мамі, яка через деякий час після цього повернулась додому.
В свою чергу, малолітній свідок ОСОБА_14 показав, що прокинувся, коли почув крик сестри, після чого вийшов в коридор, включив світло і зайшов в кімнату, де знаходилась його малолітня сестра ОСОБА_18 та обвинувачений на ліжку. При цьому, бачив, що поруч ліжка знаходились штани обвинуваченого, а сестра ОСОБА_18 була частково роздягнена. Коли він зайшов в кімнату, то обвинувачений накинув йому на голову ковдру та втік.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №682 від 24.11.2016 року потерпіла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будь-яким психічним захворюванням не страждає, а тому могла усвідомлювати свої дії та керувати ними при вчиненні відносно неї злочину, що мав місце 05.11.2016 року. Психічний стан потерпілої ОСОБА_8 дозволяє та дозволяв їй розуміти характер і значення вчинюваних з нею протиправних дій 05.11.2016 року. У потерпілої ОСОБА_8 виявлено такі індивідуально-психологічні особливості як емоційність, подільчивість, екстравертованість, комунікабельність, товариськість. У потерпілої ОСОБА_8 на момент обстеження не виявлено змін в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості. ОСОБА_8 ознак будь-якого психічного захворювання, яке могло б виникнути після скоєного відносно неї злочину, який мав місце в ніч з 05.11.2016 року, не виявляє. Потерпіла ОСОБА_8 , з урахуванням її емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку, здатна правильно сприймати обставини, що мають значення у кримінальному провадженні, і давати про них відповідні показання. Потерпіла ОСОБА_8 не схильна до фантазування та навіювання, перекручування фактів об`єктивної дійсності і може вірно сприймати факти об`єктивної дійсності.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №683 від 24.11.2016 року малолітній свідок ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будь-яким психічним захворюванням не страждає, а тому міг усвідомлювати свої дії та керувати ними при вчиненні відносно його сестри ОСОБА_8 злочину, що мав місце 05.11.2016 року. Психічний стан малолітнього свідка ОСОБА_14 дозволяв та дозволяє йому розуміти характер і значення вчинюваних з його сестрою протиправних дій 05.11.2016 року. У малолітнього свідка ОСОБА_14 виявлено такі індивідуально-психологічні особливості як емоційність, екстравертованість, комунікабельність, товариськість. У малолітнього свідка ОСОБА_14 на момент обстеження не виявлено змін в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості. Малолітній свідок ОСОБА_14 , з урахуванням його емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку, здатний правильно сприймати обставини, що мають значення у кримінальному провадженні і давати про них відповідні показання. Малолітній свідок ОСОБА_14 не схильний до фантазування та навіювання, перекручування фактів об`єктивної дійсності і може вірно сприймати факти об`єктивної дійсності.
Допитані в судовому засіданні завідувач відділенням судово-психіатричних експертиз, лікар-судово-психіатричний експерт ОСОБА_19 та завідувач психологічною лабораторією, судовий експерт-психолог ОСОБА_20 , кожен окремо, повністю підтвердили вищенаведені висновки судово-психіатричних експертиз малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_14 .. При цьому, роз`яснили, що не зважаючи на свій малолітній вік, потерпіла ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_14 через спосіб життя їх матері, обізнані про статеві відносини, а тому враховуючи їх психічний стан та рівень розвитку, ситуація пов`язана з подією злочину, не була для них сильно психотравмуючою, вони могли усвідомлювати свої дії та дії обвинуваченого і правильно оцінювати їх.
Про те, що малолітні потерпіла ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_14 давали послідовні показання і в ході досудового розслідування, а за своїм характером та поведінкою не схильні до навіювання та фантазування, підтвердила в судовому засіданні і психолог ОСОБА_21 , в присутності якої вказані діти допитувались в ході досудового розслідування.
Вищевказані висновки та роз`яснення експертів, а також показання свідка ОСОБА_21 узгоджуються з відомостями, з характеризуючих документів на малолітніх потерпілу ОСОБА_8 та ОСОБА_14 . Зокрема, характеристик за місцем навчання, згідно яких ОСОБА_22 характеризується позитивно, має добрий загальний розвиток, відповідальна та дисциплінована, скромна, весела, товариська. ОСОБА_23 характеризується посередньо, має середню успішність, однак товариський, вміє співчувати. Про те, що малолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_14 проживають в багатодітній сім`ї, без батька, де мати не приділяє їм належної турботи, вбачається з характеристики селищного старости №457 від 05.06.2016 року та повідомлення служби у справах дітей Волочиської райдержадміністрації №416 від 05.12.2016 року, акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №133 від 06.12.2016 року, довідок про склад сім`ї потерпілої ОСОБА_9 №490 від 09.12.2016 року та №487 від 06.12.2016 року.
Малолітній вік потерпілої ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та свідка ОСОБА_14 - ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується, відповідно, свідоцтвами про народження останніх серія НОМЕР_1 від 01.11.2009 року та серія НОМЕР_2 від 26.09.2007 року виданих виконкомом Бубнівської сільської ради Волочиського району.
Відповідно до висновку експерта №259 від 11.11.2016 року, який провів судово-медичну експертизу неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент огляду будь-яких тілесних ушкоджень, зокрема в ділянці статевих органів та анального отвору, не виявлено.
Як слідує з висновку судово-медичного експерта №257 від 11.11.2016 року у ОСОБА_12 на момент проведення судово-медичної експертизи будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено.
Згідно висновків судово-медичного експерта №181 від 23.12.2016 року та №180 від 23.12.2016 року за результатами проведення цитологічних експертиз при судово-цитологічному дослідженні піднігтевого вмісту потерпілої ОСОБА_8 , а так саме піднігтевого вмісту обвинуваченого ОСОБА_12 слідів крові та епітеліальних клітин з ядрами не виявлено.
Винуватість ОСОБА_12 у вчиненні злочинів підтверджується також:
- відомостями із заяви потерпілої ОСОБА_9 в правоохоронні органи від 27.12.2016 року щодо незаконного проникнення обвинуваченого ОСОБА_12 в належне їй житло, що в с. Пахутинці, Волочиського району, Хмельницької області 05.11.2016 року;
- відомостями з рапортів, відповідно о/у СКП Волочиського ВП ГУНП від 05.11.2016 року та чергового по Волочиському ВП (зареєстрованого в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події під №3978 від 05.11.2016 року) щодо повідомлення потерпілої ОСОБА_9 про згвалтування її малолітньої доньки обвинуваченим ОСОБА_12 ;
- відомостями з протоколу огляду місця події від 05.11.2016 року з фототаблицею, проведеного в помешканні потерпілої ОСОБА_9 , якими підтверджується місце скоєння злочинів обвинуваченим, а саме: приміщення житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено сліди вчинення злочину, як то демонтоване вікно на кухні, а також вилучено відбитки пальців рук, «одіяло та підодіяльник».
Згідно висновку експерта №1106-Д від 12.12.2016 року за результатами проведення дактилоскопічної експертизи три сліди пальців рук, вилучені 05.11.2016 року при огляді місця події в буд. АДРЕСА_1 не придатні для ідентифікації.
Як слідує з висновків судово-медичних експертів за результатами проведення імунологічних експертиз, відповідно №689 від 10.11.2016 року, №690 від 14.12.2016 року та №691 від 22.12.2016 року кров ОСОБА_12 відноситься до групи 0 з ізоглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО. На представленому на дослідження підодіяльнику, вилученому 05.11.2016 року під час огляду місця події (об`єкти №1-12), слідів сперми не виявлено. На одіялі, вилученому з ліжка під час ОМП, в об`єктах № 1-4, виявлені сперматозоїди, а в об`єкті №6 виявлена кров людини. При визначенні групової належності сперми в об`єктах №1-4 знайдені антигени В і Н. Отже, ця сперма може належати чоловіку (чоловікам), в крові та виділеннях якого (яких) містяться антигени В і Н. При визначенні групової належності крові в об`єкті №6 знайдені антигени В і Н. Отже, ця кров може належати особі (особам), в крові якого (яких) містяться антигени В і Н. Виключити в об`єктах № 1-4 домішки сперми від ОСОБА_12 та в об`єкті № 6 домішки крові ОСОБА_12 , якому властивий антиген Н, не являється можливим. Зразки крові та слини потерпілої ОСОБА_8 для порівняльного дослідження у відділення судово-медичної імунології не надавалися.
Згідно висновків судово-медичного експерта №176 від 26.12.2016 року та №177 від 20.12.2016 року за результатами проведення цитологічних експертиз, добровільно наданого, згідно заяви ОСОБА_12 від 05.11.2016 року, одягу останнього, в тому числі натільної білизни, а також мазків відбитків та змиву з статевого органу встановлено, що на вказаному змиві та мазку-відбитку обвинуваченого виявлені слабкі сліди крові людини, визначити групову належність яких не вдалось, та поодинокі епітеліальні клітини жіночої генетичної статті. На трусах ОСОБА_12 виявлені пласти епітеліальних клітин людини, визначити статеву належність яких не можливо, а також сліди крові людини в яких знайдений антиген А ізосерологічної системи АВО. Дані сліди крові не можуть походити від ОСОБА_12 .
Відповідно до висновку амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи №663 від 21.12.2016 року, ОСОБА_12 на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, хронічним психічним захворюванням не страждав, у будь-якому хворобливому стані не знаходився, а тому міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_12 на теперішній час, душевнохворим не являється, застосування щодо нього примусових мір медичного характеру не потребує. ОСОБА_12 під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, в стані фізіологічного афекту не знаходився, а тому міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Оцінюючи такі висновки експертів суд знаходить їх достатньо аргументованими та науково обґрунтованими, а тому враховуючи і поведінку обвинуваченого під час судового розгляду визнає ОСОБА_12 осудним і відповідальним за фактично скоєне.
Що ж стосується показань ОСОБА_12 в частині заперечень вчинення розпусних дій відносно малолітньої ОСОБА_8 , то такі показання суд визнає неправдивими, очевидно вмотивованими та обраним способом захисту. Оскільки такі його показання є не послідовними та суперечливими. Так, обвинувачений ОСОБА_12 не зміг логічно суду пояснити причину свого незаконного проникнення в нічний час до будинку потерпілої ОСОБА_9 . Разом з тим, його заперечення повністю спростовуються вищевказаними доказами, зокрема показаннями малолітніх потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_14 , потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_20 , висновками судово-психіатричних експертів, які в свою чергу повністю узгоджуються між собою і не довіряти яким у суду не має підстав.
Не спростовують вищенаведених висновків суду про винуватість ОСОБА_12 у вчиненні злочинів і показання свідка ОСОБА_24 матері обвинуваченого про те, що останній повернувся додому від ОСОБА_15 приблизно о 04 год. 20 хв. 05.11.2016 року, оскільки факт незаконного проникнення до будинку потерпілої ОСОБА_9 крім показань останньої, малолітніх потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_14 підтверджується також і зізнанням самого обвинуваченого.
Оцінюючи представлені суду докази, кожен окремо, з точки зору належності, допустимості та достовірності, а в сукупності всі докази з точки зору достатності, суд приходить до переконання, що винуватість ОСОБА_12 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.162 КК України, тобто у незаконному проникненні до житла потерпілої ОСОБА_9 за вищевикладених обставин доведена повністю і підтверджується беззаперечними доказами, зокрема: показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_12 , малолітніх потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_14 , потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_15 , відомостями з протоколу огляду місця події від 05.11.2016 року з додатками, які узгоджуються між собою і не довіряти яким у суда не має підстав.
Відносно ж інкримінованого ОСОБА_12 обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.152 КК України, а саме незакінченого замаху на згвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства чи погрози його застосування вчиненого щодо малолітньої ОСОБА_8 , то таке обвинувачення, на переконання суду, в ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження достатніми доказами. Представлені суду докази на підтвердження такого обвинувачення, як то показання малолітніх потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_14 , вищенаведені висновки судово-медичних експертів, не містять переконливих відомостей, які б безпосередньо вказували на спрямованість умислу ОСОБА_12 саме на згвалтування малолітньої потерпілої ОСОБА_8 . Не доведеними залишились і інкриміновані обвинуваченому обставини застосування фізичного насильства чи погрози його застосування щодо малолітньої потерпілої, у зв`язку з чим заперечення обвинуваченого з цього приводу суд визнає не спростованими. Відтак, на думку суду, висновки органу досудового розслідування про наміри обвинуваченого вчинити згвалтування малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , за вищевикладених обставин, грунтуються на припущеннях.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи та керуючись зазначеними положеннями Конституції України та ч.4 ст. 17 КПК України, суд визнає в цій частині обвинувачення ОСОБА_12 не доведеним, а вищенаведені фактично вчинені обвинуваченим протиправні дії відносно малолітньої потерпілої такими, що підлягають перекваліфікації на ч.2 ст.156 КК України, як розпусні дії вчинені щодо малолітньої особи.
Також, суд виключає з обвинувачення ОСОБА_12 і не враховує при призначенні покарання інкриміновану йому в якості обтяжуючої його покарання обставини вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння, як такої що, на думку суду, не знайшла свого достатнього підтвердження доказами. Так, обвинувачений ОСОБА_12 заперечував такі обставини і пояснив, що взагалі не вживав алкоголь з вечора 04.11.2016 року, а відповідно до довідки чергового лікаря Волочиської районної лікарні від 05.11.2016 року за результатами проведеного обстеження в 13 год. 15 хв., ОСОБА_12 визнаний тверезим. Не спростовують таких висновків суду і твердження прокурора з посиланням на показання свідка ОСОБА_15 та потерпілої ОСОБА_9 , які вказували, що обвинувачений в нічний час 05.11.2016 року, в гостях у ОСОБА_15 вживав спиртні напої, а висновки лікаря нарколога не слід приймати до уваги, так як обстеження проводилось через значний час після події, понад 6 годин. Оскільки, на думку суду, сам по собі факт вживання алкоголю обвинуваченим не може свідчити про його перебування в стані алкогольного сп`яніння.
При обранні виду та розміру покарання суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, відомості про особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
При цьому суд, приймає до уваги, що ОСОБА_12 вчинив умисні тяжкий та невеликої тяжкості злочини. При цьому тяжкий злочин, вчинений відносно малолітньої особи, що свідчить про його особливу суспільну небезпеку. Своєї вини у вчиненні такого злочину попри переконливі докази, ОСОБА_12 не визнав, в скоєному не розкаявся, що суд розцінює, як його не бажання ставати на шлях виправлення. У зв`язку з наведеним, на переконання суду, виправлення ОСОБА_12 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.156 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті, ближче до максимальної межі, а за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі.
Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_12 в силу ст.89 КК України є не судимим, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання, а також навчання характеризується позитивно.
Обставин, які відповідно до ст.66-67 КПК України обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого з врахуванням вищевикладених висновків суду, в ході судового розгляду не встановлено.
При цьому, у відповідності до положень ч.5 ст.72 КК України, слід зарахувати ОСОБА_12 у строк призначеного покарання термін його попереднього ув`язнення. Разом з тим, вирішуючи питання про зарахування у строк призначеного покарання ОСОБА_12 терміну його попереднього ув`язнення з дня затримання, тобто з 05.11.2016 року згідно протоколу затримання від 05.11.2016 року і до набрання вироком законної сили, суд враховує правові висновки Верховного Суду України викладені в постанові від 13.03.2018 року справа №440/853/17, які були підтверджені рішенням Великої палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, щодо правил застосування Кримінального Закону з окресленого питання і де зокрема зазначено наступне: «У силу ч.2 ст.4 КК злочинність і карність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Відповідно до ч.2 ст.5 КК закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи не має зворотної дії в часі… У випадку, коли станом на 20 червня 2017 року особа мала право на застосування до неї положень, передбачених ч.5 ст.72 КК в редакції закону України №838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, відповідно до ч.2 ст.5 КК відсутні підстави для застосування відносно неї положень Закону України №2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення" від 18 травня 2017 року (Закон №2046VIII), яким погіршуватиметься становище цієї особи.»
З наведеного слідує, що оскільки злочини ОСОБА_12 були скоєні до 21 червня 2017 року (дата набрання чинності Законом України №2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення" від 18 травня 2017 року) у зв`язку із вчиненням яких, згідно ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.11.2016 року йому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, при зарахуванні строку попереднього ув`язнення ОСОБА_12 слід застосовувати ч.5 ст.72 КК в редакції Закону України №838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, тобто один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи прийняте судом рішення про засудження ОСОБА_12 до покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, раніше обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.
Процесуальні витрати по справі, пов`язані із залученням експерта в ході досудового розслідування, розмір яких підтверджено документально, згідно ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_12 на користь держави.
Керуючись ст.ст. ст.ст.369-371,373,374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.156 КК України на підставі яких призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;
- за ч.2 ст.156 у виді 6 (шість) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_12 за сукупністю злочинів, призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і визначити у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_12 залишити попередній тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ч.5 ст.72 КК України ( в редакції Закону №838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року) зарахувати в строк призначеного ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі термін його попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду, з дня затримання, тобто 05.11.2016 року і до дня набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази: - зазначені в постанові слідчого від 26.12.2016 року, які зберігаються у Волочиському ВП ГУНП в Хмельницькій області, а саме «одіяло та підодіяльник» - повернути за належністю потерпілій ОСОБА_9 , одяг, який добровільно видав 05.11.2016 року ОСОБА_12 повернути останньому за належністю, решту, тобто чотири паперові згортки із зрізами нігтьових пластин пальців рук потерпілої ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_12 знищити.
Процесуальні витрати по справі в сумі 351 (триста п`ятдесят одна) грн. 84 коп. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_12 на користь держави.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_12 , який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий по справі

Суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3