Справа № 592/7023/17
Провадження № 1-кп/592/286/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000062 від 07.03.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми гр-на України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

15.01.2010 року Зарічним районним судом м.Суми за ч.1 ст.185 КК України до 200 годин громадських робіт;

01.02.2011 року Зарічним районним судом м.Суми за ч.2 ст.185, ч.2 ст.389, 71 КК України до остаточної міри покарання у виді арешту на строк 4 місяці 10 днів. Звільнився 06.05.2011 року по відбуттю строку покарання;

19.07.2013 року Зарічним районним судом м.Суми за ч.2 ст.190, ч.2 ст.309, ч.1 ст.317, 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з іспитовим строком на 3 роки;

19.07.2013 року Ковпаківським районним судом м.Суми за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці. Був заарештований на виконання вироку 13.05.2014 року

21.08.2014 року Зарічним районним судом м.Суми за ч.2 ст.309, ч.2 ст.317, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково була приєднана невідбута частина покарання за попереднім вироком Зарічного районного суду м.Суми від 19.07.2013 року у виді 3 місяців позбавлення волі і остаточно було призначено до відбування 4 роки 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 01.10.2018 року по відбуттю строку покарання.

за ст.391 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Під час відбуття покарання в Сумській виправній колонії № 116 за вироком Зарічного районного суду м.Суми від 21.08.2014 року з 28.09.2014 року, ОСОБА_5 мав 34 стягнення за систематичні порушення встановленого порядку відбування покарання, у тому числі 7 разів поміщався до дисциплінарного ізолятору та 1 раз до приміщення камерного типу, поставлений на профілактичний облік як злісний порушник встановленого порядку відбування покарання (наказ № 70/ОД-17 від 30.01.2017 року).

09.02.2017 року начальником відділення СПС № 4 Сумської виправної колонії № 116 капітаном внутрішньої служби ОСОБА_6 , який являється представником адміністрації установи виконання покарань, відповідно до графіку 2-х годинного відпрацювання засуджених відділення СПС № 4 згіно вимог ст.118 КВК України на лютий 2017 року, затвердженого 30.01.2017 року в.о.начальника установи виконання покарань ОСОБА_7 , засудженому ОСОБА_5 оголошено вимогу приступити до робіт з благоустрою території колонії, а саме зробити вологе прибирання на 2-му поверсі гуртожитку відділення СПС № 4.
ОСОБА_5 також було роз`яснено вимоги ч.5 ст.118 КВК України, але останній в категорічній формі відмовився від запропонованої роботи, нічим це не мотивуючи. Інвентарем для прибирання та формою одягу ОСОБА_5 був забезпечений у повному обсязі, стан здоров`я дозволяв виконувати запропоновану роботу.
Таким чином, засуджений ОСОБА_5 порушив вимоги порядку відбування покарання, передбачені п.3 ч.3 ст.107 КВК України та ч.5 ст.118 КВК України, якими передбачено, що засуджені до позбавлення волі зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу установи, можуть залучатись без оплати праці до робіт з благоустрою колонії і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством.
Надати письмове пояснення по факту своєї відмови від виконання вимог адміністрації ОСОБА_5 відмовився в категорічній формі.
16.02.2017 року в.о.начальника Сумської виправної колонії № 116 ОСОБА_7 прийнято рішення про застосування до засудженого ОСОБА_5 найсуворішого стягнення, у виді поміщення до приміщення камерного типу строком на 1 місяць 15 діб.
02.03.2017 року о 09:45 год., під час перебування засудженого ОСОБА_5 в приміщенні камерного типу, інспектором відділення СПС № 3 Сумської виправної колонії № 116 молодшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_8 , відповідно до графіку 2-х годинного відпрацювання засуджених відділення СПС № 4 згідно ст.118 КВК України на березень 2017 року, затвердженого 28.07.2017 року в.о.начальника установи, засудженому ОСОБА_5 оголошену вимогу приступити до робіт з благоустрою території колонії у виді прибирання прогулянкового дворика № 1 приміщення ДІЗО-ПКТ, в якому він знаходився.
ОСОБА_5 було роз`яснено вимоги ст.ст.107, 118 КВК України та попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст.391 КК України у разі невиконання законних вимог адмністрації установи, але ОСОБА_5 повторно, в категорічній формі відмовився приступити до запропонованої роботи.
Того ж дня, засуджений ОСОБА_5 пройшов медичний огляд та відповідно до довідки начальника медичної частини від 02.03.2017 року за станом здоров`я придатний до виконання робіт з благоустрою території виправної колонії.
Інвентарем для прибирання та формою одягу за сезоном ОСОБА_5 був забезпечений у повному обсязі, стан здоров`я дозволяв виконувати запропоновану роботу.
Надати письмове пояснення з приводу повторної відмови від виконання робіт з благоустрою в категорічній йформі відмовився, без зазначення будь-якого мотиву своєї відмови.
У судовому засіданні прокурором була надана угода, укладена між ним та обвинуваченим про визнання винуватості від 17.12.2018 року та підписана також захисником ОСОБА_4 .

Згідно умов цієї угоди, її сторони визнали правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , крім того, обвинувачений беззастережно та у повному обсязі визнає свою винуватість в інкримінованому йому діянні, зобов`язався надати суду правдиві свідчення щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення та виконати вирок суду у разі затвердження цієї угоди і сторони погодились на призначення покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн.
Відповідно до вимог ч.3 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 по пред`явленому йому обвинуваченню за ст.391 КК України після укладення угоди, винним себе визнав у повному обсязі і суду показав, що дійсно двічі допустив інкриміновані йому порушення режиму утримання, відмовившись від виконання запропонованих йому 2-х годинних відпрацювань. Як він пояснив суду відмовився без будь-яких поважних причин та зазначив, що спочатку казав, що його відмова була пов`язана з поганим самопочуттям, але насправді за станом свого здоров`я на той час він міг виконувати запропоновані йому відпрацювання.
У вчиненому щиро розкаюється.
Крім того, до укладення угоди про визнання винуватості, судом були досліджені ряд доказів сторони обвинувачення на підставі яких суд робить на даний час свої висновки щодо наявності або відсутності фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченим.
Так, свідок ОСОБА_6 суду показав, що на час відбуття обвинуваченим ОСОБА_5 покарання, він працював на посаді начальника відділення де останній відбував покарання. 09.02.2017 року, він, за своєю посадою запропонував ОСОБА_5 згідно раніше затвердженому графіку 2-х годинне відпрацювання у виді прибираня приміщення ваідділення. Але ОСОБА_5 в категорічній формі відмовився від відпрацювання, пояснивши, що не бажає цього робити. На стан свого здоров`я не скаржився.
Свідок ОСОБА_9 суду показав, що він працює черговим помічником начальника установи. 09.02.2017 року, засуджений ОСОБА_5 у його присутності відмовився від 2-х годинного відпрацювання згідно затвердженого графіку.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що з 07.06.2016 року по липень 2017 року він працював фельдшером в СВК № 116. Він був присутній, коли в приміщенні ДІЗО-ПКТ засудженому ОСОБА_5 пропонувалось 2-х годинне відпрацювання згідно затвердженогографіку у виді прибирання прогулянкового дворику, але той відмовився. На стан здоров`я не скаржився.
Свідок ОСОБА_11 суду показав, що він працює о/у оперативного відділу СВК № 116. 02.03.2017 року у його присутності було запропоновано засудженому ОСОБА_5 2-х годинне відпрацювання у виді прибирання прогулянкового дворику згідно затвердженого графіку, але той категорично відмовився. На стан здоров`я не скаржився.
Свідок ОСОБА_12 суду показав, що він працював в СВК № 116 з 2012 року по 2017 рік інспектором відділу нагляду і безпеки. Засудженого ОСОБА_5 він знає добре. 09.02.2017 року у його присутності ОСОБА_5 було запропоноване 2-х годинне відпрацювання у виді прибирання у приміщенні його ж відділення згідно затвердженого графіку. Але ОСОБА_5 в категорічній формі відмовився від цього відпрацювання. На стан здоров`я не скаржився.
Свідок ОСОБА_13 суду показав, що він працює начальником відділу по контролю за виконанням судових рішень. 09.02.2017 року в його присутності засудженому ОСОБА_5 було запропоноване 2-х годинне відпрацювання згідно затвердженого графіку у виді прибирання приміщення відділдення. Але ОСОБА_5 в каьтегорічній формі відмовився від цього відпрацюваня не пояснюючи причини. На стан здоров`я не скаржився.
Свідок ОСОБА_7 суду показав, що він працює начальником СВК № 116. Зі слів співробітників установи йому відомо, що засуджений ОСОБА_5 09.02.2017 року відмовився від 2-х годинного відпрацювання у виді прибирання приміщення свого відділення, а 02.03.2017 року відмовився від такого ж відпрацювання у виді прибирання прогулянкового дворику.
Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він працює інспектором відділення СПС № 3 СВК № 116. 02.03.2017 року він запропонував засудженому ОСОБА_5 2-х годинне відпрацювання згідно раніше затвердженого графіку у вижді прибирання прогулянковго дворику. Але ОСОБА_5 в категорічній формі відмовився від цього відпрацювання не пояснюючи причини. На стан здоров`я не скаржився.
Свідок ОСОБА_14 суду показав, що він працює старшим інспектором відділу нагляду і безпеки СВК № 116. 02.03.2017 року засуджений ОСОБА_5 у його присутнотсі в категорічній формі відмовився від 2-х годинного відпрацювання згідно раніше затвердженого графіку у виді прибирання прогулянкового дворику. На стан здоров`я не скаржився.
Свідок ОСОБА_15 суду показав, що він працює черговим помічником начальника установи № 116. На початку березня 2017 року в його присутності засуджений ОСОБА_5 відмовився від 2-х годиного відпрацювання у виді прибирання прогулянкового дворика, згідно раніше затвердженого графіку.
Свідок ОСОБА_16 суду показав, що від працює начальником медичної частини СВК № 116. Засудженого ОСОБА_5 знає добре, оскільки той перебуває на обліку в медичній частині. Дати точно не пам`ятає, але він був запрошений для проведення медичного обстеження ОСОБА_5 коли той відмовився від прибирання прогулянкового дворику. Він надав довідку, що за станом свого здоров`я на той момент засуджений ОСОБА_5 міг прибирати прогулянковий дворик.
Із дослідженого у судовому засіданні і наданого стороною обвинувачення графіку 2-х годинного відпрацювання засуджених відділення СПС № 3 на березень 2017 року вбачається, що 02.03.2017 року засуджений ОСОБА_5 повинен був пройти 2-х годинне відпрацювання. /а.п.180-182/
Аналізуючи показання перелічених свідків та затверджений графік відпрацювання вбачається, що ці докази повністю підтверджують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і підтверджують його зізнавальні показання, тому суд доходить висновку, що у обвинуваченого є всі фактичні підстави для визнання своєї винуватості.
Суд, дослідивши умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, заслухавши думку прокурора та захисника, а також пояснення обвинуваченого вважає, що ця угода відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу та вимогам закону з наступних підстав.

Перевіривши умови угоди судом не було встановлено підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч.7 ст.474 КПК України.

Крім того, судом також встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтвердив і сам обвинувачений та його захисник, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, дії обвинуваченого кваліфіковані правильно, умови угоди відповідають інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання у виді сплати штрафу та є фактичні підстави для визнання обвинуваченим винуватості, злочин, вчинений обвинуваченим відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Крім того, перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості судом під час судового засідання також були з`ясовані у обвинуваченого обставини, передбачені ч.4 ст.474 КПК України. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України обвинуваченому роз`яснені.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 судом був ознайомлений з кримінальною відповідальністю, передбаченою ст.3891 КК України Умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст.391 КК України т.я. він вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та будучи особою, яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
При призначенні покарання, передбаченого угодою, суд на підставі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття, повне визнання своєї вини, наявність тяжких захворювань, підтверджених медичною документацією.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи, що обвинувачений вчинив тільки один епізод злочинної діяльності, вчинений ним злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості, шкоди даним злочином він нікому не завдав, потерпілі відсутні, щиро розкаявся у вчиненому, покарання за попереднім вироком відбув у повному обсязі, внаслідок чого звільнений з місць позбавлення волі, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, який вирішив твердо стати на шлях виправлення, внаслідок чого добровільно уклав угоду про визнання винуватості, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання суд доходить висновку про можливість при призначенні обвинуваченому покарання перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті, яким може бути штраф, як то передбачено угодою про визнання винуватості у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. і призначення такого покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та як пояснив обвинувачений він спроможний сплатити дану суму штрафу.

Вироком Зарічного районного суду м.Суми від 21.08.2014 р., ОСОБА_5 був засуджений за ч.2 ст.309, ч.2 ст.317, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком була частково приєднана невідбута частина покарання за попереднім вироком Зарічного районного суду м.Суми від 19.07.2013 року у виді 3 місяців позбавлення волі і остаточно було призначено до відбування 4 роки 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна і після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, тому до покарання, призначеного за новим вироком, у відповідності з вимогами ч.1 ст.71 КК України підлягає частковому приєднанню не відбута частина покарання за попереднім вироком у виді 1 року позбавлення волі, однак на час судового розгляду даного кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_5 відбув увесь строк покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі і він був звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю цього строку покарання 01.10.2018 року, тому на даний час він вважається таким, що повністю відбув покарання за вироком Зарічного районного суду м.Суми від 21.08.2014 року у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 394, 468, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України,

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 17.12.2018 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , визнавши ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

На підставі ч.1 ст.71 КК України вироки Зарічного районного суду м.Суми від 21.08.2014 р., яким ОСОБА_5 було засуджено за ч.2 ст.309, ч.2 ст.317, 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці з конфіскацією майна та даний вирок, яким ОСОБА_5 засуджено за ст.391 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн. виконувати самостійно.

Вирок Зарічного районного суду м.Суми від 21.08.2014 року, яким ОСОБА_5 було засуджено за ч.2 ст.309, ч.2 ст.317, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці з конфіскацією майна вважати виконаним повністю в частині відбуття покарання у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили по даному судовому провадженню не обирати.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, … виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1