Справа № 191/2/19
Провадження № 1-в/191/2/19
У Х В А Л А
іменем України

25 лютого 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника Синельниківської ВК №94: ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
02.01.2019 року до Синельниківського міськрайонного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , яким останній просить суд розглянути відносно нього питання про можливість застосування ст. 81 КК України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити, щиро каявся.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 вважаючи його необґрунтованим.

Представник адміністрації СВК № 94 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 , оскільки вважає, що останній лише стає на шлях виправлення.

Суд, заслухавши засудженого, думку прокурора, представник СВК №94, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного.

В матеріалах справи знаходиться довідка за особовою справою №249-Л-15 та характеристика відносно засудженого ОСОБА_3 , видані начальником ВКВСР СВК-94 ОСОБА_6 та начальником відділення СПС №1 ОСОБА_7 , з яких встановлено, що ОСОБА_3 є неодноразово судимий за умисні злочини проти власності. В останнє ОСОБА_3 засуджений 12.02.2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, який набрав законної сили 28.05.2015 року на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 69, ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 3 міс. позбавлення волі. Початок строку відбування покарання визначено з 24.03.2014 року, кінець строку 21.04.2020 року.

З 17.06.2015 року ОСОБА_3 відбуває покарання у Синельниківській ВК №94. До роботи на підприємстві установи засуджений не залучався, але періодично залучається до робіт із благоустрою та поліпшення житлово-побутових умов проживання засуджених відділення.

За період відбування покарання в установі Синельниківської ВК №94 засуджений ОСОБА_3 мав 4 заохочення та 6 стягнень.
30.06.2016 року на засіданні адміністрації комісії установи засудженому було відмовлено в застосуванні ст. 101 КВК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення. З цієї ж підстави засудженому ОСОБА_3 відмовлено у застосуванні 30.09.2016 року ст. 82 КК України та 30.11.2017 року ст. 81 КК України.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно ч. 2 ст. 82 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

З огляду на викладені вище обставини, суд пройшов до висновку про відсутність підстав, які б свідчили про виправлення засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання в установі з 17.06.2015 року і до теперішнього часу є непрацевлаштованим. Наявність у ОСОБА_3 за весь період відбування покарання всього чотирьох заохочень не доводить його сумлінну поведінку. Окрім того, три із вказаного переліку заохочень отримано ним після накладення останнього стягнення, а строк покарання, який відбув засуджений, є недостатнім для того, щоб впевнитись, що він довів своє виправлення, оскільки до кінця строку відбування покарання залишається досить тривалий проміжок часу, а саме до 21.04.2020 року. Таким чином, суд вважає, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. 6 КВК України, ст. ст. 537, 539, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України, відмовити. Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1