Провадження № 1-кс/344/105/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 про поновлення строків, скасування постанови про закриття кримінального провадження №0000005 від 30.11.2018р., скасування постанови про закриття кримінального провадження №0000022 від 23.06.2013р.-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в грудні 2018р. до Івано-Франківського міського суду із скаргою на постанову старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000005 від 30.11.2018р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.365 КК України, на постанову про закриття кримінального провадження №0000022 від 23.06.2013р.(без зазначення ким прийнята така постанова та без доручення такої до матеріалів скарги) та поновлення строків.

Обґрунтовуючи вимоги скаржник зазначає, що постанова старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 30.11.2018р. про закриття кримінального провадження №0000005 від 06.02.2018р. є незаконною, передчасною та необґрунтованою. Так, при проведенні обшуків у межах кримінального провадження №0000096 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні ухилення від сплати податків у великих розмірах за ознаками кримінального правопорушення за ч.2 ст.212 КК України (на суму 1 950 216.44грн.), було завдано працівниками податкової міліції синові ОСОБА_7 тілесних ушкоджень (події передували проведеному обшуку). Такі ж ушкодження були вчинені і ОСОБА_3 (під час обшуку) та ОСОБА_8 (події передували проведеному обшуку). Окрім того, такий обшук був проведений на трьох об`єктах: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , хоча дозвіл за ухвалою суду був наявний тільки на адресу по АДРЕСА_1 , обшук мав характер рейдерського нападу на підприємця ОСОБА_3 з метою унеможливлення його діяльності, вилучені без належних правових підстав документи під час обшуку не мали опису, а частина їх після цього була прихована слідством що потягло донарахування податкових зобов`язань ОСОБА_3 , протоколи обшуку містять підробку, оскільки присутні були троє адвокатів ОСОБА_9 , Ошуст та ОСОБА_10 і на той час були занесені до протоколів, а ОСОБА_9 також і вносив ряд зауважень до протоколів обшуку, хоча у протоколах які вже є у матеріалах кримінального провадження дані про двох захисників відсутні, а захисник ОСОБА_9 тільки зазначено що відмовився від підпису, також протоколи після проведеного обшуку не було надано ні ОСОБА_3 ні його адвокату Яцківу. При обшуках були вилучені і грошові кошти в сумі 2039грн., які згідно постанови про визнання речовими доказами від 18.03.2013р. вирішено зберігати у банківському сейфі, а не передані відповідальній особі, такі кошти на сьогоднішній час не повернуті ОСОБА_3 оскільки слідство зазначає, що такі кошти вилучені у продавця ОСОБА_11 , отже можна зробити висновок що такі кошти немогли мати статусу речових доказів без зазначення їх відношення до кримінального провадження №0000096. Аналогічно вилучені і грошові кошти в сумі 1253грн. під час обшуку по АДРЕСА_2 у ОСОБА_12 та по АДРЕСА_3 у ОСОБА_13 . Ухвалою Долинського районного суду від 13.02.2015р., яка набрала законної сили 23.02.2015р., за розглядом кримінального провадження №0000096 ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. Разом з тим, в подальшому було донараховано зобов`язання податковими повідомленнями-рішеннями на загальну суму уже 5 млн.грн., при цьому існують два акти про результати позапланової виїзної перевірки ОСОБА_3 від 01.10.2013р., які містять різні дані. У діях працівників правоохоронних органів містяться ознаки злочину і за ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, що мало б розслідуватись в кримінального провадження №0000005 від 06.02.2018р. Виходячи з подій, які вказуються в скарзі, слідчий мав допитати, окрім ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , також і присутнього на час подій що передували обшуку під час яких завдавались тілесні ушкодження, службову особу ДПІ ОСОБА_16 ,гр. ОСОБА_17 , ОСОБА_8 та присутню жінку (дочку); слідчим не було надано оцінку поясненням самого ОСОБА_3 ; не встановлено хто з службових осіб податкової міліції був ще на місці та не допитано останніх; не допитано трьох адвокатів що були під час обшуку; не проведено очну ставку ОСОБА_18 та ОСОБА_7 покази яких є розбіжними; не проведено слідчий експеримент для відтворення події злочину з метою усунення розбіжностей у показах; не витребувано первинні медичні документи а зроблений висновок тільки на підставі експертного висновку складеного в межах іншого кримінального провадження №00000022 від 01.05.2013р. (за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ), яке закрите постановою від 23.06.2013р. що не була надіслана потерпілому та заявнику. Щодо даної постанови від 23.06.2013р. у кримінальному провадженні №00000022 то скаржник також просить її скасувати, хоча жодних обґрунтувань та доводів у скарзі не наведені, як і те, хто приймав таку постанову.

У судовому засіданні скаржник та його захисник вимоги скарги підтримали з підстав, викладених у скарзі та наданих в засіданні пояснень, просили задовольнити скаргу повністю з поновленням строку звернення до суду, оскільки постанову від 30.11.2018р. отримано 08.12.2018р, а строк починається з 10.12 робочого дня, скарга ж подана 20.12.2018р..

Прокурор та слідчий заперечили доводи скарги з підстав її необґрунтованості, надали для огляду матеріали кримінального провадження №0000005 від 06.02.2018р., щодо оскарження постанови від 23.06.2013р. у кримінальному провадженні №00000022 зазначили, що дана оскаржувана постанова прийнята слідчим Долинської міжрайонної прокуратури Івано-Франківської області та не може бути предметом оскарження у Івано-Франківському міському суді.

Заслухавши скаржника і його адвоката, прокурора, дослідивши скаргу та додані матеріали до скарги, в т.ч. оскаржувану постанову від 30.11.2018р. та матеріали кримінального провадження №0000005 від 06.02.2018р., вважаю наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України, в тому числі оскарження постанови про закриття провадження.

Частина 1 ст. 304 КПК України передбачає, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Строк скаржником пропущено, оскільки постанова слідчого від 30.11.2018р. отримана була ним 07.12.2018р., саме з цієї дати починається строк подання скарги, разом з тим скарга подана 20.12.2018р. з обґрунтуванням неможливості 08-09.2018р. (вихідні дні) розпочати її підготовку. Тому, строк підлягає поновленню.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. . 9-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо існує нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.

Постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 30.11.2018р. було закрито кримінальне провадження №0000005 від 06.02.2018р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.365 КК України у зв`язку з існуванням не скасованої постанови слідчого про закриття кримінального провадження з підстави передбаченої п.2 ч.1 ст.284 КПК України щодо того самого діяння, що розслідувалось з дотриманням вимог щодо підслідності (за п.9-1 ч.1 ст.284 КПК).

Так, як слідує з оскаржуваної постанови, із заяви, що стала підставою внесення до ЄРДР даного кримінального провадження вбачається те, що 30.04.2013р. працівники ГУ Міндоходів та зборів в Івано-Франківській області під час проведенні обшуків за місцем здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_3 у межах кримінального провадження №0000096 (за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні ухилення від сплати податків у великих розмірах за ознаками кримінального правопорушення за ч.2 ст.212 КК України на суму 1 950 216.44грн.), перевищили свої службові повноваження та спричинили ОСОБА_7 (сину) тілесні ушкодження.

Отже, предметом досудового розслідування є факт перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Що стосується доводів скарги про те, обшук був проведений на трьох об`єктах: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , хоча дозвіл за ухвалою суду був наявний тільки на адресу по АДРЕСА_1 , а також обшук мав характер рейдерського нападу на підприємця ОСОБА_3 з метою унеможливлення його діяльності, то дані доводи спростовуються матеріалами слідства, оскільки на всі об`єкти за зазначеними адресами були ухвали слідчих суддів (4 ухвали) на проведення обшуку проте такі доводи не стосуються предмету досудового розслідування.

Аналогічно, не є обгрунтованими доводи скарги щодо: вилучення без належних правових підстав документів під час обшуку, не проведення їх опису, неповернення частини їх ОСОБА_3 , донарахування податкових зобов`язань ОСОБА_3 , підробка протоколів обшуку невнесення адвокатів Яцків, Ошуст та ОСОБА_10 до протоколів (хоча з пояснень самого Краховецького та інших допитаних свідків всюди зазначється тільки один захисник ОСОБА_9 ), не вручення протоколу після проведеного обшуку ОСОБА_3 чи його адвокату Яцківу, неповернення коштів ОСОБА_3 , оскільки такі дії чи бездіяльність не були предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000005 від 06.02.2018р., а мали бути предметом розгляду у кримінальному провадженні №0000096, за результатами якого, хвалою Долинського районного суду від 13.02.2015р., яка набрала законної сили 23.02.2015р., за розглядом кримінального провадження №0000096 ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. Дана ухвала, як зазначив скаржник, є на даний час предметом розгляду за заявою про її перегляд за новоявленими обставинами.

Щодо доводів скаржника та його представника про те, що у діях працівників правоохоронних органів містяться ознаки злочину і за ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, що мало б розслідуватись під час кримінального провадження №0000005 від 06.02.2018р., то як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 подавав заяву про вчинення злочинів з вказаними статтями, однак ухвалою слідчого судді від 30.04.2018р. в задоволенні скарги щодо невнесення відомостей до ЄРДР по цих фактах відмовлено. Як пояснив слідчий ОСОБА_19 , така заява була долучена до матеріалів кримінального провадження, однак не була предметом досудового розслідування за ч.2 ст.365 КК України.

Окремо слід зазначити, що матеріали провадження містять дані про закриття кримінального провадження щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 (постанова від 14.09.2013р.)

Разом з тим, обгрунованими є доводи скаржника в тому, що події, які стосуються предмету досудового розслідування - завдання на його переконання тілесних ушкоджень його сину, відбувались до моменту початку проведення обшуку, а саме в кабінеті, де були присутні син ОСОБА_7 , дружина ОСОБА_20 , дочка ОСОБА_21 та двоє ( ОСОБА_22 та ОСОБА_23 ) чи більше представників податкової служби. ОСОБА_17 підійшов пізніше коли покинула приміщення ОСОБА_24 , отже частково він та ОСОБА_24 могли бути очевидцями подій, які на переконання ОСОБА_3 , відбувались. Сам ОСОБА_3 також не був або частково міг бути очевидцем події, яка встановлювалась досудовим слідством.

З всіх учасників події отримано пояснення тільки у ОСОБА_7 та одного працівника податкової служби слідчого підрозділу податкової міліції (на той час) ОСОБА_18 .

Тому, до отримання постанови, яка стала підставою закриття кримінального провадження за п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України, слідчому слід було провести допити вказаних вище осіб, та в сукупності з отриманими поясненнями: свідків, а також висновками експерта №70, висновку комісійної судово-медичної експертизи №65 (про не підтвердження діагнозу наявного в медичних документах ОСОБА_7 ), надати належну оцінку всім доказам.

Щодо вимог про необхідність під час розслідування провести допит трьох адвокатів що були під час обшуку (хоча з отриманих пояснень ОСОБА_3 зазначається тільки один адвокат) не проведення очної ставки ОСОБА_18 та ОСОБА_7 покази яких є розбіжними; не проведення слідчий експеримент для відтворення події злочину з метою усунення розбіжностей у показах; не витребування первинних медичних документів тощо, то слідчий суддя вважає що слідчий самостійно після отримання пояснень інших очевидців події самостійно вправі вирішувати необхідність таких слідчих дій, при цьому що й жодного клопотання щодо проведення таких дій з обґрунтуванням його необхідності від потерпілого чи заявника матеріали кримінального провадження не містять.

Однак, 14.05.2018р. в прокуратуру області Калуською місцевою прокуратурою було направлено для приєднання до матеріалів кримінального провадження окремі матеріали закритого кримінального провадження №00000022 від 01.05.2013р., в яких містилась постанова від 28.06.2013р. про закриття кримінального провадження №00000022.

За вимогами п. 9-1 ч.1 ст.284 КПК України (статтю доповнено пунктом згідно із Законом № 2213-VIII від 16.11.2017 та в редакції Закону № 2548-VIII від 18.09.2018) кримінальне провадження закривається в разі, якщо існує нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання слідчому, прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.

Дана постанова на час прийняття постанови від 30.11.2018р. була чинною, ніким не скасованою.

Отже, в межах іншого кримінального провадження №00000022 від 01.05.2013р. (за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та ОСОБА_7 за ч.2 ст.365 КК Ураїни), було закрите дане кримінальне провадження постановою від 23.06.2013р. на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Слідчий суддя ознайомилась з даною постановою тільки при огляді матеріалів кримінального провадження №0000005 від 06.02.2018р.

Тому, приходжу до висновку, що оскільки норми КПК було доповнено п.9-1 ч.1 ст.284 щодо права закриття кримінального провадження в разі, якщо існує нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених в т.ч. 2, цієї частини, то дії слідчого відповідають вимогам КПК України, а тому скарга в частині скасування постанови про закриття кримінального провадження №0000005 від 30.11.2018р. до задоволення не підлягає. При цьому, у разі скасування належним судом постанови від 23.06.2013р., дана ухвала може бути переглянути за наявності підстав за ново виявленими обставинами чи в іншому порядку передбаченому КПК України.

Щодо вимог скарги про скасування постанови від 23.06.2013р. у кримінальному провадженні №00000022, то така постанова прийнята старшим слідчим Долинської міжрайонної прокуратури Івано-Франківської області, тому за вимогами КПК України така вимога №2 скарги ОСОБА_3 не підлягає розгляду Івано-Франківським міським судом, а підсудна Долинському районному суду Івано-Франківської області. З врахуванням того, що в судовому засіданні роз`яснено адвокату що першочерго слід надати судову оцінку постанові, на підставі якої закрите провадження 30.11.2018р., вимоги скарги в цій частині адвокат наполягав розглянути та не просив повернути без розгляду, скарга в цій частині підлягає поверненню за п.2 ч.2 ст.304 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято на підставі та в межах закону, а тому підстави для задоволення скарги в частині скасування постанови про закриття кримінального провадження №0000005 від 30.11.2018р. до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 304 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Поновити строк подачі с карги про скасування постанови про закриття кримінального провадження №0000005 від 30.11.2018р.

У задоволенні скарги ОСОБА_3 скасування постанови про закриття кримінального провадження №0000005 від 30.11.2018р. відмовити.

Вимоги скарги в частині скасування постанови про закриття кримінального провадження №0000022 від 23.06.2013р. повернути скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1