У Х В А Л А

Справа № 182/6425/18
Номер провадження 1-кп/184/111/19

19 березня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

провівши в залі суду в м. Покров підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001296 від 27.04.2018 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Шахан Карагандинської області, Казахстан, громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітніх дітей, освіта повна середня, не працюючого, громадське об`єднання «Правий сектор», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.293 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2019 року до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з Дніпровського апеляційного суду надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.293 КК України для розгляду.
Ухвалою судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2019 року справу призначено у підготовче судове засідання.
В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання, яке повністю підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , про повернення вище вказаного обвинувального акту, з посиланням на те, що при його складенні та затвердженні прокурором були допущені порушення вимог 291 КПК України, зокрема, обвинувальний акт не містить найменування кримінального провадження, відсутні формулювання обвинувачення, не розкрито характер дій обвинувачених та суті кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 обвинувачується. Крім цього, фактично обвинувальний акт був вручений, йому як захиснику та ОСОБА_3 не прокурором, а слідчим, обвинувальний акт не набув статусу офіційного документу тому, що на ньому немає печатки установи, повноваження прокурора належним чином не підтверджені.

Прокурор заперечував проти задоволення даного клопотання, посилаючись на те, що відсутні підстави передбачені чинним КПК для повернення обвинувального акту прокурору, а тому просив призначити кримінальне провадження у відкрите судове засідання до розгляду.

Суд ознайомившись з обвинувальним актом та вислухавши думку учасників судового провадження, які з`явились до суду, приходить до наступних висновків.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Положеннями ст. 291 КПК України, законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Зокрема, згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Проте, як слідує зі змісту обвинувального акту, прокурором не дотримано вказаних вимог закону, оскільки останній не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Зокрема, ЄСПЛ у п.п.34, 35 рішення у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому. Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Суд рахує, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення є неконкретним, а відтак таким, що порушує його право на захист, оскільки викладене в обвинувальному акті обвинувачення, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків, мети і мотивів кримінального правопорушення, яке йому постановлено у вину належним чином не сформульовано.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 293 КК України, а саме в активній участі у групових діях, що призвели до грубого порушення громадського порядку та суттєвого порушення роботи установи.

Зокрема, в обвинувальному акті зазначається, що ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою у групі спільно з невстановленими особами, вчинив активні дії що призвели до грубого порушення громадського порядку (абз. 4 арк. 1). З тексту обвинувального акту незрозуміло, з яких підстав слідство зробило висновок про попередню змову ОСОБА_3 з будь-якими особами та дії ОСОБА_3 саме в групі осіб. Незрозумілим також є і твердження слідства про активні дії ОСОБА_3 без зазначення цих дій та причинних наслідків у вигляді грубого порушення громадського порядку, без зазначення, в чому саме вони виражалися.

В обвинувальному акті зазначається, що ОСОБА_3 та невстановлені особи, продовжуючи незаконні дії, вийшовши в центр сесійної зали, почали зневажливо та грубо висловлюватися в бік міського голови ОСОБА_6 (абз. 2 арк. 2)

Знову ж таки, незрозумілим є твердження слідства про продовження ОСОБА_3 незаконних дій, адже в обвинувальному акті не зазначаються попередні незаконні дії, та в чому вони полягали, які ОСОБА_3 продовжував. З обвинувального акту також незрозуміло, чи був вихід у центр сесійної зали ОСОБА_3 та групи невстановлених осіб саме груповим, як того вимагає кваліфікація інкримінованого злочину, чи був він скерований якоюсь особою саме стосовно групи, чи був акцією індивідуальних і незалежних одна від одної дії сторонніх і незнайомих між собою осіб та розрізнених окремих волевиявлень окремих суб`єктів не в складі організованої групи.

Також, з обвинувального акту незрозуміло, чи були висловлювання ОСОБА_3 грубим порушенням громадського порядку за своїм змістом та характером вираження, що є обов`язковою складовою кваліфікації дій ОСОБА_3 саме за ст. 293 КПК України.

Відсутність обґрунтованого обвинувачення є порушенням права обвинуваченого на справедливий розгляд справи, оскільки відповідно до ст.42 ч.3 п.1 КПК України він має право: знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Відповідно до ст.6 ч.3 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка чинна в Україні на підставі Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Таким чином, нехтування положеннями п.5 ч.2 ст.291 КПК України позбавляє обвинуваченого ОСОБА_3 права знати в чому його звинувачують, та порушують його право на захист.

За практикою тлумачення Європейським Судом з прав людини тексту підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист права людини та основоположних свобод в рішенні від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» (заява № 9783/82, § 79) роз`яснення "обвинувачення" особі, стосовно якої розглядається кримінальна справа, заслуговує особливої уваги, оскільки саме з моменту доведення деталей вчинення злочину до відома підозрюваного, що відіграє вирішальну роль в судовому розгляді, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

У з`ясованих обставинах гіпотетичною зміною в майбутньому обвинувачення як в частині його обсягу, так і в частині правової кваліфікації, яка віднесена до виключних дискреційних повноважень прокурора, не може виправдовуватися можливість призначення судового розгляду на підставі такого обвинувального акта, оскільки суд позбавлений можливості виконати вимоги ст. 348 КПК України про роз`яснення суті обвинувачення, що прямо суперечить практиці тлумачення Європейським Судом з прав людини в рішенні від 26.10.2000 року у справі «Кудла проти Польщі» ефективності способу правового захисту, яка, у всякому випадку, має передбачати повноваження суду надати захист в сенсі запобігання чи припинення подальшого тривання порушення права.

Усе вище зазначене, на думку суду свідчить про поверхневий, формальний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, та визначення правової кваліфікації діяння, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_3 .

Крім цього, відповідно п.п. 1, 9 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; дату та місце його складення та затвердження. Даний обвинувальний акт не містить найменування кримінального провадження, а також дату його складення.

Вище вказані недоліки перешкоджають призначити судовий розгляд кримінального провадження за даним обвинувальним актом, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність його повернення прокурору для узгодження обвинувального акут з вимогами ст. 291 КПК України.

Керуючись п.3 ч.3 ст.314, ст.ст.369, 371, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001296 від 27.04.2018 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.293 КК України - повернути прокурору Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, для усунення вказаних в мотивувальній частині ухвали недоліків протягом місячного строку.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 22.03.2019 року об 11:30 год.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_8