Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 518/422/18
Провадження № 1-кп/499/43/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2018 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Іванівського районну Одеської області обвинувальний акт кримінального провадження №0000077 внесеного до ЄРДР від 06.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурдівка, Роздільнянського району Одеської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше судимого:

03.11.1999 року Іванівським районним судом Одеської області, за ч.3 ст. 141, ч.2 ст.42 КК України, вид покарання - позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна;

26.10.2004 року Іванівським районним судом Одеської області, за ч.2, ч.3 ст. 185, 70 КК України, вид покарання позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 3 роки;

13.06.2007 року Іванівським районним судом Одеської області, за ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 186, 70 КК України, вид покарання позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України, в силу ст. 71 КК України приєднано 1 рік невідбутого за вироком Іванівського РС Одеської обл. від 26.10.2004 і до відбування рахувати 5 років 6 місяців;

26.09.2012 року Березівським районним судом Одеської області, за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України, вид покарання позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України, від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 3 роки;

07.08.2013 року Іванівським районним судом Одеської області, за ч.2 ст.186, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, 70 КК України, вид покарання позбавлення волі строком на 4 роки, в силу ст. 71 КК України приєднано 1 місяць невідбутого за вироком Іванівського РС Одеської обл. від 13.06.2007 року і до відбування рахувати 4 роки 1 місяць, вирок вступив в силу 22.08.2013, звільнений 11.03.2016, згідно рішення Малиновського РС м. Одеса від 03.03.2016, ст. 72 КК України.

02.02.2017 року Іванівським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185 КК України, вид покарання - у вигляді 1 (одного) року 1 (одного) дня позбавлення волі;

20.06.2017 року Іванівським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185 КК України, вид покарання - у вигляді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі;

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

Так, у судовому засіданні було встановлено, що 01.01.2018 року близько 15:00 години, більш точний час судом встановити не виявилося можливим, обвинувачений ОСОБА_4 , маючи непогашену та незняту судимість за скоєння корисливих злочинів, перебуваючи за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_6 в по АДРЕСА_2 та ще одним знайомим, вживав разом з ними алкогольні напої. Після того, як господар будинку та знайомий заснули, ОСОБА_4 помітив на столі телефон, та впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «NOMI I 282» чорного кольору, який належав ОСОБА_6 , та покинув місце мешкання потерпілого, забравши з собою також наявні на столі продукти харчування та пляшку вина. В подальшому викраденим телефоном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на суму 555,00 грн., оскільки відповідно до висновку товарознавчого дослідження №06032018-1 від 06.03.2018 року, вартість мобільного телефону «NOMI I 282» складає 555,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині визнав повністю, надав суду покази, які відповідають вищенаведеним обставинам, при цьому не оспорюючи ні мету ні спосіб вчинення злочину, зазначив, що дійсно 01.01.2018 року знаходився у свого знайомого ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , де з останнім та ще одним знайомив розпивали алкогольні напої, при цьому на столі стояв телефон ОСОБА_6 та на ньому грала музика. Після того, як всі поснули, він вирішив піти далі святкувати Новий рік та забрати телефон, оскільки хотів і надалі слухати музику. Забравши телефон, поки ніхто не бачив, він покинув місце мешкання потерпілого, забравши з собою також наявні на столі продукти харчування, а саме сало та пляшку вина, та пішов в гості до інших осіб, де вони випили вино. Надалі він вирішив повернутися додому, однак у нього не було коштів на проїзд, у зв`язку з чим він домовився з таксистом, що той відвезе його додому, а замість грошей ОСОБА_4 віддасть йому викрадений телефон. В подальшому мобільний телефон працівниками поліції було вилучено.

Потерпілий у судовому засіданні зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, просив суворо не карати, та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки учасники судового провадження не заперечували, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даної справи, при цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, та у суду немає сумнівів у добровільності його позицій, йому роз`яснено про позбавлення його права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При відсутності заперечень учасників судового провадження, сумнівів в правдивості свідчень ОСОБА_4 суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає що вина ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України доведеною, в його діяннях має місце склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) повторно, у зв`язку із чим суд визнає винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання суд у відповідності до Кримінального Кодексу України виходячи із загальних засад призначення покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до ст.66 КК України суд бере до уваги і визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 - його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, особу винного, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, не працює, характеризується посередньо, зважаючи на встановлене, суд приходить до переконання, що обвинуваченому потрібно призначити найвищу міру покарання в межах строку, визначеного санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

Враховуючи вимоги ч.1 ст. 75 КК України, а саме що ОСОБА_4 щиро розкаявся у здійсненому, вину визнав в повному обсязі, на психоневрологічному та наркологічному обліках не перебуває, ту обставину, що потерпілий до обвинуваченого претензій не має, шкода завдана кримінальним правопорушенням відшкодована в повному обсязі, суд приходить до висновку, про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування реального покарання, та вважає за можливе прийняти рішення відносно ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Цивільні позови по справі не заявлялись.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 370, 373-374, 377 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки передбачені п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме мобільний телефон «NOMI I 282» чорного кольору повернути власнику ОСОБА_6 .

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу через Івановський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1