У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна -
в с т а н о в и в :
до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва звернувся представник володільця майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного м. Києва від 24.10.2018 року у справі № 761/39185/18.

В обгрунтування заявленого клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.10.2018 року у справі № 761/39185/18 накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучене під час проведення обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає арешт неправомірним, оскільки на веб-сайті Шевченківського районного суду м. Києва відсутній протокол первісного автоматизованого розподілу судової справи №761/36757/18, згідно якої було надано дозвіл на проведення обшуку, обшук проведено не уповноваженою на те особою, оскільки дозвіл на проведення обшуку надавався іншому слідчому, а не тому слідчому, який фактично його проводив, клопотання про арешт майна та ухвала про його задоволення винесені з порушенням строків, встановлених КПК України, відсутні докази того, що майно набуте незаконним шляхом, арештоване майно не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, а тому не є речовими доказами у кримінальному провадженні. Як наслідок, просить скасувати вищевказаний арешт.

В судовому засіданні представник володільця майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 вимоги клопотання підтримала, надала пояснення аналогічні його доводам, просить таке задовольнити. Додатково зазначає, що значна кількість печаток юридичних осіб, наказів про призначення керівників, чистих аркушів із відтисками печаток знаходились у ОСОБА_3 , оскільки така здійснює діяльність, пов`язану із реєстрацією юридичних осіб, внесення змін до установчих документів та ін.

Слідчий щодо скасування арешту майна заперечив, вважає клопотання безпідставним, а раніше накладений арешт обґрунтованим та таким, в якому не відпала потреба. Зазначає, що досудове розслідування проводиться за фактом фіктивного підприємництва та ухилення від сплати податків. До вказаних неправомірних дій за інформацією органу досудового розслідування причетна ОСОБА_3 , яка проводила діяльність, пов`язану із реєстрацією та перереєстрацією юридичних осіб за фізичними особами, що проживають на тимчасово непідконтрольній Україні території. В ході обшуку, у ОСОБА_3 була вилучена значна кількість печаток, наказів на призначення керівників, чистих бланків із печатками юридичних осіб, інші документи, що могли бути використаними у неправомірній діяльності. Вказує, що до неправомірної діяльності ймовірно причетна і представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення представника володільця майна, думку слідчого, ознайомившись із доводами клопотання, дослідивши надані учасниками докази та матеріали, оцінивши їх в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя зазначає наступне.

Слідчим управлінням Фінансових розслідувань Головного управління Держаної фіскальної служби у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 23.01.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 205-1 та ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 212 КК України.

Згідно фабули внесеного до реєстру провадження, службові особи «Інвос Україна» незаконно формують податковий кредит, що стане наслідком заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 9,0 млн. грн. Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено ряд осіб, в тому числі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які спільно із іншими особами ймовірно можуть бути причетні до реєстрації та перереєстрації фіктивних суб`єктів господарської діяльності.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.09.2018 року надано дозвіл на проведення обшуку в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , яке використовується ймовірним співорганізатором конвертаційного центру ОСОБА_3 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також з метою відшукання знарядь правопорушення.

Згідно протоколу обшуку від 09.10.2018 року у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено значну кількість печаток суб`єктів підприємницької діяльності, наказів про призначення керівників, бланків, чистих аркушів із відтисками печаток та ін. документів.

Вилучене майно постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.10.2018 року у справі № 761/39185/18 накладено арешт на згадане тимчасово вилучене у ОСОБА_3 майно.

Як вбачається із вказаної ухвали, арешт на тимчасово вилучене у ОСОБА_3 майно накладено з огляду на те, що з урахуванням обставин згаданого кримінального провадження, вилучене майно цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано має правовий статус речових доказів, а тому з метою забезпечення їх збереження, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність арешту цього майна.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також недоторканості права власності, відповідно до якої позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

За вимогами ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку . Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За приписами ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Перевіряючи доводи представника щодо скасування арешту майна, слідчим суддею не встановлено обставин та фактів, які б свідчили про те, що арешт накладено необґрунтовано та/або у необхідності такого відпала потреба.

Доводи представника щодо відсутності протоколів автоматизованого розподілу справи про надання дозволу на обшук не відповідають дійсності, оскільки така справа зареєстрована в системі документообігу суду, старший групи слідчих у кримінальному провадженні, якому надано дозвіл на проведення обшуку не позбавлений можливості доручати проведення обшуку іншим слідчим, що входять до складу групи слідчих у кримінальному провадженні, питання щодо поновлення строку на звернення із клопотанням про арешт майна було вирішено слідчим суддею під час постановлення ухвали про арешт майна.

Вказані доводи вже перевірялись слідчим суддею при накладенні арешту на вилучене майно, оскільки адвокат ОСОБА_4 брала участь у справі під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно та висловлювання аналогічні доводи з цього приводу, що підтверджується журналом судового засідання.

В апеляційному порядку ухвала про накладення арешту на майно не оскаржувалась.

Натомість, вищенаведені та встановлені слідчим суддею дані свідчать про те, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, а отже, з метою його збереження, арешт є виправданим заходом забезпечення кримінального провадження, а обмеження права власності під час кримінального провадження здійснено на підставі, у спосіб та в порядку, що передбачений процесуальним Законом.

Відтак, заявлене клопотання є безпідставним та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 2, 7-9, 170, 173, 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
в задоволенні клопотання представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1