Справа № 461/2182/19
Провадження № 1-кс/461/2694/19
УХВАЛА
про накладення арешту на майно

29.03.2019 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого в ВРЗуСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 про арешт майна,

встановив:

слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000354 від 26.03.2019 року, за ознаками ч.2 ст. 286 КК України.

Слідчий в ВРЗуСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 , за погодженням прокурора прокуратури Львівської області, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «Мерседес-Бенц Віто» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та який знаходиться на території майданчику тимчасового утримання транспортних засобів у м. Львів, по вул. Суботівська, 13а, із забороною здійснювати будь-які ремонтно-відновлювальні роботи, знищення або відчуження вказаного автомобіля.

Клопотання мотивує тим, що вказаний транспортний засіб має суттєве значення для проведення досудового розслідування та може бути використаний як доказ вчиненого кримінального правопорушення, в тому числі як речовий доказ, оскільки зберіг на собі сліди кримінального правопорушення.

Слідчий подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

ОСОБА_4 подав заяву, згідно якої клопотання не заперечує та просить розгляд справи провести за його відсутності.

Частиною 1 ст.170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР за фактом дорожньо-транспортної пригоди.

З матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що вилучений автомобіль зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Таким чином, дослідження та збереження транспортного засобу має важливе значення для кримінального провадження, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, визначеним у ст.170 КПК України, оскільки прямо стосується предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні. Вказані обставини є достатніми підставами, які передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту майна.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, наслідки арешту майна, зважаючи на те, що таке обмеження права власності є розумним та виправданим, приходжу до висновку, що клопотання є обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173 КПК України, -

постановив:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на автомобіль «Мерседес-Бенц Віто» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) та який знаходиться на території майданчику тимчасового утримання транспортних засобів у м. Львів, по вул. Суботівська, 13а, із забороною здійснювати будь-які ремонтно-відновлювальні роботи, знищення або відчуження вказаного автомобіля.

Зобов`язати слідчого повідомити заінтересованих осіб про накладення арешту на майно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1