УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 р.
м. Київ

справа № 183/6393/15

провадження № 51-6177 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки с. Керносівка Новомосковського району
Дніпропетровської області, яка мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

засудженої за вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 317 КК України.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2016 року ОСОБА_6 засуджено:
- за ч. 1 ст. 307 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;
- за ч. 2 ст. 309 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 2 ст. 317 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за вказаним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2013 року, ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців 6 днів з конфіскацією майна.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року:
- вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 317 КК України та за ч. 1 ст. 307 КК України (за епізодом від 01.09.2015) скасовано, кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 307 КК України (за епізодом від 01.09.2015) закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 у суді й вичерпанням можливості їх отримати; за ч. 2 ст. 317 КК України - на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю у діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення;
- за епізодом від 08.09.2015 дії ОСОБА_6 перекваліфіковано з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 307 КК України, та призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- за ч. 2 ст. 309 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за вказаним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2013 року, ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 20 днів з конфіскацією майна.
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із постановленим щодо ОСОБА_6 рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень й особі засудженої, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що апеляційний суд постановив рішення, яке не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема, безпосередньо не дослідивши усіх наданих стороною обвинувачення доказів, провівши лише часткове їх дослідження, надав доказам іншу оцінку, що призвело до безпідставного закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 в частині її обвинувачення за ч. 1 ст. 307 (за епізодом від 01 вересня 2015 року), ч. 2 ст. 317 КК України. При цьому суд апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги належним чином не перевірив, вказівок суду касаційної інстанції, викладених в ухвалі від 31 серпня 2017 року, не виконав.
До початку судового розгляду перший заступник прокурора Дніпропетровської області відмовився від касаційної скарги, поданої прокурором, який брав участь у суді першої інстанції, та просив закрити касаційне провадження.
Оскільки прокурор відмовився від поданої касаційної скарги, а іншими учасниками судового провадження вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року щодо ОСОБА_6 у касаційному порядку не оскаржені, касаційне провадження підлягає закриттю на підставі ст. 432 КПК України.
Керуючись статтями 432, 433, 434, 441 ч. 4 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року щодо ОСОБА_6 закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3