Справа № 203/1827/18
Провадження № 1-кп/0203/171/2019
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.03.2019Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю :

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000909 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Улан-Уде Російської Федерації, громадянки України, маючої середню освіту, пенсіонерка, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої за ч. 2 ст. 125 КК України.

ВСТАНОВИВ:

11.04.2018 приблизно о 18-15 год. у дворі будинку АДРЕСА_2 у ОСОБА_4 виник словесний конфлікт з ОСОБА_7 в ході якого у ОСОБА_4 на ґрунті особистих неприязних стосунків виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень останній, реалізовуючи який, штовхнула її обома руками у спину, потім нанесла їй один удар правою рукою потилиці. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, в той час коли ОСОБА_7 знаходилась спиною до ОСОБА_4 , остання нанесла їй три удари рукою по спині та один удар рукою по потилиці. Потім ОСОБА_4 схопила ОСОБА_7 руками за волосся та почала тягнути її у бік виходу з вказаного двора, штовхнувши її обома руками в грудь, від чого ОСОБА_7 впала на землю. Далі, піднявшись з землі ОСОБА_7 присіла на лавочку, а ОСОБА_4 в цей час, близько 18-17 год. підняла з землі скляну пляшку та нанесла нею ОСОБА_7 один удар зверху в область задньої частини голови, чим заподіяла ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді: забійної рани в тім`яній області ліворуч, що спричинило від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, що згідно висновку експерта №1387е від 16.05.2018 відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні.
На підставі викладеного ОСОБА_4 , обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнала в повному обсязі і обставини викладені в обвинувальному акті підтвердила. Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_7 визнала частково, а саме вважає спів мірною та справедливою суму компенсації за отриману матеріальну шкоду 41,30 грн., моральну 1000грн.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні обставини, викладені в обвинувальному акті підтвердила та просила суд цивільний позов, який було 04.07.2018 уточнено, про стягнення з ОСОБА_4 суми матеріально шкоди 857,05 грн., 10 000 грн. надання правової допомоги, суму моральної шкоди 20 000 грн., та суму судового збору 704,80 грн. задовольнити в повному обсязі.

Визнавальні показання в ході судового засіданняобвинуваченої ОСОБА_4 у скоєнні нею інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України також підтверджується письмовими матеріалами провадження:

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.04.2018.

/ Т.1, а.с. 6-7/;

- Протоколом огляду місця події від 11.04.2018 з фототаблицею, а саме проводився огляд місцевості розташованої за адресою: м. Дніпро, пр. Пушкіна, 51А.

/Т.1, а.с. 8-11/;

- Висновком експерта №573 від 17.05.2018 згідно якого, на скляній пляшці з-під пива, вилученій з місця події встановлена наявність крові людини та не виключена можливість домішку крові, у зазначеному об`єкті від потерпілої ОСОБА_7 , оскільки один із виявлених антигенів, тобто антиген Н, властивий її груповій характеристиці крові.

/Т.1, а.с. 21-23/;

-Висновком експерта №572 від 17.05.2018 згідно якого, на двох марлевих тампонах зі змивами, вилучені з місця події встановлена наявність крові людини та не виключена можливість походження крові, у зазначених об`єктах від потерпілої ОСОБА_7 , оскільки один із виявлених антигенів, тобто антиген Н, властивий її груповій характеристиці крові.

/Т.1, а.с.29-31/;

-Постановою про визнання речових доказів, від 21.05.2018, а саме скляна плашка зі слідами речовини бурого кольору та два зразка речовини бурого кольору.

/Т.1, а.с.32/;

-Актом судово-медичного дослідження №1119 від 19.04.2018, згідно якого за даними медичної документації та при огляді ОСОБА_7 у останній виявлені тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани у лівій тім`яній області, що спричинено від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в термін, на який вказую обстежена. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

/Т.1, а.с.39-40/;

.

-Протоколом слідчого експерименту від 08.05.2018 з фототаблицею, який проводився у присутності понятих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

/Т.1, а.с. 45-49/;

-Висновком експерта №1387е від 16.05.2018.

/Т.1, а.с.51-53/;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.04.2018 згідно якого, потерпіла ОСОБА_7 впізнала жінку на фотознімку №2, як ту, яка 11.04.2018 знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , спричинила їй тілесні ушкодження.

/Т.1, а.с.54-55/;

-Постановою про визнання речових доказів від 17.05.2018, а саме диск з відеозаписом.

/Т.1, а.с.83/;

Наведені вище докази по суті співпадають, не суперечать один одному, а тому суд визнає їх достовірними, належними та допустимими.

Під час розгляду кримінального провадження суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості такими, що вірно відображають фактичні обставини даної справи, у зв`язку із чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину.

Підводячи підсумок викладеному суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої, яка виразилась заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Так, обтяжуючих відповідальність обвинуваченої ОСОБА_4 обставин судом не встановлено.
В якості пом`якшуючих відповідальність обставин суд визнає щире каяття, визнання вини.
Крім того, суд також враховує і те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку в психіатра не перебуває, критично відноситься до вчиненого, розкаялась, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, враховуючи думку прокурора, потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні обвинуваченій, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе не в умовах ізоляції її від суспільства із призначенням покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу.
Судом встановлено, що скоєне обвинуваченою кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.125 КК України, віднесено до злочинів невеликої тяжкості.
Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш судовий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчиненню нею нових злочинів.
При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження вчинення нових злочинів, а також те, що призначене судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових злочинів.
Суд приходить до твердого переконання, що за наведених обставин і призначення саме таких виду та розміру основного покарання мета та індивідуалізація покарання буде досягнута.

За змістом ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру цивільного позову, задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 в частині про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі.
Ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Суд приходить до висновку, що цивільний позов про стягнення 20 000грн моральної шкоди є завищеним, позов необхідно задовольнити частково, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», приймаючи до уваги глибину, характер, тривалість та обсяг фізичних, душевних і моральних страждань, перенесених потерпілою, тривалість лікування і вимушених змін в організації життя, наслідки отриманої травми, вік потерпілої, принцип співмірності, враховуючи інші конкретні обставини по справі, суд оцінює в розмірі 1 000 грн. При цьому суд також виходить із загальних засад кримінального провадження - принципів верховенства права, рівності перед законом і судом, принципу поваги до людської гідності, змагальності та доведеності перед судом переконливості поданих доказів. Суд приходить до твердого переконання, що визначений розмір завданої моральної шкоди є достатнім і співмірним.
Щодо вирішення питання по розміру процесуальних витрат понесених позивачем на правову допомогу, то суд виходить із тих міркувань , що до таких витрат належать витрати на правову допомогу. Правовою підставою відшкодування таких витрат є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що з одного боку процесуально підтверджують надання правових послуг представником, а з іншого боку свідчать про сплату вартості зазначеної правової допомоги.
Згідно ст.ст. 26, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до Цивільного процесуального кодексу України закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу за умови дотримання вимог ст. 137 ЦПК України. Згідно з даною статтею ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 4 статті 137 ЦПК України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до вимог діючого законодавства єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. Діючим законодавством перед

бачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, між потерпілою ОСОБА_7 та ТОВ «Юридична фірма «Цитадель» 13.06.2018 було укладено договір про надання останній правової допомоги ( т.2 а. п. 32-33), та згідно угоди отримав за свої послуги суму у розмірі 10 000 грн., що підтвердила у судовому засіданні позивач та стверджено документально ( том 2 а.к.п. 34), що відповідає ст. 124 КПК Українита ст. 137 ЦПК України. Наявність наданого стороною позивача доказу, який міститься у матеріалах справи, дає можливість суду визначити відповідність понесених стороною витрат наданій правовій допомозі.
З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства суд приходить до висновку про наявність підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_7 в цій частині про стягнення на її користь витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.
Також, підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 сплачений судовий збір за позовними вимогами про стягнення моральної шкоди у розмірі 704,80грн.
Речові докази по даному кримінальному провадженню підлягають розподілу відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 :
- на відшкодування матеріальної шкоди 857,05 грн.;
- на відшкодування витрат на правову допомогу адвоката в сумі 10 000грн.;
- на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.;
- на відшкодування сплаченого судового збору 704,80грн.
Речові докази :

- Скляна пляшка зі слідами речовини бурого кольору та два зразка речовини бурого кольору - знищити;
- Диск з відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1