ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2049/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/352/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних справах

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

засудженого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 01.03.2019 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, засудженого 30.11.2015 року Голопристанським районним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі та замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, що становить 2 (два) роки 6 (шість) місяців 17 (сімнадцять) днів, більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_7 остаточно став на шлях виправлення та виховання, а тому заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 , яка брала участь при розгляді клопотання в суді першої інстанції, просить ухвалу скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом першої інстанції не дано належної оцінки доказам у їх сукупності, зокрема відомостям про особу засудженого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, через незначний проміжок часу після звільнення з місця позбавлення волі вчинив умисний особливо тяжкий злочин, спрямований на позбавлення життя людини за обтяжуючих обставин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 12.02.2016 року засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення з 28.11.2014 року по 08.02.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що вказує на зарахування значного періоду у строк відбування покарання, який особа фактично не відбував у місцях позбавлення волі. Висновки суду першої інстанції щодо сумлінного ставлення засудженого ОСОБА_7 до праці, дбайливого ставлення до майна колонії, належного догляду і використання предметів за призначенням, належного зовнішнього вигляду та підтримки спального місця у належному стані, не повною мірою відповідають дійсності, а посилання суду на те, що ОСОБА_7 приймає участь в санітарно-побутовій секції відділення, долучається до ремонтних робіт в установі, з грудня 2018 працює кочегаром у котельні на безоплатній основі як на підставу для можливості заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким, вважає недоречним, оскільки це є обов`язком засудженого. Вказує, що за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_7 взагалі не працював, виконував роботу на безоплатній основі безпосередньо перед поданням заяви до суду, тобто нетривалий час. Крім того, засуджений знехтував можливістю бути офіційно працевлаштованим за строковим трудовим договором на контрагентських об`єктах через небажання працювати, а тому намагається лише пристосуватися до вимог режиму, з метою уникнення від призначеного покарання за вироком суду та переведення на пом`якшувальні умови до місць обмеження волі. Крім того, до ОСОБА_7 під час відбуття призначеного покарання застосовувалося дисциплінарне стягнення, спілкується з засудженими різної спрямованості, що негативно характеризує його особу. В матеріалах справи відсутня інформація, що засуджений приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, підвищує наявний загальноосвітній рівень та вдосконалює наявні професійно-технічні навички. Відповідно до характеристики засуджений. Просить ухвалу скасувати з постановленням нової ухвали, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

У судовому засіданні засуджений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, повторно дослідивши письмові докази в порядку ч. 3 ст. 404 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.

Відповідно до роз`яснень, які викладено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як слідує зі змісту роз`яснень вищевказаної постанови, положення про те, що засуджений став на путь виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_7 з 29.11.2014 року відбуває покарання за вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 30.11.2015 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до позбавлення волі строком на 8 років.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 12.02.2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 28.11.2014 року по 08.02.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Кінець строку відбування покарання 18.09.2021 року.

На даний час ОСОБА_7 відбув більш ніж 2/3 строку покарання, що надає йому право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України.

Однак колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам, які характеризують особу засудженого в цілому та його поведінку під час відбування покарання в їх сукупності.

Оцінюючи вищенаведені обставини апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Так, незважаючи на те, що засуджений за час відбування покарання 7 разів заохочувався керівництвом установи за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку, до нього також застосовувалось дисциплінарне стягнення у виді суворої догани за нетактовну поведінку та самовільне залишення строю.

За весь час відбування покарання ОСОБА_7 не був працевлаштований, спілкується з засудженими різної спрямованості.

Відповідно до ч. 6 КВК України - виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

За змістом кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.
Ставлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній трудовій колонії.
Під час апеляційного розгляду не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах обмеження волі за таких обставин, коли ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не працював, соціально-виховною роботою, загальноосвітнім, професійно-технічним навчанням не займався, спілкувався з засудженими різної спрямованості, притягався до дисциплінарної відповідальності, будучи засудженим за особливо тяжкий злочин проти життя людини та відбуваючи покарання з 2014 року, заохочення почав отримувати лише наприкінці 2016 року, не більше 2-3 заохочень на рік.

Оцінюючи вказані відомості про особу засудженого та ставлення його до праці за час відбування покарання у сукупності, колегія суддів вважає, що навіть з урахуванням наявності заохочень засудженого під час відбуття ним покарання, процес його виправлення не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги визнаються апеляційним судом достатніми для її задоволення, оскільки матеріали справи не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 407, п. 4 ч. 1 ст. 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 01.03.2019 року про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі відносно ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну йому невідбутої частини покарання, призначеного вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 30.11.2015 року більш м`яким .

Ухвала набирає законної сили негайно та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: три підписи
З оригіналом згідно:

Суддя підпис ОСОБА_2