Провадження № 1-кп/520/384/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.12.2018 року м.Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 189 ч.4, 146 ч.3, 185 ч.5, 28 ч.3, 357 ч.3, 187 ч.4, 187 ч.2, 263 ч.1 КК України; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 189 ч.4, 146 ч.3, 185 ч.5, 28 ч.3, 357 ч.3, 187 ч.4, 185 ч.3, 263 ч.1, 309 ч.1 КК України; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 189 ч.4, 146 ч.3, 185 ч.5, 28 ч.3, 357 ч.3, 187 ч.4, 187 ч.2, 125 ч.1, 186 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинуваченим обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено до 01.01.2019 року.

Згідно до ст.331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думку прокурора, захисників та обвинувачених, суд вважає, що термін тримання під вартою обвинувачених підлягає продовженню на два місяця, з наступних підстав.

З урахуванням даних, які містяться в наданих суду матеріалах, суд вважає доведеним обґрунтованість підозри про вчинення обвинуваченими вказаних кримінальних правопорушень.

Крім того, при вирішенні цього питання також належить прийняти до уваги п. 57 рішення ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» від 29 серпня і 24 жовтня 1997 року, згідно до якого наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення.

А також рішення ЄСПЛ по справі «Мюрей проти сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, в якому зазначено, що факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального розслідування, тобто факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку.

Крім того, слід врахувати правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, досягнення цілей якого і є тримання під вартою.

Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 є громадянами іншої держави, не працюють, не мають законного джерела прибутку, не мають

місця реєстрації та проживання на території України, тобто враховуючи міцність соціальних зв`язків обвинувачених, раніше судимі, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В зв`язку з викладеним суд вважає ризики, передбачені ч.1 п.п. 1, 4, 5 ст. 177 КПК України, доведеними у відношенні кожного з обвинувачених.

При вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , суд також враховує, що питання розумності строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Питання чи розумно залишати обвинуваченого під вартою повинно оцінюватися в кожному конкретному випадку у відповідності до його особливостей. Тримання під вартою є виправданим лише у разі наявності чітких ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості (рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі Нечипорук і Йонкало проти України).

Крім того, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистості, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладених в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

В зв`язку з викладеним, суд вважає, що в даній кримінальній справі, на час вирішення вказаного питання, з урахуванням викладених в ухвалі обставин кримінального провадження, суспільний інтерес переважає над особистими інтересами обвинувачених.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України - не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-317, 331 ч.3, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ОУВП УДПтС України в Одеській області (№21) на два місяці, тобто до 12.02.2019 року.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в ОУВП УДПтС України в Одеській області (№21) на два місяці, тобто до 12.02.2019 року.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в ОУВП УДПтС України в Одеській області (№21) на два місяці, тобто до 12.02.2019 року.

Ухвала припиняє свою дію 12.02.2019 року та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2