Постанова
Іменем України

24 січня 2019 року
м. Київ
справа № 166/1504/16-к
Провадження № 51- 7879 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
в режимі відеконференції
представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
та потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000236 щодо
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Глухи Старовижівського району Волинської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,
за касаційними скаргами захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_13 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 21 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 27 червня 2018 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 21 липня 2017 року ОСОБА_13 засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України на 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Стягнуто із засудженого ОСОБА_13 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь: потерпілої ОСОБА_11 39242, 41 грн.; потерпілої ОСОБА_15 39569, 50 грн.
Скасовано арешт, накладений на автомобіль марки «Тойота Авенсіс», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 .
Арешт накладений на будинок, який розташований у АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_13 , залишено в силі з метою забезпечення цивільних позовів.
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 27 червня 2018 року зазначений вирок залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_13 визнаний винуватим у тому, що він 27 квітня 2015 року приблизно о 01 год. 20 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Тойота Авенсіс», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Доманово-Ковель», зі сторони м. Ковель в напрямку смт. Ратне у с. Видраниця Ратнівського району, порушив п.п. 2.3 (б), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, проявив неуважність, маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду на своїй смузі руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив зіткнення з скутером марки «Самбур» без номеру, під керуванням ОСОБА_16 , що рухався по правій смузі в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водію скутера ОСОБА_16 та пасажиру ОСОБА_17 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження що призвели до їх смерті.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_13 порушують питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції,через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначають про безпідставну відмову у задоволенні клопотання сторони захисту. Наголошують, що порушено право на захист ОСОБА_13 , оскільки апеляційний суд відмовляв у дослідженні доказів невинуватості. Вважають, що всі слідчі дії, які проводились після 21 вересня 2017 року є незаконними, а встановлені ними докази недопустимими. Повідомляють, що судом апеляційної інстанції не взяті до уваги та не перевірені докази про відшкодування шкоди потерпілим. Наголошують, що резолютивну частину ухвали оголошено без ОСОБА_13 , чим порушено вимоги КПК України, оскільки йому не були роз`яснені його права. Стверджують про незаконний склад апеляційного суду, оскільки безпідставно було замінено суддів.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_14 в інтересах засудженого ОСОБА_13 порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що вироком не встановлено місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а суд першої інстанції ухвалив вирок на припущеннях. Вказує, що ДТП сталося за межами населеного пункту, тому немає порушення швидкісного режиму та перевищення швидкості. Стверджує, що суд першої інстанції не з`ясував хто створив аварійну ситуацію. Наголошує, що не враховано тяжкий стан алкогольного сп`яніння водія скутера та пасажира і чи міг цей стан призвести до дорожньо-транспортної пригоди. Не встановлено дії кожного з учасників ДТП, що призвели до тяжких наслідків. Повідомляє, що потерпілим повністю відшкодована шкода, що підтверджується нотаріально завіреними заявами, на що апеляційний суд уваги не звернув. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки апеляційний суд не перевірив належним чином його доводи.
Позиції учасників судового провадження
Захисники засудженого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали доводи, викладені у касаційних скаргах.
Представники потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 заперечили проти задоволення касаційних скарг сторони захисту.
Прокурор доводи касаційних скарг вважає безпідставними.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Таким чином, переглядаючи судові рішення, суд касаційної інстанції виходить із встановлених судами фактичних обставин справи.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказаних вимог при постановленні вироку судом дотримано.
Висновки про винуватість ОСОБА_13 у вчиненні злочину за який його засуджено, за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував дослідивши і проаналізувавши показання самого засудженого, свідків, потерпілих та процесуальні докази у провадженні.
Засуджений ОСОБА_13 в судовому засіданні факт ДТП підтвердив, однак вину не визнав, зазначив, що пригода сталася за межами населеного пункту в момент роз`їзду з іншим автомобілем, скутера, який рухався без освітлення ближче до осьової, не бачив.
Разом із тим такі показання обвинуваченого спростовуються сукупністю зібраних та досліджених судом доказів.
Зокрема, проаналізовані судом показання свідка ОСОБА_18 безпосереднього очевидця пригоди, який повідомив, що в межах населеного пункту села Видраниця, на його очах відбулося зіткнення автомобіля і мопеда. Він, як водій, рухався автомобілем у сторону Ковеля та на відстані 600 700 метрів помітив мопед з тьмяним світлом, однією фарою, а позаду нього рухалися два автомобіля, один під керуванням обвинуваченого ОСОБА_13 , відстань між ними 200 метрів. Позаду нього на відстані 1-2 метри автомобіль не гальмуючи в`їхав на мопед. Він рухався із швидкістю 80 км/год, визначити швидкість автомобіля, що вчинив ДТП не може. Мопед рухався візуально 1 м від обочини проїжджої частини в сторону смт. Ратне, на швидкості приблизно 15 км/год, рівно. Обвинувачений ОСОБА_13 говорив, що він не побачив скутера. Ствердив, що приймав участь у слідчому експерименті у квітні 2016 року, який підписав і зміст його повністю підтримує.
Взяті до уваги і показання свідка ОСОБА_19 пасажира автомобіля під керуванням ОСОБА_13 , який вказав, що знаходився на задньому сидінні. ДТП сталася в межах населеного пункту с. Видраниця за 150 200 метрів до знаку закінчення населеного пункту. Зіткнення скутера і автомобіля відбулося після проїзду зустрічного автомобіля, без гальмування з включеним ближнім світлом.
Здійснено посилання судом і на показання свідка ОСОБА_20 , який повідомив, що знаходився в якості пасажира на передньому сидінні в автомобілі, що рухався із швидкістю 70-80 км/год під керуванням ОСОБА_13 ДТП відбулось в межах населеного пункту с. Видраниця. Приймав участь у слідчому експерименті в серпні 2015 року. Ствердив, що підтримує зміст протоколу проведення слідчого експерименту, де є його підпис.
Досліджено судом і протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.04.2015 року із фототаблицями до нього та схемою і переглянуто відеозапис, з яких, крім іншого, убачається, що на правому узбіччі дороги в напрямку м. Ковель до смт. Ратне в с. Видраниця Ратнівського району, знаходиться дорожній знак 1.23.2 ПДР, а також тіла потерпілих, пошкоджені скутер« Сабур» та автомобіль «Тойота Авенсіс».
Проаналізовано судом і показання свідка ОСОБА_21 , який складав протокол огляду місця події від 27.04.2015 року ДТП в с. Видраниця та схему до нього і зазначив, що зміст протоколу відповідає тим обставинам, що мали місце і підтримує його. Заміри проводилися рулеткою. Також, проводив слідчий експеримент 25.11.2016 року відповідно до вимог КПК України.
Взято до уваги і показання свідка ОСОБА_22 - понятого при проведенні огляду місця дорожньо транспортної пригоди 27.04.2015 року, який зазначив що повністю підтверджує дані зазначені в протоколі.
Правильно покладено в основу вироку і протоколи слідчих експериментів від 13 серпня 2015 року за участю свідка ОСОБА_20 та понятих, від 11.04.2016 року за участю свідка ОСОБА_18 в ході яких встановлено, що швидкість скутера при ДТП становила 2 км/ год, автомобіля 80 км/год. та протокол слідчого експерименту від 25.11.2016 року, в ході якого встановлено, що відстань від заднього колеса скутера до переднього звісу автомобіля « Тойота Авенсіс» становить 33,7 м ,тобто відстань коли із робочого місця водія автомобіля видно задню частину скутера.
Обґрунтовано здійснено посилання і на показання свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 понятих при проведенні слідчих експериментів. Кожен із них підтримав дані зазначені у відповідних протоколах.
Судом зазначені і показання слідчого ОСОБА_26 , який був допитаний у якості свідка та повідомив, що розслідував кримінальне провадження, підтримує всі складені ним процесуальні документи, в тому числі протоколи слідчих експериментів від 13.08.2015 року, 26.11.2015 року., 11.04.2016 року. Ствердив, що учасники слідчого експерименту підписували протокол в той же день, а зауваження до нього писали пізніше 20.08.2015 року. В ході слідчого експерименту встановлено, що видимість скутера при увімкнених задніх габаритах на ньому становить 83,5 метра, 38,5 метра видимість небезпеки, 50,1 метр видимість силуету на скутері без увімкненого світла на ньому, 66,6 метра відстань загальної видимості відповідно до швидкості обвинуваченого ОСОБА_13 . Заміри проводилися з прив`язкою до знаку «Закінчення населеного пункту» з огляду місця події від 27.04.2015 року, який був у наявності при проведенні цієї слідчої дії.
Взято до уваги і висновок експерта та фототаблиці до нього, яким встановлено, що робоча гальмова система автомобіля марки «Toyota Avensis», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент експертного огляду з технічної точки зору, знаходилась у працездатному стані. Цей висновок в судовому засіданні підтвердив і експерт ОСОБА_27 .
Доводи сторони захисту про нез`ясування хто створив аварійну та не встановлення дії кожного з учасників ДПТ, що призвели до тяжких наслідків не ґрунтуються на матеріалах справи та спростовуються висновками інженерно- транспортної експертизи, відповідно до якої в заданій дорожній ситуації з технічної точки зору водій автомобіля марки «Toyota Avensis», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_13 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 12.3,12.4 ПДР, тобто повинен був керувати транспортним засобом зі швидкістю не більшою 60 км/год і з моменту об`єктивного виявлення руху скутера в попутному напрямку по його смузі руху, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та висновками комісійної судової авто технічної експертизи дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди відповідно до якої у ситуації, що розглядається, водій автомобіля марки «Toyota Avensis», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_13 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 12.4,п.12.2 і п.12.3 ПДР, а саме: рухатися зі швидкістю не більшою 60 км/год, а в момент виникнення небезпеки для руху ( з моменту можливого виявлення скутера на проїзній частині), негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.
Здійснено судом посилання і на довідку Волинського обласного центру з гідрометеорології від 29.03.2016 року, відповідно до якої 27 квітня 2015 року в с. Видраниця Ратнівського району у період з 01 години до 02 години за даними найближчої метеостанції Світязь, спостерігалась мінлива хмарність, без опадів, видимість 10 км.
Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, в тому числі пояснення обвинуваченого щодо відсутності в його діях порушень ПДР, показання свідків, протоколи слідчих експериментів, висновки експертиз, суд дав їм належну оцінку.
Сукупність зібраних у справі та належним чином досліджених у судовому засіданні доказів, доповнюють один одного та у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого правопорушення.
З достатньою повнотою суд перевірив в судовому засіданні доводи засудженого про його невинуватість, критичний аналіз окремих доказів належним чином мотивований.
У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви за яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_13 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, які знаходяться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої спричинено смерть потерпілих. Дії винного правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 286 КК України.
Суд дотримався вимог ст. ст. 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розглянуті у відповідності до вимог КПК України.
Доводи про незаконний склад апеляційного суду безпідставні та спростовуються матеріалами провадження, з яких убачається що згідно з розпорядженням керівника апарату, на підставі службової записки судді-доповідача, відповідно до пунктів 2.3.25, 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 4.2., п. 4.2.1. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Апеляційному суді Волинської області, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, та замінено суддів ОСОБА_28 у зв`язку з перебуванням у відпустці, а ОСОБА_29 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (а.к.п. 286 том №3).
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було визначено колегію суддів: доповідач ОСОБА_30 , судді ОСОБА_31 , ОСОБА_32 (а.к.п.287 том №3).
Доводи сторони захисту про те, що апеляційний суд, у порушення вимог закону, оголосив резолютивну частину ухвали у відсутність ОСОБА_13 , разом із тим мав би відкласти оголошення у зв`язку із хворобою обвинуваченого, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 418 КПК України, судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються, проголошуються, видаються, роз`яснюються або надсилаються учасникам судового провадження в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу.
Статтею 376 КПК України передбачено, що судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Таким чином відкладення проголошення судового рішення після виходу суду з нарадчої кімнати чинним КПК України не передбачено.
Доводи сторони захисту про не взяття до уваги факту відшкодування шкоди при вирішенні питання про залишення без зміни міри покарання ОСОБА_13 безпідставні, оскільки, покарання призначено з урахуванням всіх обставин справи, даних про особу винного, ступеня тяжкості вчиненого злочину та наслідків, що настали, а також думки потерпілих, які наполягали на суворому покаранні.
Всі доводи щодо незаконності засудження, в тому числі, щодо істотних порушень вимог КПК України, недопустимості доказів, які аналогічні доводам апеляцій сторони захисту, належно перевірені апеляційним судом, на них надано вмотивовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовною підставою для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційних скарг відсутні.
Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, суд
ухвалив:
вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 21 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 27 червня 2018 року щодо ОСОБА_13 залишити без зміни, а касаційні скарги захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_33