ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/2291/17
Провадження № 1-кп/210/130/18

"05" грудня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001349 від 18.05.2017 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Зеленодольськ, громадянки України, не одружена, освіта середня-спеціальна, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима

1) 13.02.2017 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком в 1 рік,

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:
18.05.2017 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , підійшла до раніше невідомої їй малолітньої ОСОБА_6 , з якою почала розмовляти. В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на таємне заволодіння чужим майном, а саме сережками, виготовленими з дорогоцінного металу золото, які були одягнені на вухах малолітньої ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом відволікання уваги, з вух останньої таємно заволоділа сережками, виготовленими з дорогоцінного металу золото, загальною вагою 1 гр., 585 проби, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1665 від 30.05.2017 року складає 2186,66 грн. та які належать матері малолітньої ОСОБА_8 , після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на свою користь, чим завдала потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнала та повністю підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, у скоєному щиро кається, просила суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні присутня не була, надала до суду заяву про розгляд кримінального провадження без її участі. Покарання просила призначити на розсуд суду, претензій матеріального чи морального характеру немає.

Відповідно до положень ст. 325 КПК України суд визнає за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за відсутності потерпілої, враховуючи беззаперечну позицію учасників кримінального провадження та її заяву про це.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 підтримав позицію підзахисної щодо обмеження обсягу дослідження доказів у даному кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченої, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_4 .

Дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної, межі, установлені санкції статті КК України.

Згідно ст. 66 КК України, пом`якшуючою її відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Згідно ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання , не встановлено.

Суд, обираючи вид покарання ОСОБА_4 , враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (Т.2 а.п. 83, 84), за місцем проживання характеризується задовільно (Т.2 а.п. 85), має на утриманні двох малолітніх дітей (Т.2 а.п. 86, 87), є матір`ю одиначкою (Т.1 а.п.248), шкода потерпілій відшкодована в повному обсязі (Т.1 а.п. 86), раніше судима (Т.2 а.п. 79 -81), досліджені в ході судового розгляду обставини справи, дані про особу обвинуваченої, відношення до вчиненого, поведінку після вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, думку сторони обвинувачення, суд вважає за необхідне призначити їй покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Також, суд враховує, що 13.02.2017 року вироком Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 вчинила злочин за ч. 2 ст. 185 КК України фактично не відбувши призначене покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 13.02.2017 року. Отже, остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити за правилами ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Суд вважає, що підстав для застосування обвинуваченій ОСОБА_4 , ст. 69, 75 КК України не вбачається.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, та у розумінні ст. 50 КК України, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобіганню вчиненню нею нових злочинів.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.05.2017 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII у строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.

Отже, обвинуваченій ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII слід зарахувати у строк відбуття покарання період з 19 травня 2017 року по 04 грудня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому, застосовуючи до обвинуваченої положення ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції внесеними згідно із Законами № 838-VIII від 26.11.2015 року, суд керується положеннями ст. 5 Кримінального кодексу України, а саме частини другої, згідно якої закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Згідно із ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-УІІІ, суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.

У разі якщо до винесення вироку строк попереднього ув`язнення, відбутий особою, перевищуватиме співвідношення, визначене абзацом першим цієї частини, максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений Особливою частиною цього Кодексу для злочину (злочинів), у якому (яких) підозрюється така особа, така особа має бути негайно звільнена судом з-під варти за ініціативою суду або за ініціативою особи, яка звільняється, або її захисника (законного представника) чи прокурора. Таке звільнення допускається на стадії судового розгляду кримінального провадження і на стадії досудового розслідування такого кримінального провадження».

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено, матеріальну шкоду відшкодовано.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте ОСОБА_4 покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 13.02.2017 року за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням, з 19 травня 2017 року по 04 грудня 2018 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 19 травня 2017 року.

ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти в залі суду як таку, що відбула призначене покарання.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченій ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою скасувати.

Речові доказі :

- грошові кошти вилучені в загальній сумі 270,00 грн. (двісті сімдесят гривень) купюрами номіналом: 200,00 (двісті) гривень 1 шт. серії УМ2909615; 50,00 (п`ятдесят) гривень 1 шт. серія СЗ5801822; 10,00 (десять) гривень 2 шт., серіями ПЕ2676661, ПД6597607 (в одному паперовому пакеті), які передані на зберігання до УФЗБО ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція №000426) після набрання вироком законної сили, звернути в дохід держави;

- одну сережку, яка виготовлена з дорогоцінного металу золота, вагою 0,5 г, 585 проби з камінцем білого кольору, яка передана на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , після набрання вироком законної сили, залишити у власності останньої.

Матеріали кримінального провадження №0001349 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №210/2291/17, провадження №1-кп/210/130/18.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1