Справа № 146/414/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2018 р. смт Томашпіль Вінницької області

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Томашпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № № 0000035 від 1 лютого 2018 року на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колоденка, Томашпільського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, працюючого в Подільській дистанції електропостачання на посаді електромонтера контактної мережі ЕЧК-38 ст. Вапнярка, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

до якого не застосовано запобіжний захід,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.
23 січня 2018 року біля 18 години ОСОБА_4 , прийшов до будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_2 в якому тимчасово проживав ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 та його сином ОСОБА_8 , та який на праві власності належить ОСОБА_8 . Виявивши те, що вхідні двері даного будинку відчинені, останній відчинив вхідні двері, після чого зайшов всередину. Зайшовши всередину будинку побачив в одній із кімнат ОСОБА_7 з сином ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , який спав на дивані, та до якого останній відразу почав кричати. В цей час прокинувся ОСОБА_6 під час чого між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла словесна суперечка в ході якої ОСОБА_4 умисно, не маючи наміру на заподіяння смерті, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , бажаючи їх настання, взявши із власного будинку в праву руку заздалегідь заготовлену сапу з дерев`яним держаком, наніс останньому три удари в область голови, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, правобічної хронічної субдуральної гематоми в тім`яній ділянці, саднів волосяної частини голови з циклічним синдромом і лівостороннім геміпарезом (зниження рухів лівими кінцівками), які згідно висновку експерта № 20 від 16 лютого 2018 року за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які являли собою загрозу для життя потерпілого на час їх спричинення та в подальшому клінічному перебігу.

За вказані суспільно небезпечні винні діяння ОСОБА_4 визнається судом винуватим, його діяння суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою винність в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, і вважає, як і інші учасники судового процесу за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом та допитом потерпілого.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом обвинуваченого та потерпілого, а також оглядом характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, цивільний позов по справі не заявлено.

По суті пред`явленого обвинувачення обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що в січні 2018 року прийшов додому з роботи, та побачив, що на дверях літньої кухні зірваний замок. Зайшовши всередину, він виявив, що зникла мотокоса. Після цього обвинувачений викликав працівників поліції та повідомив про вчинення крадіжки. На наступний день, прийшовши з роботи, він побачив, що замок на літній кухні знову зірваний. В крадіжці обвинувачений запідозрив ОСОБА_6 , так як він неодноразово приходив до нього і обвинувачений давав йому продукти харчування, оскільки потерпілий не має за, що проживати. Далі обвинувачений пішов до ОСОБА_9 додому, так як знав, що ОСОБА_6 мав бути в нього. Коли зайшов до будинку ОСОБА_9 , то побачив, що ОСОБА_6 з ОСОБА_8 спали п`яні. В будинку він також побачив викрадений в нього раніше тюнер. Після цього ОСОБА_4 викликав працівників поліції.

На наступний день, прийшовши з роботи, обвинувачений знову побачив зірваний замок. Тоді він взяв дерев`яну палицю і пішов до будинку ОСОБА_9 , де повинен був бути ОСОБА_6 . Прийшовши до будинку ОСОБА_8 , він побачив потерпілого та ОСОБА_9 , які спали п`яні. Розбудивши ОСОБА_6 , обвинувачений наніс йому декілька ударів по голові дерев`яною палицею і пішов додому. Після цього до нього приїхали працівники поліції, які відібрали пояснення та вилучили палицю.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позицій.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що в 23 січня 2018 року він спав в будинку ОСОБА_7 в п`яному вигляді. Прийшов обвинувачений, який розбудив його, і почав наносити йому палицею удари по голові. В ході нанесення ударів він вибіг на двір і побіг до себе додому. Увечері від отриманих тілесних ушкоджень потерпілому стало погано. Зазначив, що претензій до ОСОБА_4 не має, просив не позбавляти волі обвинуваченого.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 суд приходить до висновку, що інкримінований обвинуваченому ОСОБА_4 злочин мав місце за встановлених обставин, останній винний у його вчиненні та підлягає покаранню в межах санкцій відповідної статті.

Мотиви призначення покарання.
Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Пом`якшуючими обставинами, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обтяжуючих обставин, згідно ст.67 КК України, судомне встановлено.

Згідно висновку досудової доповіді про ОСОБА_4 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк вважається можливим та не становить високої небезпеки для суспільства ( у тому числі окремих осіб).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні даного злочину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, просив не позбавляти волі останнього, згідно довідки селищного голови Вапнярської селищної ради ОСОБА_4 за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, згідно довідки Томашпільської ЦРЛ обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, враховуючи, пом`якшуючу обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробовуванням протягом іспитового строку.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання принципів встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Рішення щодо речових доказів.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Таким чином, сапу із робочою металевою частиною та дерев`яним руків`ям знищити.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік та шість місяців.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Долю речових доказів вирішити таким чином: сапу із робочою металевою частиною та дерев`яним руків`ям знищити.

Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1