КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 , в інтересах
ТОВ «ВКФ «Фарби України», на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та накладено арешт на земельну ділянку к.н. 8 000 000 000:91:050:0046, розташовану по вул. Українській, 6 в м. Києві, яка належить Київському індустріальному технікуму (Державний акт ЯЯ № 2080552) з цільовим призначенням - будівництво та експлуатація гуртожитку для студентів та житла дня працівників технікуму з забороною розпорядження, користування вказаною земельною ділянкою та зміни її цільового призначення.
В ухвалі слідчий суддя вказав, що вказана земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, а будівництво ЖК «Шевченківський квартал» здійснене самовільно, без відповідних дозвільних документів та на підставі завідомо підробленого офіційного документу, в який внесені неправдиві відомості про наявність містобудівних умов та категорійність будівництва, та дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки накладення арешту на майно сприятиме меті кримінального провадження, а не накладення може призвести до незворотніх наслідків.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_5 , в інтересах ТОВ «ВКФ «Фарби України», подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати арешт із земельної ділянки к.н. 8 000 000 000:91:050:0046 (Державний акт ЯЯ №2080552), розташованого по вул. Українській, 6 в м. Києві, яка належить Київському індустріальному технікуму з цільовим призначенням - будівництво та експлуатація гуртожитку для студентів та працівників технікуму із забороною розпорядження, використання та проведення будь-яких будівельних робіт.
Апелянт вказує, що правові підстави для накладення арешту на вказану земельну ділянку відсутні, оскільки не вказано жодної із зазначених ч.2 ст.170 КПК України підстав, а отже має місце істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що згідно п.3 ст. 409 КПК України є підставою для скасування або зміни судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0004620 від 08 травня 2014 року за ст. 356, ч. ч. 2, 4 ст. 190, ч. 3 ст. 212 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені, ч. 2, 4 ст. 190, ч. 3 ст. 212 КК України, є тяжким та особливо тяжким.
В кримінальному провадженні № 0004620 розслідуються обставини заняття земельної ділянки по вул. Українській, 6 в м. Києві, будівництва на ній ЖК «Шевченківський квартал» та умисного ухилення суб`єктами господарювання, задіяними в цьому будівництві, від сплати податків в особливо великих розмірах.
05 лютого 2019 року прокурор відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку к.н. 8 000 000 000:91:050:0046, розташовану по АДРЕСА_1 , яка належить Київському індустріальному технікуму (Державний акт ЯЯ № 2080552) з цільовим призначенням - будівництво та експлуатація гуртожитку для студентів та житла дня працівників технікуму, з забороною розпорядження, користування вказаною земельною ділянкою та зміни її цільового призначення.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2019 року зазначене клопотання було задоволено та накладено арешт на вказану земельну ділянку.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132,167,170,171,172,173 КПК України та бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для збереження речових доказів та можливої конфіскації майна.

Пунктами 1,3 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченого п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 вказаного Кодексу.
Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132,170,172,173 КПК України, перевіривши при цьому наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132,170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Висновки слідчого судді про арешт майна цілком доведені матеріалами кримінального провадження, специфікою розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій, та саме такого заходу як накладення арешту.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на зазначене майно.
А тому доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для арешту на земельну ділянку, не є переконливими.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність накладення арешту з потребами кримінального провадження.
Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Підстав для скасування ухвали слідчого судді, передбачених ст. 409 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника ОСОБА_5 , в інтересах ТОВ «ВКФ «Фарби України», на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2019 року, навіть з урахуванням усіх викладених в них доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та накладено арешт на земельну ділянку к.н. 8 000 000 000:91:050:0046, розташовану по вул. Українській, 6 в м. Києві, яка належить Київському індустріальному технікуму (Державний акт ЯЯ № 2080552), з цільовим призначенням - будівництво та експлуатація гуртожитку для студентів та житла дня працівників технікуму, з забороною розпорядження, користування вказаною земельною ділянкою та зміни її цільового призначення залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , в інтересах ТОВ «ВКФ «Фарби України» - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2167/2019
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_7
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1