Справа № 567/368/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за № 0000058 від 12 лютого 2016 року

по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого Рівненським міським судом Рівненської області 18.03.2014 року за ч.2 ст.186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.ст. 75,104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

сторонами кримінального провадження є:

прокурор ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_3

встановив

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим Рівненським міським судом Рівненської області 18.03.2014 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.ст. 75,104 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення не став, та до погашення чи зняття судимості у встановленому законом порядку, повторно вчинив умисний злочин при наступних обставинах.
Повторно, 10.02.2016 року, близько 20:00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заволодіння чужим майном, знаходячись в приміщенні гаража, який належить ОСОБА_5 , та розташований в АДРЕСА_2 , будучи у дружніх відносинах з останнім, зловживаючи довірою, шляхом добровільної передачі ОСОБА_5 , заволодів дисковою пилою марки «Інтерскол» ДП-190/1600М, вартістю 1537грн., що належала на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_5 , чим заподіяв останньому майнової шкоди на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 10.02.2016 року, близько 20:00 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні гаража, який належить ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_2 , будучи у дружніх відносинах з ОСОБА_5 та зловживаючи його довірою, заволодів його дисковою пилою марки «Інтерскол» ДП-190/1600М. На даний час про вчинене щиро шкодує, просить суд його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просив кримінальне провадження розглядати без його участі, фактичні обставини справи ним не оспорються, щодо покарання покладається на думку суду.
Крім повного визнання ОСОБА_3 його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, його вина у вчиненні злочину повністю доведена дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами.
Крім показань обвинуваченого, вина ОСОБА_3 знайшла своє підтвердження в зібраних на досудовому слідстві та перевірених в судовому засіданні доказах.

З витягу кримінального провадження № 0000058 вбачається, що 12.02.2016 року за заявою ОСОБА_5 було внесенно відомості до ЄРДР за ч.2 ст.190 КК України ( т.1 а.с.1).

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.02.2016 року, від ОСОБА_5 була прийнята заява про крадіжку електроінструменту ( т.1 а.с.7).

Згідно протоколу огляду місця події від 22.02.2016 року об`єктом огляду є дискова пила «Інтерскоп» ДП-190/1600М та ілюстративна таблиця до нього ( т.1 а.с.15-17).
Відповідно до висновку ТзОВ «Приватна агенція «Укспертиза та оцінка» від 24.02.2016 року, за висновком експертизи середня ринкова вартість бувшої у використання пили дискової Інтерскоп» ДП-190/1600М, в доброму, технічному стані, на момент проведення товарознавчого дослідження, з врахуванням фізичного та функціонального зносу, станом на 10.02.2016 року, становила 1537,00 грн., без врахування ПДВ та фото таблиця до нього ( т.1 а.с.23-31).
Відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 24 лютого 2016 року, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000058 від 12.02.2016 року дискову пилу «Інтерскол» ДП-190/1600М ( т.1 а.с.35).
Згідно збережної розписки ОСОБА_5 отримав від працівників поліції на зберігання дискову пилу «Інтерскол» ДП-190/1600М ( т.1 а.с.36).
Згідно паспорту громадянина України, виданого 27.08.2014 року, виданого Острозьким РС УДМС України в Рівненській області на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ( т.1 а.с.42).
Згідно вимоги УІЗ ГУНП в Рівненській області та вироку Рівненського міського суду Рівненської області, ОСОБА_3 , засуджений 18.03.2014 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. ст. 75,104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 2 роки (т.1 а.с.37,45-46).
Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 190 КК України, тобто шахрайство, вчинене повторно.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України даний злочин кваліфікується як злочин середньої тяжкості, відповідальність за який передбачає альтернативу видів покарання.

При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, на «Д» обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах Острозької ЦРЛ не перебуває. Раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних злочинів. Злочин вчинив під час іспитового строку за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 18.03.2014 року.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд рахує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України, ОСОБА_3 є вчинення злочину особою яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Згідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами та доповненнями) за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
При цьому, п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК України, та призначення покарання, яке згідно з частиною 3 ст.72 КК України, за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги ст.71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим, як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.
Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами та доповненнями) у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

За роз`ясненнями, що містяться в п.10 згаданої Постанови, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

Суд вважає, що остаточне покарання ОСОБА_7 слід призначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Рівненського міського суду від 18 березня 2014 року у виді позбавлення волі на строк 4 роки, та покарання за даним вироком.
Враховуючи ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, позицію прокурора та потерпілого, а також мету покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише виключно в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст.190 КК України, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Злочин, за який засуджується даним вироком ОСОБА_3 вчинив в період відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, тому, відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання за даним вироком належить частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 18.03.2014 року.
Цивільний позов в кримінальному провадженні потерпілим не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п.5 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої при вирішенні питання про долю речових доказів майно, яке було об`єктом кримінального правопорушення, повертається законному володільцю. Оскільки речові докази під час досудового розслідування були передані на зберігання потерпілому, то їх слід вважати повернутими законному володільцю.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

засудив

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.71 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 18 березня 2014 року у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Речовий доказ: дискову пилу марки «Інтерскол» ДП-190/1600М, після набрання вироком законної сили, вважати повернутою потерпілому ОСОБА_5 .
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1