Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/111/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 190 (83, 86-1, 143) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2018 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника особи щодо якої вирішується питання арешту майна ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.11.2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області, про накладення арешту на майно, власником якого є ТОВ «Світловодський машинобудівний завод»,
ВСТАНОВИЛА:
Слідчий СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно у вигляді заборони відчужувати нерухоме та рухоме майно ТОВ «Світловодський машинобудівний завод», яке знаходиться за адресою: Кіровоградська обл. м. Світловодськ, вул. Обсерваторна, б. 3, б. 3-«а», б. 3-«в», та власником якого є ТОВ «Світловодський машинобудівний завод».
За наслідком розгляду вказаного клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстав для накладення арешту на майно, що визначені ст. 170 та враховуючи п. 1, 2, 3, ч. 2, ст. 173 КПК України, не вбачається. А тому, у задоволенні клопотання слідчого, відмовив.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що правовідносини, які виникли, є корпоративними правовідносинами та похідними від них, відповідно до ст. 167 ГК України, що стосуються порядку передачі третім особам права власності на частки у статутному капіталі товариства, належних ОСОБА_9 на правах власності.

Питання щодо вирішення корпоративних спорів вирішується відповідно до ст. 5 Закону України «Про господарські товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», а також ст. 4, п. 3, ч. 1, ст. 20 ГПК України.

Предметом доказування в цьому кримінальному провадженні, з огляду на фактичні обставини та кваліфікацію, є відчуження потерпілим належних йому на праві власності часток у статутному капіталі господарського товариства, а не відчуження товариством належного йому майна, а тому слідчому доцільно було б звертатися із клопотанням про накладення арешту на частки у статутному капіталі, а не на майно особи, яка не відповідає за зобов`язаннями своїх засновників, відповідно до ст. 3 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та положень Статуту.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, потерпілий ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, а клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у вигляді заборони відчужувати нерухоме та рухоме майно ТОВ «Світловодський машинобудівний завод», задовольнити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що слідчий суддя вказав, що предметом доказування в цьому кримінальному провадженні, з огляду на фактичні обставини та кваліфікацію, є відчуження потерпілим належних йому на праві власності часток у статутному капіталі господарського товариства, а не відчуження товариством належного йому майна, відповідно слідчому доцільно було б звертатися із клопотанням про накладення арешту на частки у статутному капіталі, а не на майно особи, яка не відповідає за зобов`язаннями своїх засновників.

Однак, роблячи такий висновок слідчий суддя не приймає до уваги того факту, що відповідно до ст. 80 Господарського кодексу України (далі - ГКУ) товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

При цьому вкладами учасників та засновників господарського товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, а також інші майнові права (включаючи майнові права на об`єкти інтелектуальної власності), кошти, в тому числі в іноземній валюті(ст. 86 ГКУ).

Відповідно до частини другої ст. 148 ЦКУ учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства.

Статутний капітал - є показником, який характеризує розміри і фінансовий стан підприємства. Зміст статутного капіталу полягає у забезпеченні створеної юридичної особи основними і оборотними засобами, необхідними для початку господарської діяльності по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг чи продажу товарів

Уречевленням (еквівалентом) капіталу виступає майно підприємства, що представляє собою потенціал підприємства або конкретну форму використання капіталу.

Як сума фінансових зобов`язань підприємства перед власниками і кредиторами капітал відображається в пасиві балансу підприємства і утворює фінансово-економічний сегмент господарства.

Адвокатом ОСОБА_8 надані пояснення слідчому судді, у яких вона наголошувала на тому, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 шляхом вчинення шахрайських дій набули право користування частками у статутному капіталі товариства, однак при цьому не стали власниками часток. Вказаними особами було обрано директора товариства і на даний час здійснюється розкрадання майна товариства, у тому числі, шляхом ініціювання передачі майна товариства у рахунок погашення заборгованості за векселями у сумі 3 310 858,00 грн., яка є фіктивною. Фактично з під статутного капіталу, вказаними особами виводяться реальні активи товариства, відчужується його нерухоме майно.

Адвокатом було надано ухвалу суду, якою було затверджено мирову угоду укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТ Оріон» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світловодський машинобудівний завод», за якою ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» передає в рахунок повної сплати боргу в сумі 3 310 858,00 грн. у власність ТОВ «СТ Оріон» майно: Цілий комплекс будівель, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, місто Світловодськ, вулиця Обсерваторна, №3, Цілий комплекс будівель, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, місто Світловодськ, вулиця Обсерваторна, № 3-а, Кабельна та повітряна лінія електропередач, 6 кв., 1970 року побудови.

Крім того, вказаним слідчим суддею розглядалася скарга потерпілого на постанову про відмову у задоволенні клопотання про звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ТОВ «Світловодський машинобудівний завод». Слідчим суддею таке клопотання було задоволено ухвалою від 22.08.2018р.

Підставою для задоволення вказаної ухвали суд зазначив ч. 1,ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Посилаючись на вищенаведену статтю, суд в ухвалі від 22.08.2018р. прийшов до висновку, що у кримінальному провадженні, що розслідується, майно ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» є предметом злочину, на яке направлене посягання, а тому вказане майно може бути об`єктом застосування заходів кримінального провадження, у вигляді накладення арешту на таке майно, з метою запобігання визначених завдань арешту майна, можливостей його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Однак, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ТОВ «Світловодський машинобудівний завод», слідчий суддя приходить до протилежних висновків і відмовляє у задоволенні вказаного клопотання.

У оспорюваній ухвалі слідчий суддя посилається на відсутність у нього, на момент винесення ухвали від 22.08.2018р., рішень судів про вирішення корпоративного спору, однак обставини кримінального правопорушення викладені у скарзі на постанову слідчого, і були суду відомі.

Слідчим суддею зазначено, що з копій протоколів допиту потерпілого від 16.06.2018р. та 02.11.2018 потерпілим не було зазначено виду та переліку рухомого майна товариства, яке було незаконно відчужене та в чому полягає незаконність такого відчуження.

Однак, вказані проколи допиту складалися слідчим по факту прийняття рішення Мар`їнським районним судом про стягнення заборгованості за векселями на суму 3 310 858,00 грн.

Крім того, до протоколу допиту потерпілого ним було долучено оборотно- сальдову відомість по рахунку 10, станом на 2016 рік, який містить повний перелік рухомого майна товариства. ОСОБА_9 слідчому надані були нотаріально посвідчені копії свідоцтв про право власності на цілісні майнові комплекси, для надання їх суду, однак вказані докази не були прийняті слідчим суддею до уваги.

Таким чином, слідчим суддею Світловодського міськрайонного суду не здійснено обґрунтованого та повного з`ясування обставин викладених у поданому слідчим ОСОБА_12 клопотанні, як наслідок винесено незаконну ухвалу від 14.11.2018р. про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту.

Заслухавши доповідь судді, думку представника потерпілого, прокурора які підтримали апеляційну скаргу потерпілого та просили її задовольнити, представника особи щодо якої вирішувалося клопотання, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Частина 2 статті 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого,прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1)підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2)перелік і види майна,що належить арештувати; 3)документи, які підтверджують право власності на майно,що належить арештувати, або конкретні факти і докази,що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до положень ч.2 ст. 170КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001072 від 10.06.2016 р., за ознаками злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2, ст. 190, ст. 356 КК України, слідчий суддя в повному обсязі дотримався вказаних вимог Закону та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно у вигляді заборони відчужувати нерухоме та рухоме майно ТОВ «Світловодський машинобудівний завод», оскільки потреби досудового розслідування не виправдовують необхідності накладення арешту на вказане майно.

Як вбачається зі змісту клопотання про арешт майна (а.м.к. 1-3), в обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, належне ТОВ «Світловодський машинобудівний завод», слідчий вказав, що задля запобігання можливості приховування майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, з метою збереження речових доказів, слідчий, є необхідність накладення арешту, загалом цитуючи норми кримінального процесуального законодавства, слідчий посилається на можливість досягнення повноти, всебічності та неупередженості у кримінальному провадженні по факту передачі права власності на частки у статутному капіталі ТОВ «Світловодський машинобудівний завод». Крім того посилаючись на можливість використання вказаного майна, як на доказ у кримінальному провадження, не конкретизує, які саме є підстави вважати, що вказане майно буде використане як доказ у кримінальному провадженні, що є вочевидь лише припущенням сторони обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст. 131-132, 170 - 173 КПК України, відмовив у накладенні арешту на нерухоме та рухоме майно ТОВ «Світловодський машинобудівний завод», оскільки предметом доказування в цьому кримінальному провадженні, з огляду на фактичні обставини та кваліфікацію, є відчуження потерпілим належних йому на праві власності часток у статутному капіталі господарського товариства, а не відчуження чи незаконні дії товариства з належним йому майном.

Доводи апеляційної скарги, що рішення слідчого судді суперечить висновкам викладенім в ухвалі від 22.08.2018 р., є неспроможними, оскільки слідчим суддею під час розгляду скарги на постанову слідчого про часткове задоволення клопотання обґрунтовуючи прийняте рішення, керувався встановленими на той час у кримінальному провадженні фактичними обставинами, та прийшов до висновку, що майно ТОВ «Світловодський машинобудівний завод», є об`єктом злочинного посягання.

Проте, приймаючи рішення по суті, слідчий суддя керуючись вимогами чинного КПК України, прийшов до правильного висновку, що у даному кримінальному провадженні предметом злочинного посягання є відчуження потерпілим належних йому на праві власності часток у статутному капіталі, про що докладно зазначено у мотивувальній частині ухвали, крім того, слідчий суддя обґрунтовано вказав про необхідність звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту саме на частки у статутному капіталі вказаного товариства.

Колегія суддів, перевіряючи обставини прийнятого рішення слідчим суддею, ретельно перевірила доводи викладені в ухвалі і прийшла до висновку, що в суді першої інстанції та у судовому засіданні суду апеляційної інстанції не було надано доказів, які б свідчили про те, що майно ТОВ «Світловодський машинобудівний завод», є предметом злочинного посягання, не має обґрунтованих даних, що вказане майно відповідає положенню ч.1 ст. 170 КПК України.

Доводи викладених в апеляційній скарзі щодо необхідності накладення арешту на майно ТОВ «Світловодський машинобудівний завод», були предметом розгляду слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно та не знайшли свого обґрунтованого підтвердження, з чим погоджується колегія суддів, а інших доводів, які б свідчили про протилежне в ході апеляційного розгляду апелянтами не наведено.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.11.2018 року, про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області, про накладення арешту на майно, власником якого є ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.11.2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області, про накладення арешту на майно, власником якого є ТОВ «Світловодський машинобудівний завод», - без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Підписи:
Згідно з оригіналом.
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2