ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1114/19
провадження № 1-кп/753/956/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" березня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

У підготовчому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, обґрунтовуючи його тим, що ризики, які існували під час досудового розслідування і які в сукупності з іншими обставинами були підставою для застосування раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились; інші, менш суворі запобіжні заходи, не пов`язані з утриманням обвинуваченого під вартою, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків; обвинувачений ОСОБА_3 не має міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий.

Обвинувачений у вирішенні даного клопотання поклався на розсуду суду.

Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали, які стосуються питання запобіжного заходу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р. продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до положень ст. 183 ч.1 КПК України запобіжний захід «тримання під вартою» є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.

Суд оцінив сукупність всіх обставини, у тому числі: ступінь тяжкості злочинів, інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_3 , які є тяжкими злочинами, суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, те, що він не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про наявність численних ризиків, які обумовлюють можливість обвинуваченому ОСОБА_3 перешкоджати правосуддю.

Аналіз наведених обставин та положень закону дозволяє суду зробити висновок про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З урахуванням вимог ч. 3 ст. 183 КПК України відповідно до якої, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, призначивши йому необхідний розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків, що становить двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі наведеного, керуючись 177- 178, 183, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 03 травня 2019 року включно.

У разі якщо протягом дії цієї ухвали обвинуваченим ОСОБА_3 або заставодавцем буде внесено заставу на спеціальний депозитний рахунок у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) гривень, - звільнити ОСОБА_3 з-під варти з покладенням на нього наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_3 наслідки невиконання цих обов`язків.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Київський слідчий ізолятор» для виконання в частині застосування ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя