Провадження № 1-кп/522/911/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №№ 0008176 від 14.09.2015 року, на підставі обвинувального акту стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Білгород - Дністровський Одеської області, маючу середню спеціальну освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українки, громадянки України, уродженки Одеської області, с. Фрунзовка, маючої середню освіту, не одруженої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої, -

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_8 авдоката ОСОБА_9
представників неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_10 , ОСОБА_11
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2015 року, приблизно в 18 годин 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_4 , вирішила вчинити дрібне хуліганство, а саме справляння природних потреб у не відведених для цього місцях, біля дверей у підвальне приміщення вказаного будинку. В цей час у підвальному приміщенні знаходився потерпілий ОСОБА_6 . Побачивши що ОСОБА_4 вчиняє адміністративне правопорушення, ОСОБА_6 зробив ОСОБА_12 зауваження, спрямована на припинення протиправних дій, на що ОСОБА_4 відреагувала неадекватно та відповіла потерпілому що він двірник і сам все прибере, після чого ОСОБА_6 вигнав ОСОБА_4 зі сходинок підвального приміщення, а остання, в свою чергу, погрожуючи ОСОБА_6 фізичною розправою, пішла в бік виходу з подвір`я.

ОСОБА_6 повернувся до підвального приміщення, проте, приблизно через 5 хвилин, почув шум на сходинках вказаного підвального приміщення, вийшовши, він побачив на сходинках ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та поцікавився в них, що вони там роблять, на що ОСОБА_4 безпричинно, виражаючи явну неповагу до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі та правилами поведінки в суспільстві, грубо порушуючи громадський порядок, спокій і відпочинок громадян, з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, підібрала на місці вчинення злочину бетонний камінь та кинула його у голову потерпілого ОСОБА_6 , а ОСОБА_3 в свою чергу, безпричинно, виражаючи явну неповагу до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі та правилами поведінки в суспільстві, грубо порушуючи громадський порядок, спокій і відпочинок громадян, з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, почав ламати листи шиферу, які знаходилися біля дверей підвального приміщення та закидати фрагментами цього шиферу ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покинули місце вчинення злочину, а ОСОБА_6 залишився у підвальному приміщенні.

Приблизно через 15 хвилин, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повернулися до підвального приміщення та, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на вчинення хуліганства, безпричинно, виражаючи явну неповагу до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі та правилами поведінки в суспільстві, грубо порушуючи громадський порядок, спокій і відпочинок громадян, з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, ОСОБА_3 вдарив правою ногою в обличчя ОСОБА_6 та кинув в живіт потерпілого азбестовою трубою, яка знаходилась у вказаному приміщенні, від чого потерпілий впав на підлогу, після чого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знову безпричинно, виражаючи явну неповагу до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі та правилами поведінки в суспільстві, грубо порушуючи громадський порядок, спокій і відпочинок громадян, з особливою зухвалістю та винятковими цинізмом почали закидати ОСОБА_6 фрагментами шиферу та дошками, які знаходилися на місці вчинення злочину.

При вчиненні протиправних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заподіяли потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді садна верхньої повіки правого ока, синець повік лівого ока з переходом на під очноямкову і виличну область, садно лівої виличної області, садна області правого плечового суглоба, області лівого ліктьового суглоба, правого стегна, області правого колінного суглоба, правої гомілки, лівої гомілки, синець лівого стегна, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2385 від 24.09.2015 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Хуліганські дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжувалися впродовж приблизно 15 хвилин, внаслідок чого був порушений громадський порядок та відпочинок потерпілого ОСОБА_6 та йому було заподіяно тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винними себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України визнали в повному обсязі та підтвердили обставини справи, які описані у обвинувальному акті. Заявлений цивільний позов не оспорювали.

У вчиненому розкаюються, просять суд суворо їх не карати, урахувати їх щире каяття у вчиненому злочині, що вони частково відшкодували матеріальну шкоду, завдану вчиненим злочином, а також прохання потерпілого ОСОБА_6 не призначати їм покарання, пов`язане із позбавленням волі.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та просив суд не призначати обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання, пов`язане з позбавленням волі.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України /в редакції КПК України 2012 року/.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, за кваліфікуючими ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину, прохання потерпілого ОСОБА_6 не призначати обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.
Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить - вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем мешкання.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, проте, з урахуванням того, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому злочині, частково відшкодував завдану шкоду потерпілому ОСОБА_6 , прохання потерпілого не призначати ОСОБА_3 покарання, пов`язане з позбавленням волі, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання, у вигляді позбавлення волі, звільнивши від призначеного покарання з випробуванням, із застосуванням вимог ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, за кваліфікуючими ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд відносить щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім, часткове відшкодування потерпілому матеріальної шкоди, завданої вчиненим злочином, прохання потерпілого не призначати обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі.
Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, суд відносить - вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, позитивно характеризується за місцем роботи.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, проте, з урахуванням того, що ОСОБА_4 щиро розкаялась у вчиненому злочині, частково відшкодувала завдану матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 , на час вчинення злочину була неповнолітньою, зважаючи на прохання потерпілого не призначати ОСОБА_4 покарання, пов`язане з позбавленням волі, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства і їй необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши від призначеного покарання з випробуванням, із застосуванням вимог ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення ОСОБА_4 нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди, яка повинна бути стягнута з обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 , суд, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості і враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) потерпілого, характер немайнової шкоди (його тривалість, можливості відновлення), а також стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, час і зусилля, необхідні для їх відновлення, матеріальне становище обвинуваченого.

Таким чином, цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_6 , про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі.

Розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд вважає, що вказаний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Так, суд вважає, що з урахуванням того, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_6 переніс душевні страждання, повязані з вчиненим злочином та необхідністю лікування, що внесло в його життя негативні зміни, порушило його нормальні життєві відносини, тому необхідно стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_6 грошові кошти у загальній сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, тобто по 10 000 (десять тисяч) гривень з кожного обвинуваченого та 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень на відшкодування матеріальної шкоди, тобто по 750 (сімсот п`ятдесят) гривень з кожного обвинуваченого.
Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 375, 376, 395, 532 КПК України /в редакції 2012 року/, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 органом досудового розслідування не застосовувався.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 296 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на засуджену ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 під час досудового розслідування не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень у солідарному порядку, тобто по 750 (сімсот п`ятдесят) гривень з кожного обвинуваченого.
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду у сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень у солідарному порядку, тобто по 10 000 (десять тисяч) гривень з кожного обвинуваченого.

Речові докази по даному кримінальному провадженню:
-один бетонний камінь сірого кольору, маючий шершаву поверхню розміром 20 см в довжину та 15 см в ширину, вагою 1,8 кг, три листа побитого хвилястого шиферу, одна бетонна азбестова труба діаметром 10 см довжиною 1,2 м,- віддані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_6 , - вважати повернутими за належністю.
Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проглошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
27.02.2019