У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 26 липня 2018 року відносно засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

За вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 листопада 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю два роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вирішено цивільний позов та питання щодо процесуальних витрат.
Апеляційний суд Сумської області ухвалою від 26 липня 2018 року апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 залишив без задоволення, а вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 листопада 2017 року відносно ОСОБА_5 - без змін.
Як установив суд першої інстанції, ОСОБА_5 22 травня 2017 року в обідній час на лузі біля канави в с. Лобківка, Конотопського району, косив траву, куди прийшов потерпілий ОСОБА_6 порибалити. Потерпілий, перебуваючи у стані сп`яніння, в грубій формі із застосуванням нецензурної лайки зробив зауваження ОСОБА_5 щодо покосу трави, яку мешканці села засіяли клівером і чекали врожаю. У відповідь ОСОБА_5 носаком взутої у чобіт ноги спричинив два удари в область ребер, а коли потерпілий піднявся, наніс ще два удари ногою в область попереку, чим заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження.
Представник потерпілого ОСОБА_4 звернулася до суду з касаційною скаргою, в якій виклала вимогу про скасування вказаних судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.Вимогу мотивовано невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м`якості у зв`язку із застосуванням положень статей 75, 76 КК України.

Суд, перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
Висновки суду про винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи касаційної скарги представника потерпілого ОСОБА_4 про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м`якості є необґрунтованими.

Призначене покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_5 , попередження вчинення нових злочинів і є відповідним вчиненому.
Судом при призначенні покарання повною мірою враховано тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу засудженого, який раніше не судимий, за місцем проживання і роботи характеризується позитивно, є інвалідом 3-ї групи, має на утриманні неповнолітню дитину.
Обставинами, які пом`якшують покарання, судом визнано щире каяття та часткове відшкодування збитків, а обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.
Крім того, судом першої інстанції при призначенні покарання засудженому враховано думку потерпілого, який просив не позбавляти ОСОБА_5 свободи, а також висновок органу пробації, згідно якого ОСОБА_5 ризиків і небезпеку для суспільства не несе, та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.
З огляду на викладене, суд дійшов правильного висновку про призначення покарання у межах санкції статті, у виді позбавлення волі, водночас, звільнивши від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України за наявності обставин, які пом`якшують покарання, та конкретних обставин вчиненого злочину.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Доводи представника потерпілого ОСОБА_4 щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м`якості всебічно розглянуті апеляційним судом, який відмовив у їх задоволенні з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення.
Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 26 липня 2018 року відносно засудженого ОСОБА_5 .

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3