г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2095/18
Номер провадження 1-кп/213/71/19
У Х В А Л А
Іменем України

17 січня 2019 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривому Розі обвинувального акту у кримінальному провадженні, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000433 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Прокурор вважає, що необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, мотивуючи це тим, що ризики, які існували на момент обрання ОСОБА_5 даного запобіжного заходу на час розгляду кримінального провадження не відпали, зокрема, знаходячись на свободі, обвинувачений може чинити тиск на свідків у кримінальному провадженні.

Захисник покладався на розсуд суду, але зазначив, що на цей час ризики, зазначені прокурором, дійсно наявні, зокрема не допитані всі свідки, але вважає, що сторона обвинувачення умисно не вживає заходів для допиту свідків в судовому засіданні, а отже навмисно створюючи штучні умови для продовження суворого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши думку учасників провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження у відношенні обвинуваченого запобіжного заходу, при цьому виходить із наступного.
Так, ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.04.2018 обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено судом 12 липня 2018 року строком до 09 вересня 2018 року, та надалі - до 20.10.2018, 07.12.2018, 20.01.2019.
Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, судове дослідження доказів по справі не закінчене, допитана лише частина свідків, письмові докази по справі не досліджувались, а отже, перебуваючи на волі, обвинувачений зможе перешкодити встановленню істини у справі, переховуватися від слідства і суду із метою уникнення відповідальності, продовжити вчинення кримінальних правопорушень.
Окрім того, суд враховує обставини, визначені статтею 178 КПК України, зокрема відсутність у ОСОБА_5 постійного місця мешкання, яке має юридичну адресу, та яке можливо чітко визначити та ідентифікувати. Зокрема, суд враховує, що ОСОБА_5 на момент затримання мешкав в будівлі на господарському дворі СТ «Мічуринець». Однак, його проживання там не зареєстроване і пов`язане з працевлаштуванням у даному садівничому товаристві. Отже, у разі припинення трудових відносин з СТ «Мічуринець», встановити місце проживання ОСОБА_5 буде ускладнено.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого домашнього арешту.

Крім того, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення «Лабіта проти Італії», за яким питання розумності строків тримання особи під вартою вирішуються судом, зважаючи на наявність дійсного публічного інтересу у триманні особи під вартою, що переважає над приватним правом особи на особисту недоторканність.

Отже, враховуючи, що підстави, за яких обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, наразі не втратили своєї актуальності, а більш м`які запобіжні заходи не будуть забезпечувати дієвість кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, по 17 березня 2019 року включно.

Головуючий суддя ОСОБА_1