Провадження № 11-кп/824/1282/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 358 КК України
УХВАЛА
про повернення апеляційної скарги

22 лютого 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу адвоката АО «Літігейшн Груп» ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2016 року, яким затверджено угоду від 26.10.2016 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 про визнання винуватості та ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 358 КК України, та призначено йому узгоджене покарання: за ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 205 КК України у виді 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.; за ч.1 ст. 358 КК України у виді 2 років обмеження волі; на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. На підставі ст. 76 КК України покладено наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції,

в с т а н о в и в :

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2016 року затверджено угоду від 26.10.2016 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 про визнання винуватості та ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 358 КК України, та призначено йому узгоджене покарання: за ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 205 КК України у виді 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.; за ч.1 ст. 358 КК України у виді 2 років обмеження волі; на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. На підставі ст. 76 КК України покладено наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат АО «Літігейшн Груп» ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2016 року щодо ОСОБА_6 .

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.

Частиною 4 статті 394 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Таким чином, КПК України встановлює вичерпний перелік осіб, якими може бути оскаржено вирок, яким затверджено угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Як убачається зі змісту вироку Печерського районного суду міста Києва від 21.11.2016 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_4 не є стороною у вказаному кримінальному провадженні та у ньому не зазначено, що діями ОСОБА_6 були порушені права ОСОБА_4 та ТОВ «Автопарнтер 1».

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 , та, відповідно, його представник адвокат ОСОБА_3 не відносяться до суб`єктів оскарження вироку, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню.
На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу адвоката АО «Літігейшн Груп» ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на вирок Печерського районного суду м. Києві від 21.11.2016 року, яким затверджено угоду від 26.10.2016 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 про визнання винуватості та ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 358 КК України повернути апелянту.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Суддя ОСОБА_2