16.11.2018
Справа № 642/8830/14к
Провадження № 1-в/642/202/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові заяву потерпілої ОСОБА_3 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання , -
встановив:
Потерпілий ОСОБА_3 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 297 КК України, звернувся в суд із заявою про поновлення строку пред`явлення для примусового виконання виконавчого листа виданого Ленінським районним судом м. Харкова від 26.10.2017 року у справі № 642/8830/14к. Так, ОСОБА_3 , вказує, що 14.11.2014 року ОСОБА_4 був засуджений за ст. 297 КК України та з нього стягнуто на користь потерпілого 100000 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. Ухвалою апеляційної інстанції від 17.03.2015 року вирок суду першої інстанції був залишений без змін. 15.01.2018 року ОСОБА_3 отримав виконавчий лист, однак на той час вже минув строк для його пред`явлення. Заявник пояснює поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання тим, що в наслідок вчинення злочину ОСОБА_4 , він тривалий час знаходився у глибокому стресі та емоційно-пригніченому стані у зв`язку з втратою близької людини. Не мав можливості захоронити померлого через тривалий час після його смерті, що також завдало йому значну психологічну травму.
Представник заявника в судовому засіданні підтримав заяву в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в заяві.
ОСОБА_4 до судового засідання з`явився, зазначив, що заперечує проти поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки строк пропущений на 2,5 роки, з його боку жодних перепон для виконання вироку в частині стягнення моральної шкоди не чинилось.
Відповідно до ч.4 ст.539 КПК України, неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання пов`язаного із виконанням вироку.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від14 листопада 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 297 КК України та призначено покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі, цивільний позов ОСОБА_3 про стягнення з нього у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. - задоволено.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2015 року вказаний вирок залишено без змін.
Пункт 14 статті 537 КПК України встановлює, що суд під час виконання вироку має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
При цьому ч.5 ст.128 КПК України встановлює, що у разі, коли процесуальні відносини, що виникли у зв`язку із цивільним позовом, не врегульовані КПК України, то до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як визначає пункт 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції на час ухвалення вироку суду), усі виконавчі документи, крім посвідчення комісій по трудових спорах, постанов судів у справах про адміністративні правопорушення та постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, якщо інше не встановлено законом, можуть бути пред`явлені до виконання протягом року.
Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
В пілотному рішенні у справі «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, Європейський суд вказав, що пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод ( надалі Конвенція ) кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права (« право на суд »), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним.
Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень.
Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, ухваленого будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду». У справі «Soering vs UK» Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими.
З урахуванням вищевикладеного та практики Європейського суду з прав людини, суд визнає поважною, названу заявником причину несвоєчасного звернення до виконання та поновлює пропущений ОСОБА_3 строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Заявник в своїй заяві зазначає, що причиною пропуску строку пред`явлення документу до виконання були сильні емоційні страждання, та стрес в якому він перебував після смерті близької людини, не мав можливості захоронити померлого через тривалий час після його смерті, що також завдало значну психологічну травму та дій ОСОБА_4 . Тривалий час він не міг опанувати себе та повернутися до нормального життя та виконання щоденних обов`язків. Тому тільки в 2018 році він отримав виконавчий документ.
Названу заявником причину несвоєчасного звернення до виконання, суд визнає поважною, а відтак пропущений строк слід поновити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 537 КПК України, ст. 433 ЦПК України, суд,-
постановив:
Заяву ОСОБА_3 - задовольнити.
Поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Харкова від 15.01.2018 року у справі № 642/8830/14к, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди, завданої злочином в сумі 100.000 (сто тисяч) гривень.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через суд, який ухвалив судове рішення.
Головуючий: