Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/6592/18
н/п 1-кп/490/750/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер № 490/6592/18

Номер провадження № 1-кп/490/750/2018

08 лютого 2019 року місто Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002900 від 24.07.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рівне, громадянина України, українця, із середньою загальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого прибиральником ЖЕК № 10 м. Миколаєва,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

04.08.2015 року громадянин ОСОБА_4 уклав контракт про проходження військової служби в Збройних Силах України.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 від 23.08.2017 №123-РС, солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду навідника танкової роти танкового взводу зазначеної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Крім того, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який тривав на момент вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 був зобов`язаний дотримуватися вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був зобов`язаний дотримуватися загальних обов`язків військовослужбовців, своїх службових обов`язків.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу не з`явлення вчасно з відрядження на службу без поважних причин останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, солдат ОСОБА_4 вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

Так, 04 липня 2017 року, на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 33 від 03 липня 2017 року, солдат ОСОБА_4 , був відряджений до АДРЕСА_4 , до військової частини НОМЕР_2 , для проходження фахової підготовки. Згідно з посвідченням про відрядження 04 липня 2017 року солдат ОСОБА_4 прибув до військової частини НОМЕР_2 .

04 серпня 2017 року солдат ОСОБА_4 у зв`язку із відрахування з навчання за систематичне порушення порядку дня та військової дисципліни вибув з частини, про що зроблено відповідний запис у посвідченні про відрядженні.

Разом з тим, 05 серпня 2017 року о 08 год. 30 хв. солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не з`явився вчасно з відрядження без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та у подальшому перебував в м. Миколаєві, орендуючи квартири за різними адресами, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.

22 березня 2018 року о 14 год. 30 хв. солдат ОСОБА_4 , добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_1 , чим припинив вчиняти злочин та повідомив про себе як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно з відрядження до військової частини.

25 квітня 2018 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 96, солдата ОСОБА_4 виключено із списків особового складу військової частини, та направлено для зарахування військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у нез`явленні вчасно на службу з відрядження без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, що кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України .

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та пояснив, що не з`явився вчасно на службу. Причин свого вчинку пояснити суду не зміг. Зазначив, що у вчиненному злочині, в якому повністю визнає себе винним, щиро кається, а тому просив суворо його не карати.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і ОСОБА_4 винуватий у його вчиненні, так як він нез`явився вчасно на службу з відрядження без поважних причин, будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану

Відповідно до положень ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину,а також статус учсника бойових дій.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює прибиральником ЖЕК № 10 м. Миколаєва, не одружений, не має постійне місце мешкання, характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває та обставини, що пом`якшують його покарання.

Таким чином, при вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, висновок органу пробації, згідно якого ймовірність вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення середня, а тому доцільно застосувати відносно нього покарання альтернативне позбавленню волі, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 407 КК України, з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Крім того, суд вважає необхідним, у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, на підставі вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженню не заявлений.

Речові докази у справі відсутні.
Витрати на залучення експертів для проведення експертиз відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1