Дата документу 26.03.2019 Справа № 317/2236/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/2236/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/755/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Кушугум Запорізького району Запорізької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт.Кушугум Запорізького району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, маючого на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 03 грудня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.3 ст.187 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці; ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.3 ст.187 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з 05 липня 2017 року. Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою. Зараховано ОСОБА_6 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 05 липня 2017 року по 03 грудня 2018 року включно за правилами ч.5 ст.72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_7 постановлено обчислювати з 05 липня 2017 року. Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою. Зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 05 липня 2017 року по 03 грудня 2018 року включно за правилами ч.5 ст.72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Вирішена доля речових доказів.

Вирок щодо ОСОБА_7 в апеляційному порядку не оскаржено.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить призначити йому більш м`яке покарання, посилаючись на те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, матеріальна шкода, заподіяна потерпілій, повністю відшкодована.

Згідно з вироком суду, 11 червня 2017 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , маючи умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою між собою, підготували знаряддя вчинення злочину: ніж, рукавички та дві саморобні маски для обличчя.

Реалізуючи свій злочинний умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою між собою, 11 червня 2017 року приблизно о 03 годині 30 хвилин ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прибули до домоволодіння АДРЕСА_3 , де проживає потерпіла ОСОБА_10 , яка є особою похилого віку ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що знали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою між собою, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перелізли через паркан, що огороджує територію вказаного домоволодіння, після чого розбили скло в одному з вікон та через отвір проникли до будинку, завбачливо надягнувши на обличчя заздалегідь підготовлені ними маски у вигляді своїх футболок.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою між собою, проникнувши до житла потерпілої ОСОБА_10 , обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшли до потерпілої та почали вимагати в неї гроші. При цьому, ОСОБА_6 схопив потерпілу ОСОБА_10 рукою в районі шиї, іншою рукою приставляв лезо ножа до різних ділянок тіла потерпілої та наносив ножем поверхневі рани, завдавши їй легких тілесних ушкоджень, що є насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Після того, як потерпіла ОСОБА_10 , злякавшись за своє життя, віддала нападникам її грошові кошти в сумі 16 500 гривень, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покинули місце скоєння злочину.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_10 було завдано матеріальної шкоди на суму 16 500 гривень.

Заслухавши доповідь судді; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених судом з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.3 ст.187 КК України.

Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 ніким з учасників провадження не оспорюється.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про суворість призначеного йому покарання, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке законом віднесено до особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування шкоди, завданої потерпілій. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав скоєння злочину відносно особи похилого віку.

Врахувавши думку потерпілої, яка не наполягала на призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 суворого покарання, а також дані про особу обвинуваченого і обставини, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що зазначені обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та є підставою для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті, відповідно до ст.69 КК України.

Обставини, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , вже були враховані судом першої інстанції та стали підставою для призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці і колегія суддів, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження та ступеня тяжкості вчиненого злочину, не вбачає підстав для подальшого пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, як про це йде мова в апеляційній скарзі останнього.

З врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його фактичних обставин, жодних підстав вважати призначене покарання надто суворим, немає.

В той же час, колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч.2 ст.404 КПК України, вийти за межі поданих апеляційних скарг, та відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону N 838-VIII від 26 листопада 2015 року), зарахувати обом обвинуваченим період їх попереднього ув`язнення з 04 грудня 2018 року по 26 грудня 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки цим не погіршується становище обвинувачених.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 03 грудня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.3 ст.187 КК України, залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону N 838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання період його попереднього ув`язнення з 04 грудня 2018 року по 26 березня 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону N 838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання період його попереднього ув`язнення з 04 грудня 2018 року по 26 березня 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4