Справа № 474/489/18
Провадження № 1-кс/474/233/18
УХВАЛА
Іменем України

19.11.18 року смт. Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
скаржника ОСОБА_3
прокурораОСОБА_4

розглянув скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 від 16.11.2017р. про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000146 від 28.04.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
Керуючись вимогами ст.ст. 303-307, 372 КПК України, -

встановив:

02.10.2018р. до слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 від 16.11.2017р. про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000146 від 28.04.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
В своїй скарзі ОСОБА_3 , з урахуванням усної заяви про відмову від скарги в частині вимог, заявленої скаржником під час судового засіданні, просить скасувати постанову слідчого Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 від 16.11.2017р. про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000146 від 28.04.2018р. та направити справу для об`єктивного розслідування.
Скарга обґрунтована тим, що слідчим було порушено порядок збирання доказів, об`єктивність при дачі їм правової оцінки та розгляд поданих скаржником доказів і фактів щодо спричинення йому тілесних ушкоджень, під час призначення та проведення судово-медичних експертиз не взято до уваги докази, які підтверджують його тривале лікування в різних закладах охорони здоров`я, що в свою чергу також є підставою для зміни кваліфікації в частині тілесних ушкоджень з легких тілесних ушкоджень на тілесні ушкодження середньої тяжкості. ОСОБА_3 також стверджує, що слідчий не встановлено правомірність перебування охоронників ПП ВКП Каро на земельній ділянці де стався інцидент, а також не надано оцінки правомірності дій останніх.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.10.2018р. скарга передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_6 .
На підставі розпорядження керівника апарату Врадіївського районного суду Миколаївської області № 11 від 13.11.2018р. та згідно протоколу повторного автоматизованого визначення слідчого судді від 13.11.2018р., слідчим суддею визначено ОСОБА_1 .
В судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги та просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження. Також скаржник пояснив, що слідча не направляла та не вручала йому жодного листа з вимогою щодо надання документів про проходженнями ним лікування, хоча вона достовірно знала, що такі докази у скаржника наявні, так як він говорив їй про проходження лікування та передав ці докази останній через чергового Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області.
Прокурор заперечив щодо вимог скарги вказуючи, що постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, а тому не підлягає скасуванню.
Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлена про час, дату і місце судового розгляду, що згідно приписів ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.
Заслухав пояснення учасників судового розгляду, дослідив матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю встановленим таке.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути: про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Частинами 1 та 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Частиною 4 ст. 38 КПК України визначено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Згідно п.п. 2, 3, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Частинами 1, 2 та 3 ст. 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.
З комплексного аналізу КПК України вбачається певний алгоритм проведення досудового розслідування, порядок та послідовність вчинення процесуальних дій, з метою з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, в тому числі щодо обов`язку доказування обставин щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, характеру та тяжкості тілесних ушкоджень заподіяних потерпілому, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
В свою чергу, ч. 5 ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора складається з:
1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;
2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;
3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
З огляду на приписи чинного законодавства обґрунтованим слід визнавати рішення слідчого, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин підтверджених доказами, які були досліджені і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а також якщо рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 28.04.2017р. ОСОБА_3 звернувся із заявою до Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області щодо факту спричинення йому ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 тілесних ушкоджень у вигляді забиття голови та подряпин на шиї і обличчі.
За даним фактом до ЄРДР внесено відомості за № 0000146 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Під час проведення досудового розслідування слідчим проведено ряд слідчих дій, зокрема щодо допиту учасників інциденту та свідків, а також призначено судово-медичну та комісійну судово-медичну експертизи.
На підставі зазначених матеріалів кримінального провадження 16.11.2017р. слідчим Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітаном поліції винесено постанову про закриття кримінального провадження.
Так, зокрема постанова мотивована тим, що згідно висновку експерта № 216 від 03.05.2017р. у ОСОБА_3 на час освідування 03.05.2017р. будь-яких видимих тілесних ушкоджень не виявлено. При цьому слідчий посилається на довідку Врадіївської центральної районної лікарні від 24.05.2018р., згідно якої ОСОБА_3 звернувся в приймальне відділення вказаної лікарні за медичною допомогою та після огляду черговим лікарем останньому поставлено попередній діагноз гематома волосяної частини голови, струс головного мозку, численні садна.
У постанові про закриття кримінального провадження також зазначено, що 29.05.2017р. слідчим призначено комісійну судово-медичну експертизу, за результатами проведення якої експерти надали висновок № 61-к від 06.07.2017р., в якому зазначили, що в зв`язку з наявністю в медичних документах потерпілого протиріч, які не можливо відсторонити експертними засобами, мотивованої відповіді на питання постанови про призначення комісійної судово-медичної експертизи не надалось можливим.
Водночас, зазначаючи про ці обставини слідчий у своїй постанові фактично не дає їм жодної оцінки та не робить висновків щодо підтвердження наявності чи відсутності у потерпілого тілесних ушкоджень, а просто констатує ці факти.
При цьому слід зазначити, що дослідницька частина висновку експерта № 216 від 03.05.2017р. містить посилання на попередні записи із Врадіївської центральної районної лікарні від 28.04.2017р. де перераховуються тілесні ушкодження ОСОБА_3 , про які експерт лише зазначає, про те жодним чином необумовлює чи бралися вони до уваги під час проведення експертизи.
Крім того слід зазначити, що вищевказані попередні записи із Врадіївської центральної районної лікарні від 28.04.2017р. щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_3 відсутні в матеріалах кримінального провадження, що ставить під сумнів результати проведеного експертного дослідження.
В свою чергу, висновок комісійної судово-медичної експертизи № 61-к від 06.07.2017р. базується виключно на висновку експерта № 216 від 03.05.2017р. та довідці Врадіївської центральної районної лікарні від 24.05.2018р., яка не містить жодних фактичних даних щодо звернення ОСОБА_3 за медичною допомогою, виявленні у нього травми під час огляду лікарем та іншу інформацію щодо стану його здоров`я та проходження ним лікування. При чому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий фактично не проводила жодних дій з метою отримання вищевказаної інформації.
У оскаржуваній постанові слідчий також вказує на правомірність дій охоронців ПП ВКП Каро посилаюсь на приписи ст. 16 Закону України Про охоронну діяльність, однак слідчий не робить жодних висновків щодо вказаної обставини, зокрема чи виключає остання кримінальну відповідальність вказаних осіб, а лише констатує цей факт.
При цьому слід зазначити, що згідно ч.ч. 1, 3 та 4 ст. 16 Закону України Про охоронну діяльність, під час здійснення охоронної діяльності персонал охорони має право застосовувати до осіб, які посягають на об`єкт охорони, заходи фізичного впливу та спеціальні засоби в особливих випадках, якщо інші заходи не привели до припинення посягання або до виконання особою законної вимоги персоналу охорони, у разі:
1) захисту себе або іншої особи від нападу, що становить загрозу життю та здоров`ю або майну;
2) запобігання незаконній спробі насильницьким шляхом заволодіти спеціальними засобами;
3) необхідності затримати правопорушника, який незаконно проник на об`єкт, що охороняється, або який вчиняє інші протиправні дії та чинить опір;
4) знешкодження тварини, що загрожує життю та здоров`ю персоналу охорони або інших осіб.
Застосовувати заходи фізичного впливу та спеціальні засоби дозволяється тільки після попередження голосом і жестами про намір їх застосування.
Заходи фізичного впливу та спеціальні засоби можуть застосовуватися без попередження у разі:
1) раптового нападу;
2) нападу чи опору з використанням зброї або предметів, що становлять загрозу життю та здоров`ю особи, або з використанням механічних транспортних засобів.
В той же час, матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів, а оскаржувана постанова не містить жодного викладу обставин, які б підтверджували правомірність перебування охоронників ПП ВКП Каро на земельній ділянці де стався конфлікт, здійснення ними охорони вказаної земельної ділянки, правомірність використання ВКП Каро земельної ділянки, наявність підстав для застосування охоронниками ВКП Каро заходів фізичного впливу, здійснення останніми попередження про застосування таких заходів, як це визначено ч.ч. 1, 3 та 4 ст. 16 Закону України Про охоронну діяльність.
Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що слідчим не проведено належних слідчих дій, зокрема щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень у потерпілого, не зібрано необхідних доказів для забезпечення проведення судово-медичних експертиз, не встановлено жодних обставин та не зібрано відповідних доказів, які підтверджують правомірність дій охоронників ПП ВКП Каро в ракурсі приписів ст. 16 Закону України Про охоронну діяльність, що в свою чергу свідчить про неповноту, необ`єктивність та неефективність проведеного досудового розслідування.
Крім того постанова про закриття кримінального провадження, в порушення приписів ст. 110 КПК України, не містить належної мотивації з посиланням на обставини встановлені під час досудового розслідування та докази, якими ці обставини підтверджуються, а відтак скарга є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись вимогами ст.ст. 303-307, 372 КПК України, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 від 16.11.2017р. про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000146 від 28.04.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 від 16.11.2017р. про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000146 від 28.04.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, кримінальне провадження направити для проведення досудового розслідування та прийняття обґрунтованого рішення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1