Справа № 519/198/19
Провадження №1-кп/523/805/19
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

01.03.2019 року

Колегія суддів Суворовського районного суду м. Одеси в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , в присутності обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Кухарка Варвинського району Чернігівської області, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-14.10.2004 року Южним міським судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ст. 304, ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 2 роки;
-08.06.2005 року Южним міським судом Одеської області за ст. 71, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць;
-31.05.2013 року Южним міським судом Одеської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки,

по звинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 152 ч. 4 КК України

ВСТАНОВИЛА:

Під час судового розгляду встановлено, що 29.09.2018 року приблизно о 23 годині ЗО хвилин, більш точний час встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи в приміщенні технічного поверху 9-ти поверхового будинку АДРЕСА_2 , з метою насильницького задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, усвідомлюючи що потерпілий ОСОБА_8 є малолітнім, маючи умисел на здійснення насильницького задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, силою завів малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до технічного приміщення ліфтової шахти, відчинене на той час, де знаходились матраци, після чого здійснив щодо малолітнього потерпілого ОСОБА_8 фізичне та психічне насильство, що виразилось в нанесенні ударів своєю рукою в область голови малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , супроводжуючи свої дії погрозами в сторону малолітнього потерпілого ОСОБА_8 .
Надалі, ОСОБА_7 змусив малолітнього потерпілого ОСОБА_8 зняти з себе одяг, а саме куртку, светр та штани, в які він був одягнений на той момент, після чого ОСОБА_7 зняв з себе штани з трусами. В подальшому ОСОБА_7 , використовуючи свою фізичну перевагу і безпорадність малолітнього потерпілого змусив ОСОБА_8 стати на коліна, потім взявши в руки свій статевий орган, засунув в ротову порожнину малолітньому потерпілому ОСОБА_8 , таким чином здійснив щодо ОСОБА_8 статевий акт неприродним способом, шляхом орального контакту. Через деякий час, ОСОБА_7 , змусивши ОСОБА_8 лягти на живіт, здійснив щодо малолітнього потерпілого ОСОБА_8 статевий акт неприродним способом, шляхом анального контакту, який тривав приблизно три години, після чого, ОСОБА_7 місце вчинення кримінального правопорушення залишив.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у інкримінованому йому злочину визнав в повному обсязі та пояснів суду, що 29 вересня 2018 року у нічній час йому зателефонувала його знайома ОСОБА_9 , більш точних анкетних даних він не знає та попросила прийти в центр міста, де відбувалося свято день міста. Він прийшов туди, там він випив біля 4 літрів пива і був сильно п`яний. Потім ОСОБА_9 попросила його відвести додому дитину, на що він погодився. Дитину він бачив першій раз у житті, на його думку дитині було 8 чи 9 років. Він взяв дитину за руку та повів, однак не додому, а до себе. Коли вони підійшли до його під`їзду, він сказав що хоче зайнятися з дитиною анальнім сексом, дитина не бажала заходити та він наніс один удар рукою ззаду по шиї, після чого дитина пішла з ним далі. Потім вони піднялися на ліфті на останній поверх та він завів дитину до приміщення ліфтової шахти, де він періодично до того вживав спиртні напої. Потім він сказав, щоб дитина зняла з себе штани та труси, він також зняв з себе весь одяг. Після чого він поставив дитину на коліна та ввів свій половий орган в рот дитині. Це тривало пару хвилин, після чого він наніс ще один удар рукою в область шиї дитині та сказав йому лягти на матрац, після чого сам також засунув свій половий орган до його анального отвору, однак так як у нього не було повної ерекції він не зміг ввести свій половий орган повністю. Це тривало біля двох годин, після чого він залишив дитину у ліфтовому приміщенні та сам пішов додому та ліг спати. Зранку прокинувшись пішов в душ та помився, так як від нього був неприємний запах. Потім приїхали працівники поліції та затримали його.
Так, як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст. 349 ч. 3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України

Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє колегії суддів дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого злочинного діяння, та колегія суддів вважає це належним, допустимим, достовірним і достатнім для ухвалення вироку.
Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, колегія суддів приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії: за ч. 4 ст. 152 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

Крім того, колегія суддів враховує висновок судово-психіатричних експертів № 96 від 13.12.2018 року, згідно якого підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на період часу, який відноситься до скоєння кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, не страждав на хронічне психічне захворювання, не перебував у тимчасовому розладі психічної діяльності, або іншому хворобливому стані психіки. Виявляв психічні порушення у вигляді «Легкої розумової відсталості» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «Р70.0» за МКХ 10-го перегляду), яка за глибиною та ступенем виразності була не настільки виражена, не супроводжувались явищами декомпенсації, не досягла психотичного рівня, тому не позбавляла його здатності повного мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Згідно відомостей наданих у матеріалах кримінального провадження, на період часу, який відноситься до скоєння кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходився у стані простого (непатологічного) алкогольного сп`яніння, що не позбавляло його здатності повного мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. В дійсний час підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також не страждає хронічним психічним захворюванням, або іншим хворобливим станом психіки. Виявляє психічні порушення у вигляді «Легкої розумової відсталості» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «Р70.0» за МКХ 10-го перегляду), яка за глибиною та ступенем виразності не настільки значима, не досягає психотичного рівня і не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Виявляє ознаки симуляції психічного розладу у вигляді грубих порушень пам`яті, у особи с легкою розумовою відсталістю, що не заважає та не обмежує його у здатності постати перед слідством та судом.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів, у відповідності зі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
До обставин, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів відносить повне визнання вини.
До обставин, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів відносить рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання колегія суддів враховує роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи»», які констатують, що відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Статева недоторканність це захищеність особи, яка досягла статевої зрілості, від посягання на її право самостійно вирішувати питання про своє статеве життя, а також захищеність особи, яка не досягла статевої зрілості, від статевих відносин, а особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку від розпутних, дій.

В п.13 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 5 "Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи" вказано, що насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом вважається закінченим злочином з початку здійснення дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення статевої пристрасті неприродним способом.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи»№ 5 від 30.05.2008 р. розпусні дії з потерпілою особою, яка не досягла 16-річного віку, вчинені безпосередньо перед її зґвалтуванням, насильницьким задоволенням статевої пристрасті неприродним способом або статевими зносинами із особою, з урахуванням спрямованості умислу винної особи повністю охоплюються диспозиціями відповідних статей 152, 153, 155 КК України та додаткової кваліфікації за статтею 156 КК України не потребує.

Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.
Відповідно до ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
Стаття ст. 28 Головного Закону України передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст. 1 КК України - Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам. Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є злочинами та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.
Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегією суддів враховується і холоднокровне відношення обвинуваченого до скоєного ним кримінального правопорушення, адже ОСОБА_7 скоївши злочин відносно малолітньої дитини, діючи нахабно, зневажаючи всіма принципами загальноприйнятих норм моралі, розуміючи пагубність скоєних ним злочинних вчинків, значення цьому не надав, станом здоров`я малолітнього потерпілого не поцікавився, про що вказував, даючи свої покази в судовому засіданні, правоохоронні органи про скоєний ним злочин відносно малолітньої дитини не повідомив, з метою уникнення його від кримінальної відповідальності, пішов додому та спокійно ліг спати, що підтверджується показами самого обвинуваченого.

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, те що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, шкода завдана кримінальним правопорушенням відсутня, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи», ст. 64 КК України та керуючись ст.ст.100, 369-371, 373-374 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

ОСОБА_7 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 152 ч. 4 КК України та призначити йому покарання у вигляді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

Речові докази, а саме: скляна пляшка з-під пива «Рогань світле» 0,5 л, матрац, прозора скляна пляшка з надписом «GARAGE», змив речовини бурого кольору, з бетонної підлоги, змив речовини світлого кольору з бетонної підлоги, контрольний зразок марлевого тампону, зрізи нігтів та змиви з рук ОСОБА_7 , зрізи нігтів та змиви з рук ОСОБА_8 , які поміщено до камери зберігання речових доказів Южненського ВП Лиманського відділу поліції ГУНП України в Одеській області, - знищити; особисті речі: потерпілого ОСОБА_8 джинси темно-синього кольору, колготи чорного кольору, полосатий светр, светр в полоску, майку біло синього кольору, куртку болотного кольору, труси чорного кольору, кросівки темно синього кольору, які поміщено до камери зберігання речових доказів Южненського ВП Лиманського відділу поліції ГУНП України в Одеській області, - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_8 .

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_7 залишити без змін, у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто з 02.10.2018 року.

Стягнути на користь держави, в особі Миколаївського НДЕКЦ МВС України, витрати за проведення експертиз, які складають 17 048 (сімнадцять тисяч сорок вісім) гривень 97 копійок.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3