УХВАЛА
13 травня 2019 року

м. Київ

справа №756/4442/16-к
провадження № 51-2206 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши матеріали касаційної скарги захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 січня 2019 року,
встановив:
Касаційна скарга подана без додержання вимог ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Проте наведених положень процесуального закону захисником не дотримано.
Так, у касаційній скарзі захисник наводить доводи, що за своїм змістом стосуються оцінки доказів та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом касаційної перевірки.
Вказуючи на порушення судом апеляційної інстанції вимог ч. 3 ст. 404 КПК у частині відмови в дослідженні речового доказу, а саме СD диску з аудіозаписом подій розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_6 як на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою обов`язкове скасування оскаржуваного судового рішення з огляду на положення ст. 412 КПК, захисник не зазначає яким чином дана обставина перешкодила цьому суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з урахуванням того, що свою вину у вчиненні злочину ОСОБА_4 фактично визнав, а правильність кваліфікації його дій судом за ч. 4 ст. 187 КК при перегляді вироку в суді апеляційної інстанції захисником не оспорювалася і у касаційній скарзі під сумнів не ставиться.
Покликаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого ОСОБА_4 через суворість, адвокат ОСОБА_5 не наводить у скарзі обґрунтувань у чому саме полягає явна несправедливість заходу примусу, з урахуванням положень ст. 414 КПК, що є підставою для скасування оспорюваного судового рішення відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.
Крім того, захисник у своїй скарзі не обґрунтовує необхідності з цих підстав скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, тоді як суд касаційної інстанції не позбавлений можливості змінити судові рішення щодо ОСОБА_4 відповідно до ст. 436 КПК.
Згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак жодних застережень щодо цієї обставини скарга не містить.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 січня 2019 року залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж семи днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити останньому, що у разі неусунення недоліків в установлений строк скарга буде йому повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3