печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 п. 3, п. 12 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 п. 3, п. 12 ст. 115 КК України

Клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження №0006855 за фактом умисного вбивства викраденого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 3 п. 12 ч.2 ст.115 КК України.

15.12.2018 року органом досудового розслідування, за погодженням з прокурором, повідомлено: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 3, п. 12, ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України, а саме: умисному вбивстві викраденої людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтовуючи внесене клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, або довічного позбавлення волі.

Слідчий зазначає про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення ; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обставини, встановлені під час досудового розслідування, на думку слідчого, виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інший запобіжний захід неможливо обрати.

Копія клопотання та матеріалів, на його обґрунтування, у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надані підозрюваному 16.12.2018 р. 00-30 год.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що обрання іншого запобіжного заходу не передбачено.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.

Адвокат ОСОБА_4 заперечує щодо задоволення клопотання, просив відмовити у його задоволенні.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

Обґрунтовуючи клопотання, сторона кримінального провадження вказує, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження №0006855 за фактом умисного вбивства викраденого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 3 п. 12 ч.2 ст.115 КК України.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 п.3, п. 12 ст. 115 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , наступні.

У серпні 2014 року, раніше знайомі ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 та інші на цей час невстановлені особи, , на грунті сталих неприязних відносин, які склалися із ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, попередньо домовилися про спільне протиправне викрадення останнього, при чому узгодили спільний план дій для досягнення злочинного результату, розподіливши між собою злочинні ролі.

Відповідно до розподілених ролей ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , із залученням інших осіб, мали викрасти ОСОБА_6 , перевезти його до попередньо узгодженого місця, розташованого в лісовій зоні Київської області Таращанського району, де передати ОСОБА_5 та іншим невстановленим особам з метою подальшого незаконного позбавлення волі ОСОБА_6 та нанесення йому тілесних ушкоджень з метою отримання необхідної інформації та покарання за висловлювання в адресу ОСОБА_7 та інших осіб.

Так, маючи єдиний умисел спрямований на викрадення людини та незаконне позбавлення її волі, відповідно до раніше розподілених та узгоджених ролей ОСОБА_7 09.08.2014 року приблизно о 01 год. 00 хв. перебуваючи неподалік від церкви розташованої біля будинку АДРЕСА_2 , діючи спільно з ОСОБА_8 та за попередньою змовою з іншими невстановленими слідством особами, шляхом заподіяння фізичних страждань, викрали ОСОБА_6 , після чого посадили останнього до багажного відділення автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_7 , та незаконно утримуючи ОСОБА_6 у вказаному автомобілі перевезли до сміттєзвалища, розташованого неподалік м. Сквира, Київської області, де стали незаконно утримувати, тим самим позбавивши волі, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань.

Після чого, ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи спільно з ОСОБА_8 та іншими невстановленими слідством особами посадили ОСОБА_6 до автомобіля «Шевроле Авео», яким користувався ОСОБА_8 , та незаконно утримуючи останнього у вказаному автомобіля, перевезли його до цвинтаря, розташованого неподалік с. Ями, Сквирського району, Київської області, де продовжили незаконно утримувати, тим самим позбавивши волі, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань.

В подальшому на цвинтар до зазначених вище осіб, згідно раніше узгодженого плану на автомобілі «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_2 , приїхали ОСОБА_5 з іншими невстановленими особами, які спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, розуміючи протиправність своїх дій, відповідно до раніше узгодженого злочинного плану, з метою подальшого умисного протиправного позбавлення волі, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що останній був викрадений, продовжили незаконно утримувати ОСОБА_6 , чим позбавляючи його волі, перевезли до раніше узгодженого місця, розташованого в лісовій зоні Київської області Таращанського району.

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньо змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, незаконно позбавивши волі, утримував ОСОБА_6 та спричиняв йому тілесні ушкодження до 10.08.2018 року, чим в сукупності та спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 спричинив синці на обличчі, на обох руках, на обох ногах, на груді зліва та на правій лопатці; садна на обличчі, на животі та на обох ногах; забійні рани на нижній губі зліва; колото-різані рани на обох руках, на лівій нозі; субарахноїдальні крововиливи лобно-тім`яної долі правої півкулі, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, а також колото-різані рани на обох руках та лівій нозі утворились від гострого колюче-ріжучого предмету, типу клинка ножа і мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, чим виснажив останнього та подолав його супротив.

В цей же час, ОСОБА_5 та інші невстановлені особи, зрозумівши можливі правові наслідки вчинених ними дій, у вигляді кримінальної відповідальності, а також переймаючись можливою подальшою помстою за спричинені йому тілесні ушкодження з боку ОСОБА_6 , вирішили вбити останнього, інсценувавши його самогубство, шляхом повішання.

Після цього з метою доведення злочину до кінця на автомобілі «Шкода Октавія», продовжуючи насильно утримувати ОСОБА_6 , який через отриманні тілесні ушкодження та виснаження не міг вчиняти активних дій супротиву, з метою подальшого приховання свого злочину та інсценування самогубства, перевезли останнього до паркової зони за адресою: АДРЕСА_3 .

Продовжуючи свої злочинні дії направлені на умисне позбавлення життя ОСОБА_9 , перебуваючи у вищевказаному парку 10.08.2018 року приблизно о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , за попередньо змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, перемістив ОСОБА_6 з автомобіля та діючи, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді протиправного заподіяння смерті ОСОБА_6 , підвісили останнього за шию на мотузці до дерева, чим затягнувши петлю мотузки на шиї ОСОБА_6 вчинили усі дії, для досягнення свого злочинного умислу.

Після отриманих, внаслідок протиправних дій, тілесних ушкоджень ОСОБА_6 помер на місці внаслідок механічної асфіксії, яка за критерієм небезпеки для життя має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, не характерних для само спричинення, які потягли за собою смерть потерпілого та мають прямий причинний зв`язок з нею.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Підставами підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення є зібрані в кримінальному провадженні докази: рапорт про виявлення трупу ОСОБА_6 від 10.08.2014; протокол огляду місця події (трупу) від 10.08.2014 року; висновок судово медичної експертизи №2374 від 29.12.2014 року; протокол допиту потерпілої ОСОБА_10 від 18.08.2018 та від 20.06.2018; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 11.08.2014 року; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 11.08.2014 та від 07.08.2018; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 18.08.2014 та від 02.10.2018; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 19.06.2018 року; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 18.08.2014 року; протокол слідчого експерименту від 13.09.2014 року; витяг з аналітичної довідки щодо телефонних з`єднань; протокол огляду протоколу за результатами НСРД № 42/1032т від 05.02.2018; повідомленням про підозру ОСОБА_5 .

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в противагу чому сторона захисту не навела будь-яких аргументів, які б спростовували доводи, зокрема, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, підозрюваних, обвинувачених з метою схилення останніх до відмови давати показання чи давати неправдиві показання у кримінальному провадженні щодо вчинених ним кримінальних правопорушень, продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється або вчинити нові, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

15.12.2018 року органом досудового розслідування, за погодженням з прокурором, повідомлено: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 3, п. 12, ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України, а саме: умисному вбивстві викраденої людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

15.12.2018 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва винесено ухвалу про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

15.12.2018 р. о 23:45 год. відповідно до протоколу затримання особи, Підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 було затримано у відповідності до ст. 191 КПК України

Варто зазначити, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання, та не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Крім того, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 цього Кодексу, вважаю необхідним не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні, враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного вбивства вчиненого заречника або викраденої людини за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінального правопорушення, що передбачено п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 23 год. 45 хв. 15 грудня 2018 року по 13 лютого 2019 року.
Взяти під варту підозрюваного ОСОБА_5 в залі суду.
Ухвала слідчого судді оголошена підозрюваному ОСОБА_5 .
У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію.
Повний текст ухвали буде виготовлений і проголошений о 15 год. 05 хв. 20 грудня 2018 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1