Справа № 442/1187/19
Провадження № 1-кс/442/299/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи за скаргою адвоката потерпілої ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, -
встановив:
Адвокат потерпілої ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати рішення старшого слідчого 1-го відділення СВ Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2017 за №0002572 про грубе порушення законодавства про працю та самоправство відносно ОСОБА_3 , оформлене постановою від 31.10.2018.
В обґрунтування вказує на незаконність вищевказаної постанови слідчого, оскільки перед прийняттям постанови останній не дослідив всебічно, повно і неупереджено обставини кримінального провадження, зокрема, не допитав ОСОБА_3 щодо обставин, які стосуються стверджуваного нею кримінального правопорушення, а тому таке рішення є передчасним. Постанову також мотивовано відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172 та ст.356 КК України. Однак, у такій не зазначено який саме елемент складу злочину відсутній.
Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав, просить таку задоволити.
Прокурор Дрогобицької місцевої прокуратури та старший слідчий 1-го відділення СВ Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_5 були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не повідомили суду причини неявки. Їхня неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303, ч.1 ст.304 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим чи їх представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження .

Відповідно до ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що в провадженні Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002572 від 09.12.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ст.356 КК України, на підставі повідомлення ОСОБА_3 про те, що представниками відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради відносно неї грубо порушено законодавство про працю, що пов`язано із її незаконним звільненням.

31.10.2018 ст.слідчим слідчого 1 відділення СВ Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_5 прийнято рішення, оформлене постановою про закриття вищевказаного кримінального провадження.

Постанову мотивовано тим, що 05.12.2017 в Дрогобицький ВП ГУНП у Львівській області поступило повідомлення від ОСОБА_3 про те, що представниками відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради відносно неї грубо порушено законодавство про працю, що пов`язано із її незаконним звільненням. 09.12.2017 з цього СВ Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області відкрито кримінальне провадження №0002572 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України. 06.02.2018 відкрито кримінальне провадження №0000325 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст..356 КК України. 23.10.2018 обидва кримінальні провадження були об`єднані в єдине кримінальне провадження №0002572, оскільки факти викладені к них є тотожними один одному. У постанові слідчий покликається на факти та обставини досліджені в межах кримінального провадження №0001381, що стосується крадіжки продуктів харчування із ДНЗ №26. Водночас, слідчим зроблено висновок про відсутність об`єктивних даних на підтвердження факту грубого порушення законодавства про працю керівником відділу освіти Дрогобицької міської ради ОСОБА_6 .

Пункт 2 ч.1 ст. 284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).
З матеріалів кримінального провадження та оскаржуваної постанови вбачається, що під час досудового розслідування слідчим не було проведено достатнього та необхідного за даних умов обсягу слідчих дій, в даному кримінальному провадженні, а тому оскаржувана постанова не може вважатися такою, що відповідає вимогам статті 110 КПК України.
Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий перед винесення оскаржуваної постанови не допитав ані заявницю ОСОБА_3 , ані її представника адвоката ОСОБА_4 з приводу обставин, які стали підставою для звернення із повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ст.356 КК України.

Слідчим не перевірено належним чином усіх обставин кримінального провадження, не надано належної оцінки зібраним доказам, що призвело до передчасного та необґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження.
Відтак, висновок слідчого про наявність підстав для закриття кримінального провадження є передчасним, а тому скаргу слід задоволити, оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження скасувати.

Керуючись ст.ст.303, 307, 376 КПК України, суд
постановив:
Скаргу адвоката потерпілої ОСОБА_3 ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження задоволити.
Скасувати постанову старшого слідчого 1-го відділення СВ Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0002572 від 31.10.2018.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1