Справа № 467/746/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2018 Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представника потерпілого юридичної особи ТОВ «Авіон+» ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області об`єднані кримінальні провадження: №0000200 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 травня 2017 року та №0000360 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 серпня 2017 рокуза єдиним номером справи 467/746/17 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 20 травня 2004 року Миколаївським Обласним судом за ч.2 ст. 115-4, ч.2 ст.115-12, ст.71 КК України до 12 років позбавлення волі; 2) 26 серпня 2014 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст. 186, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України;

в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що:

В ніч з 13 на 14 травня 2017 року, ОСОБА_7 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення майна, проник до приміщення цеху Товариства з обмеженою відповідальністю «Като», розташованого за адресою: вул. Островського, буд. №7, смт. Костянтинівка Абузинського району Миколаївської області, звідки діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, здійснив викрадення електричної дрилі марки «BOSCH GSB 13 RE Professional» вартістю 799 грн. 00 коп., що належить потерпілому ОСОБА_12 . В подальшому викраденим майном ОСОБА_15 розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 799 грн. 00 коп.

Крім того, 03 серпня 2017 року, близько 22 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите заволодіння грошовими коштами, а саме добовою виручкою магазину «Везунчик», прибув до місцезнаходження даного магазину за адресою: АДРЕСА_2 , де, дочекавшись коли реалізатор магазину ОСОБА_13 вийде з магазину з метою його зачинення, схопив ОСОБА_13 за шию та завів до приміщення магазину, наказавши не кричати, таким чином застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, проник до приміщення магазину, де діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, із шухляди комп`ютерного столу за прилавком магазину відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 5135 грн. 00 коп., що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Авіон +». В подальшому викраденими грошовими коштами ОСОБА_15 розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому юридичній особі ТОВ «Авіон +» матеріальну шкоду на суму 5135 грн. 00 коп.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав частково, зазначив, що обставини, які вказані в обвинувальному акті не відповідають дійсностів частині проникнення його в приміщення цеху, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України ОСОБА_7 також визнав частково, зазначив, що обставини, які вказані в обвинувальному акті не відповідають дійсності в частині проникнення його до приміщення магазину «Везунчик», оскільки він вважав, що магазин ще працює та є відкритим для відвідувачів, пояснивши наступне.

Навесні 2017 року він влаштувався на роботу до, як він вважав, ТОВ «Като», що розташований близько до місця мешкання його батьків по АДРЕСА_1 , шляхом домовленості з ОСОБА_12 як представником роботодавця. При цьому трудовий договір ним не укладався, працював він неофіційно та нерегулярно отримував заробітну плату. Так як потерпілий ОСОБА_12 постійно перебував у м. Одесі, на місці відповідальною особою, з якою він спілкувався, був майстер цеху, та він пам`ятає лише його по-батькові ОСОБА_16 . Даний майстер відповідав за процес виробництва, видавав працівникам інструменти, необхідні для виконання виробничих завдань, при цьому інструменти перебували у працівників протягом всього часу виконання роботи, і не здавались щодня до складу, як помилково вважав потерпілий ОСОБА_12 . Оскільки заробітна плата видавалась працівникам нерегулярно, майстер дозволяв працівникам брати інструменти додому та виконувати певні замовлення, щоб таким чином працівники мали можливість додаткового заробітку. Особисто ОСОБА_12 дозволу брати додому інструменти не давав. Скориставшись цією обставиною та розраховуючи, що певний час він зможе пояснити відсутність інструменту підробітком, ОСОБА_7 , в один із днів приблизно наприкінці квітня 2017 року, в обідню перерву, поклав до пакету дриль, який був йому наданий для роботи, та скориставшись тим, що ніхто не звернув на це уваги, переніс її додому до своїх батьків. Через декілька днів він, маючи потребу в грошових коштах, вирішив тимчасово здати даний дриль до ломбарду у м. Южноукраїнськ Миколаївської області, маючи на меті після отримання заробітної плати викупити його та повернути до цеху. З цією метою, оскільки сам ОСОБА_17 не мав при собі паспорту, він звернувся до свого знайомого ОСОБА_18 , щоб той скориставшись своїми документами здав дриль до ломбарду на своє ім`я, на що ОСОБА_18 погодився, здав дриль в ломбард, та віддав грошові кошти ОСОБА_7 , який витратив їх на власні потреби. Майже одразу відсутність дриля в цеху була помічена майстром, та ОСОБА_17 повідомив йому, що це він взяв дриль та обіцяв повернути, проте за браком грошових коштів зробити це він не зміг, та відкладав повернення дриля, пояснюючи це поломкою та необхідністю ремонту. Коли в черговий раз приїхав власник, ОСОБА_12 , майстер розповів йому дану ситуацію та потерпілий звернувся до ОСОБА_17 з приводу повернення інструменту, проте повернути інструмент ОСОБА_17 не зміг і потерпілий звернувся до поліції. При цьому потерпілий пообіцяв йому, що не буде притягувати до кримінальної відповідальності, якщо ОСОБА_7 відпрацює завдану шкоду. Про те, що дриль було здано в ломбард на ім`я ОСОБА_18 потерпілому повідомив ОСОБА_17 сам, після чого потерпілий звернувся до ОСОБА_18 та викупив в ломбарді інструмент. Деякий час обвинувачений намагався відпрацювати та повернути завдану шкоду потерпілому, проте оскільки йому за цей час заробітна плата не виплачувалась, а він мав потребу в грошових коштах, такий відробіток він припинив та пішов з роботи. Крім того обвинувачений, заперечуючи факт проникнення до приміщення цеху, зазначив, що не міг здійснити проникнення в дане приміщення через вікно, оскільки всі вікна даного приміщення заґратовані і це не можливо.

Щодо епізоду відкритого заволодіння грошовими коштами в магазині «Везунчик» обвинувачений зазначив, що влітку 2017 року у вечірній час, близько 22 години, точний час він не знає, оскільки не мав при собі годинника, він прибув до місцезнаходження магазину «Везунчик» в смт. Костянтинівка, де нещодавно працювала його дружина. Він зайшов до магазину, вважаючи, що магазин ще працює, продавець перебувала за касою магазину. Побачивши, що продавець у магазині одна, ОСОБА_17 вирішив здійснити пограбування, та заволодіти виручкою магазину. Потім ОСОБА_7 вказував, що в цей час продавець магазину ОСОБА_19 ( ОСОБА_20 ) здійснювала в магазині прибирання. Коли вона перебувала в приміщенні біля вихідних дверей, ОСОБА_7 , закривши обличчя футболкою на зразок імпровізованої «балаклави» підійшов до неї та притиснувши рукою за шию наказав не кричати, інакше їй буде гірше. Після чого ОСОБА_7 забрав виручку з каси магазину в сумі близько п`яти тисяч гривень та покинув приміщення магазину. При цьому ОСОБА_7 в судовому засіданні стверджував, що не міг знати, що робочий час магазину вже закінчився та вважав, що магазин відкритий для відвідувачів, оскільки не мав годинника, а сама продавець здійснювала прибирання та перебувала ще у фартусі. Крім того, обвинувачений не погодився з твердженням в обвинувальному акті про те, що потерпіла вже зачиняла магазин, оскільки для цього їй потрібно було ввімкнути сигналізацію та протягом кількох секунд закрити приміщення, і сигналізація б спрацювала, якщо після включення сигналізації вони повернулись в приміщення магазину, але відомості про спрацювання сигналізації в справі відсутні.

Крім викладеного, ОСОБА_7 вказував, що вчинив вказані діяння під впливом життєвих обставин, оскільки мав на утриманні родину, неповнолітніх дітей, мав потребу в грошових коштах, в той час від нього поїхала дружина, мотивуючи це браком коштів та відсутністю власного житла. ОСОБА_7 приносив вибачення потерпілим, вказував що щиро шкодує про вчинене, виразив готовність понести покарання за вчинене в межах своєї вини, просив застосувати до нього найсуворіше покарання, але на мінімальний строк, оскільки він хворіє на тяжкі хронічні хвороби, має на утриманні малолітнього сина, який на даний час проживає з його батьками похилого віку.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом викрадення майна, належного потерпілому ОСОБА_12 з приміщення цеху ТОВ «Като» підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, перевірених і досліджених судом: показаннями потерпілого ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_18 , а також письмовими матеріалами кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_12 , який пояснив, що є керівником ТОВ «Практикум» та навесні 2017 року орендував у ТОВ «Като» приміщення цеху, розташоване в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, де виконував замовлення Міністерства оборони України на виготовлення наметів, пунктів обігріву та харчування. Обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до нього навесні 2017 року, за декілька тижнів до подій, викладених в обвинувальному акті, з приводу працевлаштування та був допущений до стажування. На роботу ОСОБА_7 до ТОВ «Практикум» оформлений не був, проте отримував оплату за своє стажування. В той час, як і зараз, потерпілий постійно проживав в м. Одесі. Одного дня, точну дату він не пам`ятає, йому зателефонували з цеху, та повідомили, що вночі з приміщення цеху було скоєно викрадення. Потерпілий приїхав до смт.Костянтинівка, де в приміщенні цеху виявив, що вибиті вікна та зламані решітки, викрадено спецінструмент та основну частину матеріалів, що призначались для виконання замовлення. Приміщення цеху обладнане камерами, та потерпілим було оглянуто відеозаписи нічних зйомок, де розгледіли обвинуваченого, який вчиняв крадіжку. Відеозапис на «флешці» в подальшому був переданий працівникам поліції. Того ж дня був викликаний ОСОБА_7 , який зізнався у викраденні та повернув частину викраденого майна, також він повідомив, що дриль заставлена до ломбарду на ім`я ОСОБА_21 . Того ж дня дня потерпілий з працівником поліції відвідав всі ломбарди, що знаходяться в м. Южноукраїнську, та виявив належний йому дриль в одному з них. Проте працівники ломбарду відмовились віддати дриль потерпілому. Після чого потерпілий зв`язався з ОСОБА_21 , який приїхав до ломбарду та за кошти потерпілого викупив належний йому дриль, який було передано працівникам поліції та визнано речовим доказом у справі. Обвинуваченого притягувати до кримінальної відповідальності потерпілий не хотів, хотів щоб він відпрацював вартість викраденого, пожалів його. ОСОБА_7 погодився відпрацьовувати, проте постійно просив грошей, а в подальшому пішов та забув про всі домовленості. Викрадений дриль є особистим майном потерпілого, яке потерпілий придбав за свої власні кошти та тимчасово передав в користування своїм працівникам для виконання замовлення.

Крім того, потерпілий повідомив, що працівників поліції за телефоном викликав працівник ТОВ «Практикум» ОСОБА_22 , того ж дня потерпілий звернувся до працівників поліції з заявою про вчинення злочину.

Зазвичай інструменти в цеху зберігались в окремому приміщенні, складі, та вранці кожного дня видавались працівникам відповідно до виконуваного завдання, а ввечері знов передавались на зберігання відповідальній особі до складу. Дозволу брати інструменти додому потерпілий ОСОБА_7 не давав.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_7 вони близько півтора роки назад разом працювали в ТОВ «Като». Працювали всі без відповідного оформлення трудових відносин. Одного дня, навесні 2017 року, більш точної дати він не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу, свідок зустрівся в м. Южноукраїнську з ОСОБА_7 та останній попросив його здати до ломбарду дриль, пояснивши тим, що це його дриль, але він не може особисто здати його до ломбарду, так як не має при собі паспорту. Свідок погодився, та заставив дриль в ломбард, отримавши грошові кошти в сумі близько 300-350 гривень. Це був дриль марки «BOSCH». Документів на нього у ОСОБА_7 не було. Впізнати даний дриль свідок не міг, оскільки не працював з подібними інструментами, а був маляром. Через один чи два дні після цього, ОСОБА_18 подзвонив начальник (свідок назвав його ОСОБА_23 , вказавши, що не може пригадати його прізвище) та сказав прийти до ломбарду, де останній здав дриль. Свідок кприйшов до ломбарду по вул.. Леніна (Незалежності) в м. Южноукраїнську, де його вже чекав начальник та за його гроші викупив дриль в ломбарді і йому повернув. Після цього інциденту свідок посварився з начальником, оскільки той звинуватив ОСОБА_18 в причетності до крадіжки і в зв`язку з цим не виплатив заробітної плати. Після цього свідок вказує, що більше не зустрічався з ОСОБА_7 . Додатково свідок уточнив, що події відбувалися перед його днем народження, а народився він 03 травня, наприкінці квітня чи на початку травня.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 14 травня 2017 року встановлено, що 14 травня 2017 року об 11-00 год. потерпілий ОСОБА_12 звернувся до Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області та просив прийняти міри до невідомої особи, яка в період часу з 13 травня 2017 року з 20-00 год. до 14 травня 2017 року 08-00 год. шляхом проникнення до цеху по АДРЕСА_3 викрала електроінструмент.

З протоколу огляду місця події від 14 травня 2017 року встановлено, що слідчим оглянуто територію складського приміщення, розташованого за адресою: смт. Костянтинівка по вул. Островського торгової марки «Като». В приміщенні №1 розташовані цехові зварювальні апарати, матеріали, в кімнаті №2 встановлений станок по дереву. В одному з вікон цієї кімнати відсутня шибка та вікно забите фанерою. За цією кімнатою наявна кімната №3, в якій є ще дві кімнати зі стелажами, на яких розміщені електроінструменти. З кімнати №1 отвір веде до кімнати №4 та приміщення директора №5, в якому вікно забите плівкою, пошкоджено шибку та ґрати.

15.05.2017 року згідно з даними протоколу огляду місця події відповідної дати, слідчим оглянуто та вилучено електричний дриль марки «BOSCH GSB 13 RE Professional», який постановою від 15 травня 2017 року визнано речовим доказом у справі.

Згідно висновку експерта №09/3-192 від 27 червня 2017 року залишкова ринкова вартість електричного дриля марки «BOSCH GSB 13 RE Professional», з урахуванням зносу, станом на 14 травня 2017 року могла становити 799,00 грн.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №2663 від 15 травня 2017 року ломбарду «Синдикат плюс. Гульцов та компанія» від ОСОБА_18 на підставі повернення кредиту 280,00 грн., оплата відсотків 2,80 грн., договір №1527 від 14 травня 2017 року прийнято суму 282,80 грн.

Надаючи оцінку даним доказам, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відтак, суд не приймає до уваги покази потерпілого ОСОБА_12 в частині, де він вказує, що факт вчинення крадіжки ОСОБА_7 був зафіксований камерою відеоспостереження та виявлений потерпілим з даного відеозапису, оскільки такий відеозапис стороною обвинувачення та потерпілим суду не наданий та не досліджувався безпосередньо в судовому засіданні.

Проте, в іншій частині, покази потерпілого є послідовними та логічними, узгоджуються з іншими доказами у даному кримінальному провадженні.

Щодо пояснень обвинуваченого про вчинення ним викрадення в денний час, коли він на законних підставах перебував в приміщенні цеху, належного ТОВ «Като» та за кілька тижнів до дати, вказаної в обвинувальному акті, суд вважає їх такими, що не можуть бути прийняті судом, оскільки такі покази спростовуються іншими матеріалами справи і є намаганням з боку обвинуваченого пом`якшити міру відповідальності за вчинений злочин.

Так, факт проникнення до приміщення цеху ТОВ «Като» в ніч з 13 на 14 травня 2018 року підтверджується даними протоколу огляду місця події від 14 травня 2017 року, згідно якого в приміщенні №5 даної споруди наявні сліди проникнення: пошкоджено шибку та ґрати, вікно забите плівкою. На наявність слідів проникнення, а саме: пошкодження віконної шибки та ґратів також вказує потерпілий, який прибув на місце вчинення злочину 14 травня 2017 року та того ж дня звернувся з відповідною заявою до поліції. Покази потерпілого щодо часу вчинення злочину узгоджуються з показами свідка ОСОБА_18 , який вказує, що через день після того, як він на прохання обвинуваченого здав дриль до ломбарду, до нього звернувся потерпілий, щоб викупити даний дриль. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №2663 від 15 травня 2017 року ломбарду «Синдикат плюс. Гульцов та компанія» кредитний договір був укладений 14 травня 2017 року, а повернута сума кредиту була 15 травня 2017 року. В сукупності дані докази вказують на те, що подія злочину мала місце саме в ніч з 13 на 14 травня 2017 року, а не раніше, як стверджує обвинувачений.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом відкритого заволодіння грошовими коштами, належними ТОВ «Авіон+» підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, перевірених і досліджених судом: показаннями потерпілої ОСОБА_13 , а також письмовими матеріалами кримінального провадження.

Так, потерпіла ОСОБА_13 суду пояснила, що працює продавцем в магазині «Везунчик», що належить ТОВ «Авіон+» в смт.Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області. Магазин працює до 22 години вечора щодня. Продавці працюють в магазині змінами по три дні. Незадовго до даного випадку з нею по змінах в магазині працювала продавцем ОСОБА_24 , яка на той час вже звільнилась, та її чоловік іноді заходив за ОСОБА_25 коли та приймала у потерпілої зміну, особисто вона з ОСОБА_26 чоловіком не спілкувалась.

На початку серпня 2017 року в вечірній час близько 23 години, потерпіла ОСОБА_13 замкнула зсередини магазин, здійснила прибирання в магазині та перерахувала денну виручку, склавши її до шухляди комп`ютерного столу, як це робили зазвичай і інші продавці. Сума виручки була дещо більше за 5000,00 гривень. Закінчивши прибирання потерпіла зібрала свої речі, сумку, та почала виходити з магазину, вимкнула світло в магазині та ввімкнула зовнішнє освітлення магазину, ввімкнула сигналізацію. Вийшовши на вулицю з приміщення магазину потерпіла почала зачиняти двері магазину. В цей час до неї підійшов чоловік невисокого зросту, худорлявий, на лиці в нього була надіта біла футболка, таким чином, що видно було лише очі, голий тулуб, джинси темного кольору, взуття потерпіла не пам`ятає. Особливих прикмет чоловіка потерпіла не бачила. Чоловік схопив потерпілу за горло та пригрозив щоб не кричала, бо буде гірше. Чоловік завів потерпілу назад до приміщення магазину, яке потерпіла ще не встигла зачинити, сам підійшов прямо до комп`ютерного столу та забрав із шухляди грошові кошти, після чого покинув приміщення магазину. При цьому чоловік явно знав, де саме зберігаються гроші, тому потерпіла одразу подумала на ОСОБА_27 чоловіка. В подальшому потерпіла вказувала, що в Арбузинському відділку поліції за її участі було проведено пред`явлення особи для впізнання за голосом, під час якого чотири чоловіки, яких вона під час даної слідчої дії не бачила, по черзі вигукували фразу «Не кричи или хуже будет», серед яких вона за голосом впізнала чоловіка, який здійснив пограбування магазину, ним дійсно виявився чоловік ОСОБА_28 ОСОБА_7 .

Крім того суду було надано відомості про реєстрацію в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області телефонного повідомлення про вчинення відкритого заволодіння грошовими коштами в сумі 5135 грн. з магазину «Везунчик» 03 серпня 2017 року о 23 год. 38 хв., що було здійснене о 22 год. 55 хв. За викликом о 23 год. 05 хв. було здійснено виїзд слідчої оперативної групи.

Згідно протоколу огляду місця події від 03 серпня 2017 року, слідчим було оглянуто місце події магазин «Везунчик» в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області.

За результатом інвентаризації готівкових коштів, акт №3 від 04 серпня 2017 року, в сейфі магазину «Везунчик» АДРЕСА_4 встановлено нестачу грошових коштів в сумі 5135,63 грн.

Під час проведеного за його участю слідчого експерименту, 10 серпня 2017 року ОСОБА_7 вказав магазин, розташований по АДРЕСА_2 , до якого він прибув 03 серпня 2017 року о 22 год.30 хв. маючи на меті забрати у продавця виручку з продажу товарів, показав, де саме він стояв (біля дверей на порозі магазину), чекаючи, поки продавець відкриє двері, вказав яким чином він схопив за шию потерпілу, дочекавшись, коли продавець виходила з магазину, вказав на прохід за торгівельний прилавок, де знаходиться комп`ютерний стіл з шухлядою з якого ОСОБА_7 відкрито заволодів грошовими коштами, сам комп`ютерний стіл та напрямок, куди він тікав після вчинення злочину, також ОСОБА_7 вказував, де викинув пакет, в якому були гроші з папірцем, футболку, яку одягав на голову.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за голосом від 10 серпня 2017 року, встановлено, що потерпіла ОСОБА_13 серед чотирьох чоловіків за голосом впізнала ОСОБА_7 як чоловіка, що 03 серпня 2017 року відкрито заволодів грошовими коштами.

Під час слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_13 , проведеного 03 серпня 2017 року, вона вказала місце злочину, магазин, розташований по АДРЕСА_2 , де вона працює, вказала на стіл з шухлядою за торгівельним прилавком, де зберігалась виручка магазину, вказала, яким чином її тримав нападник, який підбіг до потерпілої, коли та зачиняла магазин, за шию.

Щодо пояснень обвинуваченого який вказував, що до приміщення магазину «Везунчик» він не проникав, оскільки він вважав, що магазин ще працює та є відкритим для відвідувачів, суд вважає їх такими, що не можуть бути прийняті судом, оскільки такі покази спростовуються іншими матеріалами справи і є намаганням з боку обвинуваченого пом`якшити міру відповідальності за вчинений злочин.

Так, покази ОСОБА_7 є суперечливими та різняться між собою на різних етапах кримінального провадження. За версією обвинуваченого, потерпілу ОСОБА_13 він побачив в магазині біля каси, сам обвинувачений в цей час роздивлявся товар на полицях як звичайний покупець, при цьому потерпіла не звертала на нього уваги та почала прибирання. Після цього, щоб потерпіла його не впізнала ОСОБА_7 вирішив надіти футболку на обличчя і напав на потерпілу, коли та перебувала в коридорі біля дверей магазину. Такі покази обвинуваченого спростовуються матеріалами справи, зокрема, показами потерпілої, яка надавала аналогічні, послідовні пояснення протягом досудового розслідування та під час судового розгляду справи, і яка в своїх свідченнях під час судового засідання та під час слідчого експерименту чітко вказувала на те, що здійснювала прибирання та рахувала виручку зачинивши магазин зсередини, в магазині в той час не перебували покупці, і напад на неї був здійснений, коли вона зняла фартух, вимкнула світло, вийшла з магазину та почала його зачиняти.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, зробив висновок про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Умисні дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, та за ч.3 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з проникненням у інше приміщення.

При цьому суд керується положеннями ч.1 ст.337 КПК України, згідно якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим ОСОБА_29 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, враховуючи, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено.

При цьому суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 щире каяття, враховуючи часткове визнання вини обвинуваченим, оскільки щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних обвинуваченим ОСОБА_7 злочинів, які є тяжкими злочинами, особливості й обставини вчинення злочинів: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Також, суд враховує, що обвинувачений на момент вчинення злочинів мав непогашену судимість та вчинив злочини під час іспитового строку, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, до моменту затримання ОСОБА_7 працював, але його заробітки носили мінливий характер, перебував на обліку в центрі зайнятості, суд враховує також те, що обвинувачений має постійне місце проживання, де проживає з батьками, одружений, проте з дружиною стосунки не підтримує, має на утриманні малолітнього сина, який на даний час проживає з його батьками, задовільно характеризується за місцем проживання, має належні соціальні зв`язки. Також суд враховує стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє на тяжкі хронічні хвороби.

Суд приймає до уваги висновок уповноваженого органу з питань пробації, що оцінив ризик повторного вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 як високий та рівень небезпеки ОСОБА_7 для суспільства як дуже високий.

Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, часткове відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_12 шляхом повернення належного йому майна, кількість та вартість викраденого майна, відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкцій ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, та вважає, що дана міра покарання є достатньою та необхідною для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд застосовує вимоги ч.1 ст.70 КК України та 71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання за даним вироком, невідбуте покарання за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 серпня 2014 року у справі №486/2760/13-к у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, належить покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили необхідно залишити у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368 - 380 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

за ч.3 ст.185 КК України - у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

за ч.3 ст.186 КК України - у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання - у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати до призначеного покарання за даним вироком, невідбуте покарання за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 серпня 2014 року у справі №486/2760/13-к у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, визначивши ОСОБА_7 остаточне покарання - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з часу його затримання - з 17 листопада 2017 року.

Продовжити ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Речовий доказ у кримінальному провадженні електричний дриль марки «BOSCH GSB 13 RE Professional», що зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Арбузинського ВП Братського ВП ГУ НП в Миколаївській області передати ОСОБА_12 як власнику.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертизи у сумі 989 (дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 60 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1