Дата документу 14.03.2019 Справа № 332/1202/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/599/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 332/1202/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 і прокурора, який підтримував обвинувачення в суді першої інстанції ОСОБА_9 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 5 листопада 2018, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено покарання десять років позбавлення волі.
Строк покарання ухвалено відраховувати з дня набуття вироком законної сили.
В строк покарання зараховано перебування під вартою з 23 лютого 2018 року.
Запобіжний захід до набуття вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 в якості відшкодування витрат на поховання 11355,82 грн., в якості відшкодування моральної шкоди 100000 грн.
Судові витрати на проведення судової експертизи в розмірі 572 грн. віднесено за рахунок Державного бюджету України.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 12 січня 2018 року, приблизно о 10 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за своїм місцем проживання, в будинку АДРЕСА_1 , під час сварки зі своєю дружиною ОСОБА_11 , виниклої на ґрунті раптових неприязних стосунків, діючи навмисно, з метою вбивства, наніс останній не менш: п`яти ударів долонями і кулаками обох рук в область обличчя та шиї з обох сторін; не менш семи ударів кулаками в область тулубу, від чого потерпіла впала на підлогу; лежачій на підлозі потерпілій не менш п`яти ударів ногами в область тулубу і не менш двох ударів в область спини дерев`яним держаком від лопати, від чого той зламався, спричинивши, згідно висновку експерта судово-медичної експертизи № 159 від 13.2.2018 року: поєднану тупу травму голови, шиї, тулубу та кінцівок, у вигляді множених синців, перелому 10-го ребра справа, розлогих крововиливів у м`які тканини спини, крововиливів у шокогенні зони в області сонячного сплетіння та синокаротидного синусу, що призвело до розвитку небезпечного стану - шоку, що за критерієм небезпеки для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що перебувають в прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілої, яка настала безпосередньо на місці події, тим самим вбивши ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , посилається на суворість вироку суду першої інстанції. Вважає, що судом при призначенні покарання формально перелічив обставини а не врахував їх. Крім того суд залишив поза увагою поведінку самої потерпілої, яка фактично спровокувала його на такі дії. Просить змінити вирок і пом`якшити покарання.

В апеляційній скарзі прокурор, який підтримував обвинувачення в суді першої інстанції не оспорюючи доведеність вини та обставини кримінального провадження вважає, що вирок суду стосовно ОСОБА_7 , підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину (вбивства) та особі обвинуваченого, через м`якість. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при призначенні остаточно покарання, недостатньо враховано обставини, які обтяжують його вину (вбивство вчинено в стані алкогольного сп`яніння і щодо подружжя). Вважає хибними висновки суду щодо щирого каяття обвинуваченого. Звертає увагу, що обвинувачений до вказаної події неодноразово застосовував насильство щодо дружини. Крім того вважає, що суд не врахував думку потерпілої ОСОБА_10 , яка прохала призначити максимальний вид покарання.
На підставі викладеного прокурор просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України у виді 15 років позбавлення волі.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: обвинуваченого його захисника, які, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечувала проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого і прокурора задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими та учасниками провадження не оспорюються.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинений злочин, суд, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив його, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, наявність обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Усі обставини, які характеризують особу винного, обтяжують покарання (про які зазначав прокурор), і які пом`якшують покарання (про які зазначав обвинувачений), були враховані судом при призначенні покарання.

Встановлені судом першої інстанції відомості про обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які обтяжують покарання та пом`якшують покарання, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням доводів наведених в апеляційних скаргах, не дають підстав для призначення ані більш м`якого, ані більш суворого покарання.

Покарання ОСОБА_7 судом призначено в розмірах, передбачених санкцією ч.1 ст.115 КК України. Підстав вважати покарання надто м`яким чи суворим, колегія суддів не знаходить.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 і прокурора, який підтримував обвинувачення в суді першої інстанції ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 5 листопада 2018 стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4