Справа № 317/276/18
Провадження № 1-кп/317/146/2018
ВИРОК
Іменем України

18 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судуЗапорізького районного суду Запорізької області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в с. Відрадне Запорізького району Запорізької області, громадянина України, українця, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, дітей не має, не одруженого, проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

23.12.2013 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ст..70 ч.1, 69 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням на 2 роки;

Вільнянським районним судом Запорізької області від 22.05.2018 року за ч.2,3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75,76 КК України з випробуванням на 3 роки

у скоєнні правопорушень, передбачених ч. 1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
14.12.2015 року в денний час доби ОСОБА_7 будучи раніше засудженим за вчинення злочинів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно викрав золоті вироби, які належать потерпілій ОСОБА_6 , а саме: золотий ланцюжок 585 проби, 45 розміру вагою 3,96 гр вартістю 3366 грн; золотий хрестик 585 проби зі вставками чорного кольору, вагою 2,49 гр. вартістю 3000 грн, на загальну суму 6366 грн. В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілій шкоду за загальну суму 6366 гривень.

19.01.2017 року приблизно о 14-00 годині ОСОБА_7 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовленої викрутки, шляхом зламу метало пластикового вікна проник до приміщення буд. АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав та в подальшому реалізував ноутбук "Lenovo Z585" чорного кольору, вартістю 6300 гривень, планшет "Samsung SM-T ZWASEK-" білого кольору, вартістю 1932 грн 67 коп, інгалятор "Nebulizer Medel" вартістю 1037 грн 25 коп, гральну приставку "Sony PS VITA" вартістю 3000 гривень, які належать ОСОБА_9 , завдавши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 12269 грн.92 коп.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_7 як скоєння злочинів, передбачених:

- ч.3 ст.185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно;

- ч.1 ст. 185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Під час судового розгляду ОСОБА_7 визнав себе винуватим у повному обсязі у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальних актах, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказані злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.

ОСОБА_7 по обставинам скоєного пояснив, що він дійсно, 14.12.2015 року в денний час доби, перебуваючи в квартирі потерпілої ОСОБА_6 ) за адресою АДРЕСА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав золоті вироби, які належали потерпілій ОСОБА_6 , а саме: золотий ланцюжок 585 проби, та золотий хрестик на загальну суму 6366 грн. Вказані речі заклав до ломбарду за 2000 гривень, які використав на власні потреби. Його було викрито працівниками поліції. Повертав матеріальну шкоду частками до останнього дня судового розгляду. На питання свого захисника визначив, що мав тяжке матеріальне становище, яке спонукало його до вчинення крадіжки у своєї близької знайомої. Вважає це виправданням своїх дій. Цивільний позов визнав повністю, зобов`язувався відшкодувати шкоду, вартість викраденого не оспорював.

Також по обставинах повідомив, що 19.01.2017 року приблизно о 14-00 годині маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, до цього часу притягнутий до відповідальності та розуміючи протиправність та карність своїх дій, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовленої викрутки, шляхом зламу метало пластикового вікна проник до приміщення буд. АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав ноутбук "Lenovo Z585" чорного кольору, планшет "Samsung SM-T ZWASEK-" білого кольору, інгалятор "Nebulizer Medel", гральну приставку "Sony PS VITA", які належали ОСОБА_9 . Викрадені речі потім частково були повернуті потерпілому, а частково ОСОБА_7 відшкодував шкоду грошима.

У скоєному розкаюється та вважає, що головною причиною скоєного є нестача грошових коштів та тяжкі життєві обставини, пояснити які саме не зміг.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила наступне:

Потерпіла зазначила, що вона з обвинуваченим мала дуже тісні стосунки. В грудні 2015 року, точної дати зазначити не змогла. У неї з ОСОБА_10 були спільні знайомі, ОСОБА_10 ввійшов в довіру, вона навіть надала йому ключі та він перебував в її квартирі. Потім потерпіла виявила, що зникли коштовності: ланцюжок та хрестик, які бабуся подарувала на день народження її сина. ОСОБА_10 пояснив потерпілій, що має труднощі в житті, йому немає де проживати, потерпіла пожаліла його та запропонувала побути у неї деякий час. ОСОБА_10 перебував у потерпілої декілька днів. Коштовності знаходилися в шкатулці, яка використовувалася як декор інтерьеру, їх ніхто не демонстрував. ОСОБА_10 хтось зателефонував та він пішов, дуже швидко зібравшись. Потерпіла перевірила але коштовностей вже не було. Вона телефонувала, але ОСОБА_10 не відповідав на дзвінки і тоді вона викликала поліцію. Відшкодовувати гроші ОСОБА_10 став лише в 2018 році. Сплатив лише 6400 гривень.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно, належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальних актах, визнав цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_6 у повному обсязі, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілу ОСОБА_6 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів, цивільного позову, а також, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому злочинах при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_6 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів психіатра не перебуває, не є інвалідом), перебуває на обліку у нарколога з 2012 року у зв`язку з вживанням канабіоідів зі шкідливими наслідками, характеризуючі особистість обвинуваченого обставини раніше неодноразова судимий, не має постійного джерела доходів, переховувався за одним із кримінальних проваджень з березня 2017 року, за три роки лише частково відшкодував шкоду завдану правопорушенням. Також, суд враховує думку потерпілої щодо призначення покарання на розсуд суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченого, є щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час та судового розгляду. Обставини, обтяжуючі покарання ОСОБА_7 відсутні.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи тяжкість скоєних ОСОБА_7 злочинів, дані про його особу, наявність у обвинуваченого судимості за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 22.05.2018 року за ч.2,3 ст.185 КК України за скоєні 21.06.2016, 03.09.2016, 18.09.2016, 21.10.2016 за які призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75,76 КК України з випробуванням на 3 роки, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого з ізоляцією від суспільства із застосуванням ст.70 ч.4, ст.71 ч.1 КК України.

При призначенні покарання за злочини, один із яких було вчинено до постановлення вироку, а інший після постановлення має мати наступні стадії: призначення покарання за злочин, вчинений до постановлення попереднього вироку; призначення покарання за сукупністю злочинів встановлених новим та попереднім вироками і зарахування у строк покарання повністю або частково відбутого покарання за попереднім вироком (ч.4 ст.70 КК України, ст.72 КК України); призначення покарання за злочин, вчинений після постановлення попереднього вироку; призначення остаточного покарання за сукупністю вказаних вироків.

Спочатку суд призначає покарання за ч.1 ст.185 КК України, потім покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за ч.1 ст.185 КК України та за ч.2,3 ст.185 КК України за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, а далі за ч.3 ст.185 КК України за злочин від 19.01.2017 року і остаточно за правилами ст.71 КК України за сукупністю вироків.

При цьому застосування ст.71 КК України означає, що покарання від відбування якого засуджений був звільнений на підставі ст.75 КК України тепер має відбуватися ним реально як і всі інші покарання в межах алгоритму призначення покарання і за сукупністю злочинів, і за сукупністю вироків.

Остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_6 заявлений цивільний позов на відшкодування матеріальної шкоди у сумі 10000 грн. та моральної шкоди в розмірі 3000 гривень.

Відповідно до позовної заяви матеріальна шкода полягає у завданні збитків за викрадені у потерпілої пам`ятні для неї золоті прикраси на суму 6366 гривень, для відновлення яких їй потрібно 10000 гривень, оскільки 3 роки обвинувачений не відшкодовував шкоду. 3000 гривень потерпіла вважає належною сатисфакцією за спричинення моральних страждань, емоційної напруги, образи.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи, що сума вказаного позову повністю визнана обвинуваченим та частково відшкодована, суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 необхідно задовольнити у повному обсязі в частині відшкодування моральної шкоди та в розмірі нанесеної матеріальної шкоди. Суд враховує, що відповідно до розписок потерпілій на час розгляду справи передано ОСОБА_7 6400 гривень, а тому матеріальна шкода є відшкодованою, а тому не підлягає стягненню.

Запобіжний захід до обвинуваченого в ході судового розгляду не застосовувався, клопотань про обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили від прокурора та інших учасників не надходило.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання за сукупністю вироків призначити покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 22.05.2018 року за ч.2,3 ст.185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75,76 КК України з випробуванням на 3 роки, та відповідно до ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вказаним вироком остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 2 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди задовольнити. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 3000 гривень.

Речові докази:

- ноутбук "Lenovo Z585" чорного кольору моделі Z 585 2015-2, зарядний пристрій чорного кольору "Lenovo", модем чорного кольору "Verizon" , комп`ютерну мишу чорно-сірого кольору, які знаходяться в сумці чохлі чорно-блакитного кольору та передані на відповідальне зберігання ОСОБА_9 вважати переданими власникові за належністю;

- капюшон з місця події від 17.12.2015 року з приміщання по АДРЕСА_5 що зберігається в камері схову Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького Апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1