Провадження №: 1-кс/752/9558/18
У Х В А Л А

27.11.2018 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва внесене в кримінальному провадженні № 0000032 слідчим СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_2 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , клопотання про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

в провадженні СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2015 року за № 0000032, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України.
29.10.2018 року слідчий СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на на 1/6 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з метою уникнення недопущення приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження відповідного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати розслідуванню кримінального провадження, з метою встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
В судове засідання ніхто не з`явився, подане клопотання ніхто не підтримав, дослідивши матеріали клопотання слідчого, суд вважає, що клопотання про арешт майна, подане слідчим, не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно з п. 7 ч. 2 та ч. 1 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що має застосовуватись з метою досягнення дієвості цього провадження.
Так, загальні правила застосування будь-якого із заходів забезпечення кримінального провадження встановлені статтею 132 КПК України.
Разом з цим, частиною 2 статті 171 КПК України встановлено, що в клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
У відповідності до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Так, клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 171 КПК України з огляду на те, що на момент звернення з клопотанням, слідчим не долучено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
За таких обставин, клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 КПК України, а відтак підлягає поверненню прокурору за правилом ч.3 ст. 172 КПК України для усунення виявлених недоліків.
Керуючись ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_2 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000032 від 07.02.2015 про накладення арешту на майно - повернути в порядку ч.3 ст. 172 КПК України для усунення недоліків.
Встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Слідчий суддя :