Справа № 202/2102/19
Провадження № 1-кс/202/3443/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

25 березня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження за №0000271, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотання, погодженим із прокурором, в якому просить накласти арешт на автобус «БАЗ-А079.24» реєстраційний номер НОМЕР_1 ,який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ПАТ «Північтранс», яке зареєстроване за адресою: Одеська область, м. Одеса, 21 км старокиївської дороги, заборонивши особам, у володінні яких може перебувати дане майно, відчуження, розпорядження ним, залишивши вказаний автобус на зберіганні на території ПП «АвтоКлуб» за адресою: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 22-к, де він знаходиться на даний час.
В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що 21.03.2019 року приблизно о 20 годині 00 хвилин по проїзній частині вул. Криворізьке Шосе, що проходить по території Чечелівського району м. Дніпро, зі сторони ж.м. Краснопілля в напрямку вул. Київської рухався автобус «БАЗ-А079.24» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , який під час свого руху в районі автозаправної станції «Авіас», скоїв наїзд передньою правою частиною транспортного засобу на пішохода ОСОБА_6 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, від яких помер в кареті швидкої допомоги.
Автобус - «БАЗ-А079.24» реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ПАТ «Північтранс», яке зареєстроване за адресою: Одеська область, м. Одеса, 21 км старокиївської дороги.
Слідчий вказує, що зазначений автобус є речовим доказом, оскільки зберіг на собі сліди злочину, може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час розслідування, необхідний для проведення транспортно-трасологічної експертизи, експертизи технічного стану транспортного засобу та інших експертиз, для чого спеціалістам буде потрібний доступ до нього, у зв`язку з чим є необхідність у накладенні арешту.
Слідчий подав заяву, у якій просив провести судове засідання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі та просить його задовольнити.

Інші учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Слідчим суддею встановлено, що 22 березня 2019 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України за № 0000271.
Як вбачається з матеріалів клопотання, під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було вилучено автобус «БАЗ-А079.24» реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Постановою слідчого від 22.03.2019 року вищезазначений транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
За змістом частини першої статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з частиною другої статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).
Так, за приписами статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому згідно статті 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до частини третьою статті 132 КПК не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Статтею 173 КПК визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (частина четверта статті 170 КПК).
Відповідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений автобус є доказом злочину, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки зберіг на собі його сліди, може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертного дослідження.
В той же час існує загроза приховування, перетворення, відчуження даного транспортного засобу, оскільки на сьогодні не проведені всі необхідні слідчі дії та експертні дослідження, а володілець даного автомобіля як учасник дорожньо-транспортної пригоди є особою, заінтересованою в результатах кримінального провадження. Крім того, власник автомобіля може в будь-який час його відчужити чи розпорядитися ним.
Отже, матеріали клопотання слідчого доводять наявність правових підстав для накладення арешту на автобус «БАЗ-А079.24» реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом заборони його відчуження та розпорядження ним (відповідно до вимог, заявлених у клопотанні слідчого).
На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, який не матиме тяжких наслідків, оскільки арешт носить тимчасовий характер та може бути скасований у порядку статті 174 КПК України, зокрема, після проведення необхідних слідчих та процесуальних дій, а тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання вищевказаним ризикам, необхідно накласти арешт на автобус «БАЗ-А079.24» реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження та розпорядження ним.
Щодо вимоги слідчого про визначення місця зберігання автобусу «БАЗ-А079.24» реєстраційний номер НОМЕР_1 , то в цій частині клопотання не може бути задоволено, оскільки вирішення цього питання не входить до компетенції слідчого судді. Відповідно до статті 100 КПК України на стадії досудового розслідування зберігання речових доказів, які були вилучені слідчим, прокурором, здійснюється стороною обвинувачення в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на автобус «БАЗ-А079.24» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ПАТ «Північтранс», заборонивши його відчуження та розпорядження ним.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1