233 № 233/5101/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000131 від 02 серпня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст. 129 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000131 від 02 серпня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст. 129 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, з думкою якого погодилися захисник і обвинувачений.

Незважаючи на думку всіх учасників судового провадження щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.

Суд при проведенні підготовчого судового засідання, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає таку невідповідність його вимогам закону та наявність таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно до положень п. 5 ч 2 ст. 291 КПК України та правової позиції Верховного суду України, викладеній у постанові від 24.11.2016 року у справі № 5-328-кс 16 обвинувальний акт має містити обов`язкові три складові: фактичні обставини кримінального правопорушення; правову кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"); формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення особі, підозрюваній у вчиненні злочину. Обвинувальний акт встановлює початок і основу судового розгляду, пред`являє обвинуваченому дані, якими обґрунтовано обвинувачення, що надає останньому можливість підготуватись до захисту. Він також вказує суду межі, в яких повинний відбуватись розгляд, та межі відповідальності обвинуваченого.

Аналіз змісту обвинувального акту щодо обвинуваченого ОСОБА_5 дає підстави суду прийти до висновку про його невідповідність вимогам кримінального процесуального закону, оскільки із зазначеного формулювання обвинувачення не зрозуміло, які саме дії, які прокурор вважає доведеними, інкримінуються в провину обвинуваченому ОСОБА_5 , з огляду на те, що при юридичній кваліфікації дій останнього за ч.2 ст. 125 та ч.1 ст. 129 КК України, фактично в обвинувальному акті прокурором викладені обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, а саме - незакінченого замаху на вбивство потерпілого ОСОБА_7 .

Таким чином, фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація не узгоджується із формулюванням обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_5 тобто формулювання обвинувачення є неконкретним і суперечливим за своєю суттю, що порушує право обвинуваченого на захист.

Звісно, на стадії підготовчого провадження суд не має права надавати оцінку висунутому обвинуваченню та юридичній кваліфікації дій винних осіб, проте суд повинен забезпечити дотримання права обвинувачених на справедливий судовий розгляд кримінального провадження в світлі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожний обвинувачений має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення…

Про право обвинуваченого на отримання докладної інформації щодо суті та причин обвинувачення, висунутого проти нього, наголошується у рішеннях ЄСПЛ у справах «Маттоціа проти Італії» від 07 березня та 04 липня 2000 року та «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року, в яких зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

В рішенні у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року вказано: «Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду».

Вказані недоліки обвинувального акту, його суперечливість, порушують право обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачене ст. 42 КПК України, знати у вчиненні якого кримінального правопорушення чи кримінальних правопорушень (епізодів) він обвинувачується, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснити захист, чим істотно порушується його право на захист.

Виявлені недоліки унеможливлюють призначення справи до судового розгляду, а тому обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.

Окремо слід зауважити, що законодавець, надаючи повноваження прокурору, визначені ст.338 КПК України, щодо можливості зміни обвинувачення в суді, мав на меті не можливість прокурора виправити недоліки, допущені під час досудового розслідування, а привести обвинувачення у відповідність з новими фактичними обставинами, встановленими під час судового розгляду. В такому випадку, суд, надаючи можливість стороні обвинувачення виправити свої помилки, створює найбільш сприятливі умови одній із сторін, порушуючи при цьому принцип змагальності сторін і рівності перед законом і судом.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 314 -316, 376 КПК України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000131 від 02 серпня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст. 129 КК України повернути прокурору як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1