Справа № 1-кс/331/63/2019
ЄУН 331/5667/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 січня 2019 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області майора юстиції ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження внесеного до єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000059 від 06.10.2018, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області ОСОБА_3 02.01.2019 звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням , яке погоджено з прокурором, в якому просив накласти арешт , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження, на майно, яке вилучено 31.12.2018 під час проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_4 , а саме на мобільний телефон марки «Siemens» у корпусі сріблясто-блакитного кольору, ідентифікуючі ознаки: НОМЕР_1 , з сім-картою ПрАТ «Київстар», з ідентифікуючим номером НОМЕР_2 , з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Клопотання вмотивоване тим, що вилучений мобільний телефон є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000059 від 06.10.2018, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України і накладення арешту на вказане майно є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження .

У судове засідання слідчий , прокурор, захисник ОСОБА_5 не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, що відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 в наданій заяві просив клопотання розглядати у його відсутність.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається , що слідчим відділом Управління СБ України в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000059 від 06.10.2018, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України .
31.12.2018 підозрюваного ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. Під час проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_4 , виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Siemens» у корпусі сріблясто-блакитного кольору, ідентифікуючі ознаки: НОМЕР_1 , з сім-картою ПрАТ «Київстар», з ідентифікуючим номером НОМЕР_2 .

Того ж дня постановою слідчого СВ УСБУ в Запорізькій області зазначений мобільний телефон визнано речовим доказом.

Згідно вимог ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частина 3 ст.170 КПК України передбачає, що випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, за змістом вказаних положень закону арешт може бути накладено слідчим суддею на майно яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

При вирішенні питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення особистого обшуку підозрюваного , слідчий суддя враховує згідно ч.2 ст. 173 КПК України :

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів наданих до клопотання вбачається, що стороною кримінального провадження відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України доведено наявність правових підстав для накладення арешту на мобільний телефон , вилучений під час проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , який відповідає критеріям визначеним в ст. 98 КПК України, може бути використаний як доказ під час кримінального провадження, через що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання - задовольнити .

Накласти арешт, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження, на майно, яке вилучено 31.12.2018 під час проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_4 , а саме : на мобільний телефон марки «Siemens» у корпусі сріблясто-блакитного кольору, ідентифікуючі ознаки: НОМЕР_1 , з сім-картою ПрАТ «Київстар», з ідентифікуючим номером НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

03.01.2019