Провадження № 1-кс/712/7981/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду внесене у кримінальному провадженні № №0007073 від 10.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України слідчим СВ Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 , і погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Драбівського району, Черкаської області, українець, громадянин України, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання відсутнє, раніше судимий:

1) 26.06.2012 вироком Черкаського РС Черкаської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст 70, ст 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

В С Т А Н ОВ И В:

Слідчий СВ Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивується тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 будучи раніше судимим за скоєння умисного тяжкого злочину проти власності, маючи не погашену і не зняту, у передбаченому Законом порядку судимість, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив новий умисний злочин.

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.10.2018, близько о 00 годині 30 хвилин, знаходячись на 7 поверсі будинку АДРЕСА_2 , раніше знаючи адресу місця проживання потерпілої, заздалегідь знаючи, що потерпіла буде повертатися до місця проживання, вичікував ОСОБА_6 , при зустрічі з останньою, маючи прямий умисел та в супереч волі потерпілої без ніяких попереджень та пояснень, штовхнув потерпілу під стіну, в наслідок чого остання впала додолу, після чого ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 три удари кулаком правої руки в ліву частину обличчя, а саме в область підборіддя та один удар лодонею лівої руки в праву частину обличчя чим завдав потерпілій фізичного болю та спричинив тілесні ушкодження, а саме садна м`яких тканин обличчя, котрі відповідно до висновку експерта №01-01/1381 відносяться до легких тілесних ушкоджень, та після завдання потерпілій тілесних ушкоджень маючи прямий умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном, не приховуючи свого наміру, ігноруючи волю потерпілої, з корисливих мотивів, шляхом ривка, відкрито заволодів майном належним потерпілій, а саме зірвав з плеча рюкзак марки «Kite» в котрому розміщувались мобільний телефон марки «Самсунг», мобільний телефон марки «Nome» вартість котрих на момент викрадення відповідно до висновку експерта №8-000892 від 26.11.2018 року могла становити: мобільний телефон марки «Самсунг» - 680,00 грн.; мобільний телефон марки «Nome» - 330,00 грн.; рюкзак марки «Kite» - 380,00 грн.

Таким чином, протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та вчинене повторно.

У ході досудового розслідування було встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушень причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Драбівського району, Черкаської області, українець, громадянин України, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання відсутнє, раніше судимий:

1) 26.06.2012 вироком Черкаського РС Черкаської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст70, ст71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

Таким чином ОСОБА_5 маючи не погашену та не зняту в передбаченому законом порядку судимість 10.10.2018 в підтвердження п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчиняє інше умисне, тяжке кримінальне правопорушення.
26.12.2018 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Причетність ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 від 11.10.2018 року;
-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 від 06.11.2018 року;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 18.10.2018 року;
-протоколом впізнання особи за фотознімком проведеним зі свідком ОСОБА_7 від 18.10.2018 року;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 18.10.2018 року;
-протоколом впізнання особи за фотознімком проведеним зі свідком ОСОБА_8 від 18.10.2018 року;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 18.10.2018 року;
-протоколом впізнання особи за фотознімком проведеним зі свідком ОСОБА_9 від 18.10.2018 року;
-довідкою з КЗ «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» ЧМР від 10.10.2018 року;
Враховуючи вищевказане, та те що підозрюваний являється колишнім співмешканцем потерпілої та проживав за місцем фактичного проживання останньої протягом тривалого часу наявним є ризик протиправною впливу ОСОБА_5 на потерпілу та свідків, з метою примусити їх, шляхом погроз, вмовлянь чи підкупу, до зміни показань, які ними були надані на стадії досудовою розслідування, так як підозрюваному відоме місце проживання потерпілої та свідків.

Враховуючи, що підозрюваний матиме реальну можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджатиме досягненню завдання кримінального провадження та досягненню цілей покарання (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України).

Як наслідок заявлені в клопотанні ризики реально існують та оскільки не вважається можливим запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задоволити.

Підозрюваний не заперечував проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи обґрунтовану підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя приходить до висновку про застосування запобіжного заходу.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжний заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до частини 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою не повинен перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З клопотання також вбачається, що із наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, наведені у ньому ризики, як мета обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного є такими, що виправдовують його застосування, зокрема слідчий вказує, що ОСОБА_10 під тягарем кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні, шляхом умовляння, погроз, підкупу чи інше, перешкоджатиме досягненню завдання кримінального провадження та досягненню цілей покарання.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За роз`ясненнями п.п. 3, 13 постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №10 та від 24 жовтня 2008 року №15), взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинувачуваним процесуальних обов`язків, і його належної поведінки; обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, можливості незаконно впливати на свідків, потерпілу; експертів; знищенню речових доказів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та враховуючи жорстокість нанесення неодноразових ударів потерпілій, суд вважає за необхідне застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбачених КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 186, 193-194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 24 лютого 2019 року, включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання, тобто з 26.12.2018 року.

Для утримання підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає направленню до слідчого ізолятора м. Черкаси.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 .

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному ОСОБА_5 , після її оголошення, слідчому для виконання та прокурору для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а підозрюваному, який перебуває під вартою, в той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1