Номер провадження: 11-кп/813/524/19
Номер справи місцевого суду: 523/8268/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8
законного представника

неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0005290 від 22.10.2014 рокуза апеляційними скаргами законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 14.02.2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Одеси, громадянка України, із неповною середньою освітою, не одружена, не працевлаштована, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,-

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Встановив:

Відповідно до вироку суду, 20.10.2014 року, в період часу з 11:20 години до 12:05 години, неповнолітня ОСОБА_8 , знаходячись в ЗОШ №71 по вул. Паустовського, 17-а в м. Одесі, зайшла до чоловічої роздягальні спортзалу та реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала з портфеля неповнолітнього ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Самсунг», після чого неповнолітня Гроссу з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдала ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1100 грн.

На вказаний вирок суду першої інстанції законного представника неповнолітньї обвинуваченої ОСОБА_8 ОСОБА_9 була подана апеляційна скарга, в якій вона зазначила, що вважає оскаржуваний вирок ухваленим з порушенням норм матеріального

та процесуального права та заснованим на припущенням, посилаючись при цьому на наступні обставини:

- її вина у вчиненні інкримінованого їй злочину не доведена жодним чином, а пояснення свідків, покладені в основу вироку, не свідчать про скоєння нею кримінального правопорушення;

- суд необґрунтовано не дослідив пояснення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які давали пояснення під час досудового розслідування та судового розгляду справи в 2015 році, відповідно до яких останні показали, що забрали мобільний телефон в обвинуваченої ОСОБА_8 та продали на радіоринку;

- судом також не було враховано того, що обвинувачена раніше не притягувалась ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності; у школі в неї чудові стосунки з учнями, вона є старанною ученицею та допомагає матері по домашньому господарству.

Посилаючись на викладене вище, обвинувачена просила вирок суду скасувати та визнати її невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просила вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити, так як невстановлені достатньо доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Судом у вироку були перераховані показання свідків свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , але їм не дана їм оцінка. Письмові докази, такі як протокол прийняття заяви, заява ОСОБА_16 , протокол огляду та розписка ОСОБА_11 ніяк не встановлюють винуватість ОСОБА_8 у скоєнні злочину, а є припущенням.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинувачену та її законного представника, захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора, яка заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для зміни чи скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів апеляційних скарг захисника та представника неповнолітньої обвинуваченої про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційним судом не знайшли свого підтвердження в ході перегляду вироку у вказаному кримінальному провадженні та спростовуються виходячи з наступного.

В судовому засіданні, неповнолітня Гроссу свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченням не визнала, та пояснила що вказаний мобільний телефон не викрадала, а знайшла його.
Натомість винуватість ОСОБА_8 у вчиненому кримінальному правопорушенні підтверджується сукупністю наступних доказів досліджених судом першої інстанції, а саме:
- поясненнями свідка ОСОБА_10 , який пояснив суду, що знаходячись в роздягальні, ОСОБА_17 питала у нього котрий час, на що він подивився на телефон та відповів їй, після чого поклав телефон до портфелю;
- поясненнями свідка ОСОБА_14 , який дав пояснення суду аналогічні поясненням свідка ОСОБА_10 , оскільки був присутній при розмові ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ;
- поясненнями свідка ОСОБА_15 , який пояснив в судовому засіданні, що до нього як директора школи звернувся вчитель разом із ОСОБА_20 про те, що пропав мобільний телефон останнього. Після чого, вони запросили учнів 10-класу, які пояснили, що ОСОБА_21 виходила під час уроку та після закінчення уроку пішла за межі школи. Крім того, свідок ОСОБА_22 додав, що на його питання про телефон, ОСОБА_17 відповіла, що не брала телефон;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.10.2014р., згідно якого ОСОБА_11 просить прийняти міри до невстановлених осіб, який скоїли відносно її сина ОСОБА_18 злочин таємно викрали мобільний телефон (т.2, а.с.91-92);
- заявою ОСОБА_16 , згідно якої останній просить приєднати до матеріалів провадження мобільний телефон «Самсунг», який він придбав на радіоринку «Летучий голландец» (т.2, а.с.93);
- протоколом огляду та постановою про прилучення речових доказів від 08.12.2014р., згідно яких об`єктом огляду є мобільний телефон, раніше викрадений у ОСОБА_23 , та який був прилучений до матеріалів кримінального провадження (т.2, а.с.94-97);
- розпискою ОСОБА_11 , згідно якої остання отримала від органів досудового розслідування мобільний телефон «Самсунг», який раніше був викрадений у її сина (т.2, а.с.98).
Аналіз зазначених доказів, покладених в обгрунтування обвинувального акту, дозволяє дійти до висновку про винуватість обвинуваченої ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованих їй злочинного діяння. Докази є належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 .
Твердження обвинуваченої ОСОБА_24 про те, що вона не викрадала мобільний телефон «Самсунг», який належить ОСОБА_20 , а знайшла останній, суд розцінює ці дії як лінію захисту обвинуваченої з метою уникнення кримінальної відповідальності, та яке спростовується вищезазначеними дослідженими в судовому засіданні доказами.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_24 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання ОСОБА_24 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, умови життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку.
Враховується особа ОСОБА_24 , яка є особою раніше не судимою, вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості та яке вчинила у неповнолітньому віці, має місце постійного проживання, мешкає разом з матір`ю, яка є інвалідом 2-групи, та молодшими братами та сестрами, за місцем навчання характеризується задовільно, відсутність матеріальної шкоди, у зв`язку із поверненням мобільного телефону.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_24 , суд відносить вчинення злочину неповнолітнім, відсутність матеріальної шкоди.
На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, був зроблений правильно висновок про те, що виправлення ОСОБА_8 та недопущення вчинення нею нових кримінальних правопорушень, можливе без її ізоляції
Аналізуючи доводи сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_8 , апеляційний суд з ними не погоджується, оскільки поведінка обвинуваченої в день скоєння злочину, окремі конкретні дії які висвітлили свідки від її питань про то який час, відсутність на уроці, де вона повинна була находитися, поява її в роздягальній де знаходилось викрадене майно і можливість їм заволодіти в момент находження інших учнів на уроці фізкультури, без перешкод заволодіти майном, телефонний дзвінок і передача телефону друзям, просьба поставити на телефон програми для особистого користування, відмова вчителю про те, що телефон знаходиться в неї, повністю свідчить про продуманість її планів на заволодіння телефоном.

Посилання про те, що обвинувачена скоїла злочин в неповнолітньому віці, раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності і що майнові збитків по справі відсутні в повному обсязі були враховані при обранні виду і міри покарання.

Суд першої інстанції дослідив обставини справи в повному обсязі, обґрунтування у вироку основані на доказах відповідно до матеріалів кримінального провадження, міра призначеного покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненому обвинуваченому кримінального правопорушення є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України, тому підстав для зміни або скасування вироку відсутні.

За таких обставин, оскільки апеляційні скарги захисника та законного представника неповнолітньої обвинуваченої не містять у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченій покарання, та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_8 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеса від 14.02.2018 року відносно ОСОБА_8 в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.1 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського
апеляційного суду ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2