Ухвала
Іменем України

07 лютого 2019 року

м. Київ
справа № 234/11749/17
провадження № 51-4066 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 24 квітня 2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 25 жовтня 2018 року щодо нього,
встановив:
За вироком Краматорського міського суду Донецької області від 24 квітня 2018 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Донецька, зареєстрованого у тому АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засуджено до покарання у виді позбавлення волі:

за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК) на строк 2 роки;
за ч. 1 ст. 307 ККна строк 6 років;
за ч. 2 ст. 307 КК на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією майна, що є його особистою власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, що є його особистою власністю.
Зараховано ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 14 по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
Донецький апеляційний суду ухвалою від 25 жовтня 2018 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 залишив без змін. Зарахував йому в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 25 жовтня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнаний винуватим у тому, що він 05 травня 2017 року, близько 19:53, перебуваючи біля буд. № 63 на вул. Академічній у м. Краматорську Донецької області, продав за 300 грн, тобто незаконно, умисно, збув покупцеві оперативної закупки ОСОБА_5 порошок білого кольору, який містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, у перерахунку на основу масою 0,113 г.
Крім того, 14 червня 2017 року, близько 13:58, ОСОБА_4 , перебуваючи біля буд. № 62 на вул. В. Стуса у тому ж місці, продав за 300 грн, тобто незаконно, умисно, повторно збув покупцеві оперативної закупки ОСОБА_5 порошок білого кольору, який містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, у перерахунку на основу масою 0,061 г.
Крім того, в ході проведення обшуку 14 червня 2017 року за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено порошок бежевого кольору, який містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, в перерахунку на основу масою 0,219 г, яку той незаконно умисно зберігав для особистого вживання без мети збуту.
За змістом касаційної скарги засуджений, не погоджуючись із судовими рішеннями, ухваленими щодо нього, через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості просить судові рішення змінити та пом`якшити призначене йому покарання шляхом застосування положень ст. 69 КК. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд при призначенні йому покарання не в повній мірі врахував те, що він раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей та його навчання у коледжі.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла такої думки.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК у касаційному порядку не оспорюються.
Доводи засудженого ОСОБА_4 про порушення щодо нього загальних засад призначення покарання, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як убачається із долучених до касаційної скарги копій судових рішень, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_4 враховано дані про особу засудженого, який не працює, раніше не судимий, його формально-позитивну характеристику за місцем проживання та те, що він не перебуває на обліках в диспансерах. Крім того, суд взяв до уваги наявність на його утриманні двох малолітніх дітей та відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, зокрема і ті, про які наголошує засуджений ОСОБА_4 у своїй скарзі, суд обґрунтовано дійшов висновку, що його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, та правильно призначив покарання із застосуванням вимог ст. 70 КК.
Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене засудженому покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження нових злочинів, справедливим, та відповідає вимогам ст. 65 КК.
Підстав вважати призначене засудженому ОСОБА_4 покарання явно несправедливим через його суворість не вбачається.
При розгляді апеляційної скарги засудженого суд апеляційної інстанції перевірив доводи скарги, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів, з яких апеляційну скаргу засудженого залишив без задоволення, а вирок місцевого суду в частині призначеного покарання без зміни. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 24 квітня 2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 25 жовтня 2018 року щодо нього.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3