Справа № 484/4447/18
Провадження: № 1-кп/484/105/19р
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.02.2019р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання : - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № №0000075, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кропивницький, громадянина України, українця, що має неповну середню освіту, розлученого, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учасника бойових дій, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проходить військову службу за мобілізацією на посаді стрільця відділення забезпечення комендантського взводу військової частини пп НОМЕР_1 , у військовому званні старший солдат, раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України;

за участю учасників судового провадження

прокурора: - ОСОБА_5

обвинуваченого: - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», затвердженого Верховною Радою України Законом України, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 19.06.2015 року громадянин ОСОБА_3 був призваний до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до наказу командира військової частини пп НОМЕР_1 №139 від 23.07.2015р. старший солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини пп НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду пожежний пожежного взводу пожежного відділення пожежного взводу роти матеріального забезпечення військової частини пп НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
02.09.2015 року старшого солдата ОСОБА_3 відповідно до наказу №178 командира військової частини пп НОМЕР_1 призначено на посаду стрільця відділення забезпечення комендантського взводу.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період.
Згідно з п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника)
Будучи військовослужбовцем, старший солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 11,16,127,128,130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був зобов`язаний дотримуватися загальних обов`язків військовослужбовців, своїх службових обов`язків.
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби старшому солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо.
27.07.2016 року старшому солдату ОСОБА_3 відповідно до наказу №182 командира військової частини пп НОМЕР_1 було надано відпустку за сімейними обставинами строком 5 діб в період з 27 по 31 липня 2016 року, яку наказом №186 командира частини було продовжено строком на 5 діб в період з 01 по 05 серпня 2016 року.
Відпустку старший солдат ОСОБА_3 повинен був проводити у місті Кропивницький та повернутися до військової частини пп НОМЕР_1 06.08.2016 року та приступити до виконання службових обов`язків за посадою.
Проте, о 08.00 годині 06.08.2016 року старший солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без дозволу командування військової частини, не маючи поважних причин для звільнення від обов`язків проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу з відпустки до військової частини пп НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 та продовжував ухилятися від проходження військової служби до 19.09.2018 року, перебуваючи за місцем свого проживання адресою: АДРЕСА_1 , вільно проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
19.09.2018 року старший солдат ОСОБА_3 добровільно з`явився до військової частини пп НОМЕР_1 де припустив до виконання обов`язків з військової служби.
Зізнаючись у вчиненому обвинувачений пояснив, що дійсно 06.08.2016 року він не з`явився вчасно до військової частини пп НОМЕР_1 , та перебував за місцем своєї реєстрації, де проводив час на власний розсуд.У вчиненому розкаявся.

Цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_2 (пп НОМЕР_1 ) Міністрества оборони Українив сумі 2366,46грн. обвинувачений визнав в повному обсязі.

Судом, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Фактичні обставини злочину свідчать про те, що 08.00 годині 06.08.2016 року старший солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою тимчасового ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно без поважних причин до військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та до 08 год. 00 хв., 19.09.2018р. перебував поза межами зазначеної військової частини, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової службу), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до положень ст.. 65 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, є учасником бойових дій, за місцем проходження служби характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання своєї вини, активнее сприяння розкриттю злочину та щире каяття у скоєному.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 добровільно повернувся до військової частини, приступивши до виконання своїх службових обов`язків.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого не встановлено.

Речові докази відсутні, експертизи не призначались.

На думку суду обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дають підстави для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, з випробуванням відповідно до ст.. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_2 (пп НОМЕР_1 ) Міністрества оборони України про стягнення з обвинуваченого матеріальних збитків за втрату речового майна, з урахуванням кратності відшкодування, в сумі 2366,46грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 369, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на 1 (один) рік з покладанням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави в особі військової частини НОМЕР_2 (пп НОМЕР_1 ) Міністрества оборони України завданіматеріальні збитки за втрату речового майна, з урахуванням кратності відшкодування, в сумі 2366 (дві тисячі триста шістдесят шість)грн. 46 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1