Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/4851/17
Провадження №1-кп/523/188/19
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

05.02.2019 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

адвоката-захисника - ОСОБА_6 ,

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса об`єднані обвинувальні акти разом із долученими до них документами по матеріалам кримінальних проваджень №0006387 та №0005244 за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, маючого неповну середню освіту, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.3, 185 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:
08.08.2016 року, точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не представилось можливим, ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибув на територію автостоянки «Ветеран» за адресою: м.Одеса вул. Жоліо-Кюрі 26. Знаходячись на території автостоянки, він, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом розбирання стіни проник до приміщення гаражу № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 . Проникнувши до вказаного гаражу, ОСОБА_9 визначив об`єктом свого злочинного умислу інструменти, що належать ОСОБА_8 , а саме: ножниці по металу марки «Титан», вартістю 3750 гривень; електричний лобзик марки «Dewalt», вартістю 2300 гривень; дискову пилу марки «Dewalt Dwe 560», вартістю 2700 гривень; точильний станок марки «Expert MD 3215», вартістю 1099 гривень; шліфувальну машинку марки «Sparky МА 2000 HD», вартістю 2800 гривень; зварювальний апарат марки «Патон 200», вартістю 4000 гривень; домкрат, вартістю 300 гривень; паяльник, вартістю 200 гривень, вудочку марки «Korund», вартістю 1300 гривень; вудочку марки «Phoenix», вартістю 1300 гривень; вудочку марки «Winner», вартістю 1300 гривень; вудочку марки «Storm ST 200», вартістю 1300 гривень; вудочку марки «Salmo Elite», вартістю 1300 гривень; вудочки марки «Favorite Professional» в кількості двох штук, вартістю 1400 гривень кожна. Після чого він, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації його злочинного умислу, таємно викрав зазначені інструменти та, з метою утримання викраденого майна, залишив місце скоєння злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, своїми протиправними діями він завдав ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 26 449 гривень.

Крім того, 23.09.2016 року, близько о 00 годин 30 хвилин, ОСОБА_9 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прибув на автомобільну стоянку, розташовану за адресою: м.Одеса, вул..Жоліо Кюрі, 33. Після чого, перебуваючи на стоянці підійшов до гаражу № НОМЕР_2 та пошкодив вентиляційний отвір, через який проник у вищезазначений гараж. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_7 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з багажника автомобілю марки «ВАЗ 2111», д/н НОМЕР_3 , аналогову зовнішню відеокамеру марки «Atis» модель AW-H800VFIR-40G, серійний номер C6E190240028, вартістю 988 грн, аналогову внутрішню відеокамеру марки «Vision» модель VLC-2080D-IR, серійний номер 2, вартістю 520 грн, відеомагнітофон марки «bas IP» модель AP-07 V3, серійний номер 70001, вартістю 13598 грн, відеомагнітофон марки «bas IP» модель AP-07 V3, серійний номер 10072, вартістю 13598. Після чого ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_9 завдав матеріальної шкоди ОСОБА_7 на загальну суму 28704 грн.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно 08.08.2016 року з гаражу, що знаходиться на вул.Генерала Бочарова кут вул.Ж.Кюрі в м.Одесі, в стіні якого був отвір, проник та взяв звідти вудочки та інший інструмент, які в подальшому здав до ломбарду.

Крім того, в 2016 році, точної дати згадати не зміг, в нічний період часу, перебуваючи на вул..Жоліо-Кюрі в м.Одесі, він проник до гаражу, звідки викрав певне майно, в тому числі відеокамеру та відеодомофон. Після чого викрадене майно відніс своєму знайомому, не пояснюючи при цьому звідки воно. В послідуючому дізнався, що вказаний знайомий речі продав та повернув йому приблизно 600-700 грн., які він витратив на власний розсуд.

В той же час обвинувачений зазначив, що шкодує про вчинені ним кримінальні правопорушення. Проживав з матір`ю, братом та сестрою, грошей на прожиття не вистачало, адже на той момент працювала лише матір, тому життєві обставини сталися так, що він вимушений був піти на скоєння злочину, в чому дуже кається.

Крім того, обвинувачений вказав, що свою вину визнає в повному обсязі, обставини викладені в обвинувальних актах відповідають дійсності, заявлені цивільні позови визнає, проте не має таких великих грошей. Станом на даний час хоч неофіційно, однак працевлаштувався, буде намагатись відшкодувати завдані потерпілим збитки.

Так як, ОСОБА_9 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд, з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження і цивільних позовів.

Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувальних актів, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованих йому злочинних діянь, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, та надані стороною обвинувачення матеріали в судовому засіданні, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень і кваліфікує його дії:

-за епізодом 08.08.2016 року відносно потерпілого ОСОБА_8 за ст.185 ч.3 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до приміщення;

-за епізодом 23.09.2016 року відносно потерпілого ОСОБА_7 за ст.185 ч.3 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, скоєне повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим і сприяння в розкритті злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом також враховується думка потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які в судовому засіданні погодилися із позицією прокурора, висловленою в судових дебатах, щодо можливості призначення обвинуваченому покарання з випробуванням, в той же час просили задовольнити заявлені ними цивільні позови.

Крім того, при призначенні обвинуваченому покарання судом також враховується особа обвинуваченого, який є неодруженим, раніше не судимий, офіційно не працюючий, виховувався матір`ю, батько помер ще в 1998 році (свідоцтво серії НОМЕР_4 від 26.08.1998 року), згідно характеристик, підписаних сусідами за місцем проживання обвинуваченого, що містяться в матеріалах справи, ОСОБА_9 характеризується з позитивної сторони. Також суд враховує, що, перебуваючи під домашнім арештом, обвинувачений більше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

Окрім цього, при призначенні покарання обвинуваченому судом приймається до уваги досудова доповідь, в якій працівник органу пробації вказує, що з врахуванням інформації, яка характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_9 без позбавлення або обмеження волі не становить небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб). У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 ч.2 КК України.

Відповідно ж до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання судом також враховується, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, ознайомившись із обвинувальними актами, долученими до них документами, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , вік, стан його здоров`я та сімейний стан, обставини скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим застосувати до нього дію ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ст.76 ч.1 п.1, 2 КК України, з метою контролю за поведінкою засудженого для встановлення факту його виправлення, суд вважає за необхідне покласти на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання або роботи.

По епізоду відносно потерпілого ОСОБА_8 згідно обвинувального акту кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_8 спричинено майнову шкоду на загальну суму 26449 грн, у кримінальному провадженні експертизи не проводились, витрати на залучення експертів відсутні.

По епізоду відносно потерпілого ОСОБА_7 згідно обвинувального акту на стадії досудового розслідування завдана матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі шляхом повернення майна. Під час проведення досудового розслідування експертизи не проводились.

При вирішенні питання стосовно заявленого потерпілим ОСОБА_8 цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди на суму 26449 грн 00 коп, моральної шкоди на суму 15000 грн, суд враховує, що в процесі судового слідства беззаперечно було встановлено, що саме злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_8 було заподіяно як матеріальної, так і моральної шкоди.

Однак, вирішуючи питання щодо завданої матеріальної шкоди, ознайомившись із поданим потерпілим ОСОБА_8 цивільним позовом та долученими копіями квитанцій, судом було встановлено, що матеріальна шкода згідно предоставлених суду документів підтверджується на суму 19149 грн 00 коп.

При вирішенні питання пов`язаного з відшкодуванням заподіяних потерпілому ОСОБА_8 моральних збитків, судом враховується той факт, що в ході проведення судового розгляду потерпілим не було наведено суду належного обґрунтування та доказового підтвердження в чому саме було завдано йому моральну шкоду саме на суму 15 000 грн, окрім цього суд звертає увагу на те, що в поданому цивільному позові в обґрунтування моральної шкоди потерпілий вказує, що ОСОБА_9 своїми неправомірними діями спричинив йому біль та фізичні страждання, хоча ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового розгляду жодної інформації щодо спричинення обвинуваченим потерпілому ОСОБА_8 яких-небудь тілесних ушкоджень встановлено не було. Більш того, в судовому засіданні 01.02.2019 року потерпілий ОСОБА_8 підтвердив, що насильство відносно нього не вчинялося.

Однак в той же час, судом все ж таки приймається до уваги, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_8 все ж таки було завдано певної моральної шкоди, отримавши психологічний стрес, а також вимушений переживати події скоєного як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду справи.

За таких обставин, з врахуванням всього вищезазначеного, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування морального збитку в розмірі 5000 грн.

При вирішенні питання стосовно заявленого потерпілим ОСОБА_7 цивільного позову (з урахуванням уточнень в судовому засіданні) про відшкодування моральної шкоди на суму 50000 грн, суд враховує, що в процесі судового слідства беззаперечно було встановлено, що саме злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_7 було заподіяно моральної шкоди. Однак, судом також враховується і те, що згідно обвинувального акту на стадії досудового розслідування завдана обвинуваченим матеріальна шкода потерпілому відшкодована в повному обсязі шляхом повернення майна, у зв`язку із чим суд не може погодитись із доводами потерпілого зазначеними ним в позові щодо того, що не міг користуватися всіма благами та перевагами викрадених речей, а також щодо завдання фізичних страждань. Суду не було наведено належного обґрунтування та доказового підтвердження про завдання потерпілому ОСОБА_7 моральної шкоди саме на суму 50000 грн. Однак в той же час, судом все ж таки приймається до уваги, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_7 все ж таки було завдано певної моральної шкоди, отримавши психологічний стрес, а також вимушений переживати події скоєного як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду справи. За таких обставин, з врахуванням всього вищезазначеного, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення цивільного позову про відшкодування морального збитку в розмірі 10000 грн.

Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.3 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст.ст.75, 76 ч.1 п.п.1, 2 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_9 скасувати.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_8 , про відшкодування матеріальної шкоди на суму 26449 грн 00 коп задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 матеріальний збиток (з відрахуванням не підтвердженого), та стягнути 19149 грн 00 коп.
Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди на суму 15000 грн 00 коп задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 моральний збиток в сумі 5000 грн 00 коп.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди на суму 50000 грн 00 коп задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 моральний збиток в сумі 10000 грн 00 коп.

Речові докази по матеріалам кримінального провадження по епізоду потерпілого ОСОБА_7 вважати повернутими за належністю потерпілому під зберігаючу розписку.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1