Справа № 307/3454/18
Провадження №1-кс/307/1519/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2018 року м. Тячів
Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря с/з ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів клопотання старшого слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0001369 від 12 листопада 2018 року про накладення арешту на майно,
ВСТАНОВИВ:
12 листопада 2018 року старший слідчий СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно. Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001369 від 12 листопада 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що 11 листопада 2018 року, близько 13.00 години, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем марки «Suzuki New Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_1 , їдучи в м. Тячів по вул. Армійській, Закарпатської області у напрямку с. Бедевля, проїжджаючи біля будинку № 68, втратив керування даним транспортним засобом та допустив зіткнення з залізобетонною електроопорою, внаслідок чого пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_2 отримала тілесні ушкодження та була доставлена для надання медичної допомоги у Тячівську РЛ №1. 11 листопада 2018 року працівниками поліції в ході проведення огляду місця ДТП за вказаною вище адресою, автомобіль марки «Suzuki New Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_1 , було вилучено та евакуатором доставлено на спеціальний майданчик ДП МВС України «Інформ-Ресурси» при Тячівському ВП ГУНП в Закарпатській області. 12 листопада 2018 року автомобіль марки «Suzuki New Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_1 , постановою слідчого визнано речовим доказам у вказаному кримінальному провадженні. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 26 квітня 2007 року, власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладенні арешту на вилучений в ході досудового розслідування автомобіль марки «Suzuki New Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки такий є знаряддям вчинення злочину та має значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Старший слідчий СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що на час подання до суду вказаного клопотання у органу досудового розслідування не було даних щодо наявності тілесних ушкоджень у пасажира автомобіля ОСОБА_6 , однак, на даний час головний лікар КЗ «Тячівської районної лікарні № 1» надав довідку про те, що ОСОБА_6 на стаціонарному лікування не перебувала та в амбулаторному журналі травматологічного пункту не зареєстрована. За таких обставин відпала потреба у арешті тимчасового вилученого майна та після проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 кримінальне провадження буде закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію слідчого та пояснив, що вказана дорожньотранспортна пригода трапилася не з його вини, а із-за раптової несправності рульового управління автомобіля і всі витрати по даній події покриє страхове відшкодування. Просить у клопотанні відмовити.
Заслухавши думку слідчого, власника тимчасово вилученого майна та дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя прийшла до висновку.
Норми кримінально-процесуального закону покладають на слідчого суддю обов`язок сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону, перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів, зважати, що незалежно від визначеного процесуальним законом суб`єкта ініціювання застосування заходів забезпечення обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (ч. 3 ст. 132 КПК) покладається на слідчого та/або прокурор та враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
У відповідності до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 листопада 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення №0001369 від 12 листопада 2018 року, кваліфіковане за ч.1 ст.286 КК України.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 26 квітня 2007 року, власником автомобіля марки «Suzuki New Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно довідки головного лікаря КЗ «Тячівської районної лікарні № 1» ОСОБА_7 від 13 листопада 2018 року за № 582, ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні в період з 11 листопада 2018 року по 13 листопада 2018 року не перебувала, в амбулаторному журналі травматологічного пункту не зареєстрована.
За таких обставин, в судовому засіданні не встановлено обставин, за яких існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а також не встановлено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а отже у задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 369-376 КПК України, слідчий суддя ,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0001369 від 12 листопада 2018 року про накладення арешту шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування тимчасово вилученим майном, а саме: автомобілем марки «Suzuki New Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ДП МВС України «Інформ-Ресурси» при Тячівському ВП ГУНП в Закарпатській області, за адресою м. Тячів, вул. Промислова, 6а, Тячівського району Закарпатської області, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1