УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року

м. Київ
справа № 209/1634/16-к
провадження № 51-958ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області

від 30 березня 2017 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 28 січня

2019 року в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000083 від 13 березня 2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Первомайське Харківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.
Встановлені обставини
Вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 50000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання щодо судових витрат і речових доказів.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2019 року залишено без задоволення апеляційні скарги обвинуваченого, захисника і прокурора, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі засуджений зазначає про незаконність рішень судів першої й апеляційної інстанцій і просить перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 115 КК на

ст. 119 цього Кодексу.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, вказуючи на неправильне застосування судами першої й апеляційної інстанцій закону України про кримінальну відповідальність, засуджений у касаційній скарзі не навів доводів на обгрунтування вимог щодо необхідності перекваліфікації його дій та

не зазначив, у чому конкретно полягають вказані порушення відповідно до

ст. 413 КПК із огляду на конкретні положення статей 115 і 119 КК. Натомість засуджений у касаційній скарзі зазначає про однобічність і неповноту судового розгляду та про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК

не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Касаційна скарга засудженого не містить конкретних доводів щодо помилковості висновків апеляційного суду.
Також засуджений у касаційній скарзіне зазначив, чи заявлялися у суді апеляційної інстанції стороною захисту клопотання, які всупереч вимогам ч. 3

ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно не задовольнив, а також, які конкретно доводи апеляційних скарг обвинуваченого і захисника у порушення ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2019 року щодо

нього залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3