Номер провадження 1-кп/754/1045/18
Вирок
Іменем України

19 листопада 2018 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0015662 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Любимівка Каховського району Херсонської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 29.12.2015 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Закревського, 6-А, неподалік ресторану «Старе місто» помітили раніше невідомого їм потерпілого ОСОБА_5 , та в цей час у них виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, обвинувачений ОСОБА_3 за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), підійшли до потерпілого ОСОБА_5 , де невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) висловила вимогу потерпілому ОСОБА_5 про передачу належного йому мобільного телефону. Після відмови ОСОБА_5 , невстановлена досудовим слідством особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) нанесла удар в область голови потерпілого, чим спричинила останньому фізичного болю та застосувала насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, від якого останній впав на землю.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, обвинувачений ОСОБА_3 діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), скориставшись тим, що ОСОБА_5 лежав на землі, відкрито викрав з правої кишені спецодягу, у який був одягнений ОСОБА_5 , мобільний телефон «Nomi J503», вартістю 1929 грн., з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Life», вартістю 50 гривень, без грошей на рахунку.
В подальшому обвинувачений ОСОБА_3 утримуючи при собі вищевказане майно, разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) з місця скоєння злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 1979 гривень.
Суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, щиро розкаявся і підтвердив вищеописані встановлені судом обставини справи.

З урахуванням відсутності заперечень учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно ст. 12 КК України вчинений ОСОБА_3 злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд при винесенні вироку враховує, особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, позитивно характеризується, матеріальні збитки відшкодував в повному обсязі, про що свідчить заява потерпілого.

Як обставини, які відповідно до вимог ч.1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування матеріального збитку потерпілому.

Обставин, які відповідно до вимог ч.1 ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, позитивно характеризується, і призначає йому покарання, яке необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі. При цьому з урахуванням обставин справи, щирого каяття обвинуваченого, добровільного відшкодування матеріальних збитків, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370 КПК України, суд -

Засудив:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 /одного/ року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя-