Справа № 761/928/19
Провадження № 1-кс/761/1181/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника володільця майна ПАТ «Імексбанк» - ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника ПАТ «Імексбанк» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-
в с т а н о в и в:
до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва звернувся представник ПАТ «Імексбанк» - адвокат ОСОБА_3 , із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/25814/18, в межах кримінального провадження № 0000081 від 18.03.2018 року.
Клопотання обґрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.07.2018 року накладено арешт на комплекс будівель, за адресою Одеська область, проспект Шевченка, 8-А, що на праві власності належить АТ «Імексбанк».
Зазначає, що нерухоме майно, на яке накладено арешт набуто у власність АТ «Імексбанк» на підставі договору купівлі-продажу від 04.09.2017 посвідченого приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі під № 2898 та зареєстровано право власності 12.09.2007 Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості».
Проте, в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 18.03.2014, розслідується факти вчинення злочину службовими особами, який було вчинено протягом 2008-2014 років, тобто нерухоме майно за адресою Одеська область, м. Одеса, проспект Шевченка, 8-А, що належить АТ «Імексбанк» не є та не можуть бути предметом, що було об`єктом кримінально-протиправних дій та використовувалось як засіб вчинення злочину, а тому, на нього не може накладатись арешт.
Вказує, що на підставі пропозиції ФГВФО, правлінням Національного банку України прийнято Постанову № 330 від 21.05.2015, згідно якої відкликано банківську ліцензію та постановлено ліквідувати АТ «Імексбанк» з 27.05.2015.
27.05.2015 року згідно з планом врегулювання АТ «Імексбанк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 105 про початок ліквідації АТ «Імексбанк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання з 27 травня 2015 року.
Також, АТ «Імексбанк» не є юридичною особою, стосовно якої здійснюється досудове розслідування, не є підозрюваним, обвинуваченим в кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене просить скасувати арешт на комплекс будівель, за адресою: Одеська область, м. Одеса, проспект Шевченка, будинок 8-А, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.07.2018 року по справ № 761/25814/18.
Заявник в судовому засідання клопотання підтримав, надав пояснення аналогічні його доводам, просить таке задовольнити.
Слідчий проти задоволення клопотання заперечив, просить в такому відмовити.
Заслухавши думку слідчого, проаналізувавши доводи клопотання, вивчивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
У провадженні Головного слідчого управління СБ України знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000081 від 18.03.2018 року, за ознаками складу злочину, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.07.2018 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 Управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, яке зазначено в клопотанні.
Як встановлено з матеріалів клопотання, арешт на майно накладено з метою збереження речового доказу в межах кримінального провадження № 0000081 від 18.03.2018 року, яке на даний час розслідується.
Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Доводи сторони заявника, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала необхідність, не знайшли свого підтвердження в доводах клопотання.
Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів того, що відпали підстави для накладення зазначеного арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим.
Також слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно вказане в клопотанні, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 7, 170, 174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
у задоволенні клопотання представника ПАТ «Імексбанк» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1