Справа № 136/1527/18
провадження №1-кп/136/159/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000206 від 03.07.2018, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жорнище, Іллінецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого 23.11.2017 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.1, 2 ст. 185 КК України до остаточного покарання, на підставі ст.70 КК України, у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, 29.05.2018 вироком Липовецького районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
25.05.2018 близько 10.00 години, ОСОБА_3 , маючи умисел на крадіжку чужого майна, перебуваючи в будинку свого дядька ОСОБА_5 , який розташований в по АДРЕСА_2 , де за відсутності власника, шляхом вільного доступу, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, здійснив крадіжку його особистих речей, а саме: матерчатої чоловічої куртки вартістю 99,75 грн., штанів зеленого кольору із піксельним зображенням вартістю 50 грн., двох алюмінієвих підстаканників з написом «VOLGOGRADO» вартістю 70 грн., металевого портсигару сірого кольору, із зображенням на лицьовій поверхні Гербу України вартістю 101,6 грн.; навушників марки «Remax», вартість яких не встановлена у зв`язку із недостатністю інформації для ідентифікації об`єкта, та зарядного пристрою до мобільного телефону марки «Samsung» моделі ЕР-ТА60ЕВЕ вартістю 231,30 грн., після чого викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 552 грн. 65 коп.
Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою крадіжка, вчинена повторно.
28.11.2018 в судовому засіданні сторони кримінального провадження надали суду Угоду про примирення укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , згідно умов якої вони дійшли спільної згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України, істотних для кримінального провадження обставин, відсутності будь-яких претензій матеріального та морального характеру, а також узгодили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_3 , а саме: у виді 3 (трьох) місяців арешту. Також, у даній угоді потерпілому та обвинуваченому в присутності його захисника роз`яснені та зрозумілі наслідки укладення та затвердження такої угоди, наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив суду, що угода про примирення укладена 28.11.2018 є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що угода про примирення укладена між ним та обвинуваченим є добровільною, претензій ні матеріального ні морального характеру до обвинуваченого він не має, просив суд затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджений ними вид та міру покарання.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення, вказавши на наявність передбачених нормами КК та КПК підстав та просив суд урахувати наявність попередніх вироків судів, якими ОСОБА_3 вже було засуджено для призначення покарання згідно діючого законодавства.
Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст.477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених у тому числі статтею 185 КК України, якщо вони вчинені чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.
На виконання вимог ст.474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитись у тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид та міру покарання, яке буде до нього застосовано, а також інші заходи, які будуть застосовані, а також переконатись, що укладення угоди є для нього добровільним.

Суд переконався, що потерпілому також було роз`яснено наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, про що він підтвердив суду, отож укладення даної угоди для нього також є добровільним.

Суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою крадіжка, вчинена повторно.
Судом встановлено, що узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України, при цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості; особу винного, а саме: ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно, непрацюючий, на обліку в лікаря психіатра та в наркологічному кабінеті на обліку не перебуває.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше судимий вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2017 за ч.1, 2 ст. 185 КК України до остаточного покарання, відповідно до ст.70 КК України, у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. 29.05.2018 вироком Липовецького районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про примирення укладеної між потерпілим та обвинуваченим в даному кримінальному провадженні та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами такої угоди виду та міри покарання.
Як було встановлено судом даний, новий злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_3 вчинив 25.05.2018, тобто до постановлення вироку Липовецьким районним судом Вінницької області від 29.05.2018 та протягом іспитового строку встановленого вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2017, яке суд розцінює як порушення умов застосування ст.75 КК України, відтак суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів, відповідно до ст.70 ч.4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та остаточне покарання за сукупністю вироків, згідно ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2017 у виді позбавлення волі.
Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.100, 124 КПК України.
Судом встановлено, що в рамках даного кримінального провадження запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Ухвалою Липовецького районного суду від 09.07.2018 було накладено арешт на майно, питання про який суд вирішує відповідно до ст.174 КПК України.
Керуючись ст.ст. 65, 66, 67, 75, 76 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення укладену 28.11.2018 між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000206 від 03.07.2018.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 28.11.2018 покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів, урахувавши вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 29.05.2018 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.71 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2017 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 5(п`ять) місяців.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення цього вироку до виконання.
Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп.
Скасувати арешт майна накладений ухвалою Липовецького районного суду від 09.07.2018, яке знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Липовецького ВП ГУНП у Вінницькій області за адресою: Вінницька область, м. Липовець, вул. Г.Майдану, 75, а саме: матерчату чоловічу флісову куртку (б/у); штани зеленого кольору із піксельним зображенням (б/у); два алюмінієві підстаканники золотистого кольору з написом «VOLGOGRADO» (один зі смужкою синього, а інший червоного кольору), металевий портсигар сірого кольору без маркування із зображенням на лицьовій стороні Гербу України; навушники марки «Remax» під вхід 3.5; зарядний пристрій до мобільного телефону марки «Samsung» моделі ЕР-ТА60ЕВЕ (серійний № НОМЕР_1 ) та повернути їх потерпілому.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1