ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/338/19 Справа № 205/7128/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого(в режимі
відео конференції) ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відео конференції матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2018 року про умовно дострокове звільнення щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого,

В с т а н о в и л а:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2018 року клопотання засудженого ОСОБА_8 було задоволено та звільнено останнього умовно-достроково від відбування покарання, призначеного йому вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.12.2017 року.
Задовольняючи клопотання, суд виходив з того, що з характеристики на засудженого ОСОБА_8 слідує, що в під час відбування покарання у ДУ «Дніпровська ВК(№89)» він не працевлаштований, однак залучається до робіт з благоустрою установи, брав активну участь у проведенні ремонту відділення, за що був неодноразово заохочений у встановленому законом порядку правами начальника колонії. Станом на 02.11.2018 року засуджений відбув більше 2/3 строку покарання, за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі засуджений не допускав порушень, при цьому до ОСОБА_8 було застосовано 1 дисциплінарне заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
ОСОБА_8 дотримувався правомірних та ввічливих стосунків з персоналом виправної установи, виконував окремі доручення, брав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, періодично відвідував її заняття, робив для себе належні висновки, провину у скоєних злочинах визнає повністю, а також підтримує стійкі соціальні зв`язки зі своєю родиною шляхом листування і особистих побачень, отримує посилки, що в сукупності об`єктивно свідчить про його виправлення.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у застосуванні до ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з характеристики ОСОБА_8 встановлено, що за весь час відбування покарання, а саме за 26.05.2016 року, він має лише одне заохочення, а саме 03.09.2018 року з нагоди 27 річниці з Дня Незалежності України та за активну участь у поліпшенні побутових умов засуджених йому оголошена подяка.
Разом з тим, ОСОБА_8 не має бажання підвищувати свій загальноосвітній рівень та вдосконалювати наявні професійно-технічні навички та не бере участь у роботі самодіяльних організацій. Крім того ОСОБА_8 не працевлаштований у виправній колонії.
Таким чином поведінка ОСОБА_8 під час відбування ним покарання не є сумлінною, а на підставі отриманих відомостей про його особу неможливо прийти до висновку про його виправлення.
Також судом під час розгляду клопотання засудженого жодним чином не з`ясовано у засудженого його ставлення до вчиненого злочину.
Таким чином, під час розгляду клопотання судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, що є підставами для скасування судового рішення згідно положень ст. 409 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку засудженого та його захисника, які заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Однак вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення та задовольняючи його, суд послався на те, що засуджений ОСОБА_8 , відбуваючи покарання у ДВК № 89 за тяжкий злочин, зарекомендував себе позитивно, станом на 02.11.2018 року відбув більше 2/3 частини строку призначеного судом покарання, має 1 заохочення, соціально корисні зв`язки задовільні, залучається до робіт з благоустрою установи, брав активну участь у проведенні ремонту відділення, за що був неодноразово заохочений у встановленому законом порядку правами начальника колонії, а тому на даний час засуджений довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення.
Між тим, судом першої інстанції не надано належної оцінки даним, що характеризують особу засудженого, а саме, що останній за весь час відбування покарання, строк якого почався 26.05.2016 року, має лише 1 заохочення, не працевлаштований, не має бажання підвищувати свій загальноосвітній рівень та вдосконалювати наявні професійно-технічні навички та не бере участь у роботі самодіяльних організацій відповідно до характеристики від 25.10.2018 року.
При цьому строк покарання, який відбув засуджений, є недостатнім для того, щоб впевнитися в тому, що він довів своє виправлення, оскільки до кінця строку відбуття покарання залишається досить тривалий проміжок часу, бо його кінець припадає на 24.04.2020 року.
Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про умовно- дострокове звільнення враховуються дані у сукупності з усіма іншими обставинами за весь період перебування у виправній установі.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що за весь період відбування покарання не можна визнати поведінку ОСОБА_8 сумлінною.
За таких обставин, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню, а клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання - залишенню без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2018 року щодо засудженого ОСОБА_8 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4