ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 192/1874/18
Провадження № - 1в/201/294/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2017 року за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, раніше судимого:

- 18.10.2002 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 141, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 20.05.2004 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 19.04.2006 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 10 місяців;

- 20.06.2007 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 17.08.2007 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч.3 ст. 263, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 03.01.2009 року умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 14 днів;

- 22.04.2010 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 70, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.Звільнений 20.01.2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 13 днів;

- 11.03.2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч.4 ст. 70 КК України до 4 роки позбавлення волі.Звільнений 23.10.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 18 днів;

- 21.10.2016 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 23.11.2016 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1, 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 20.09.2017 року ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області на підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів поглинути покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2016 року покаранням призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2017 року та остаточно до відбуття призначено 4 роки 1 місяць позбавлення волі, -

В судовому засіданні приймали участь:

представник СВК № 21 ОСОБА_4 ,

прокурор ОСОБА_5

засуджений (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3

захисник ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Начальник Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України та спостережна комісія Солонянської районної державної адміністрації звернулися до суду з поданням про умовнодострокове звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, посилаючись на те що він на даний час відбув 3/4 частини строку покарання, працевлаштований на виробництві установи цеху ССЦ -1, до праці ставиться сумлінно, режиму утримання дотримується свідомо, має два заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень не має. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення». Визнає вину у скоєному злочині. Вирішене питання реєстрації, заборгованості за виконавчими листами не має.

Суд, вислухавши засудженого, його захисника, представника адміністрації Солонянської виправної колонії № 21, прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що подання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в ДУ «Солонянська ВК №21» знаходиться з 17.08.2015 року, на даний час відбув частини строку покарання, працевлаштований, до праці ставиться добре.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_3 виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться відповідально, бере особисту участь в організації виховних заходів, що проводяться в установі, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу ОСОБА_3 має два заохочень, застосовані до нього 01.11.2017 року та 09.08.2018 року за підсумками відповідних кварталів відповідних років, а також за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки останній хоча і працює, а наявні заохочення застосовані до нього хоча і носять систематичний характер та застосовані за весь період відбування покарання, проте застосовані в основному за підсумками роботи відповідних кварталів року, а не за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризується позитивно, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться сумлінного, бере особисту участь в організації виховних заходів, що проводяться в установі, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Свою вину у вчиненому злочині визнав.

Посилання представника Солонянської виправної колонії № 21 на відсутність в засудженого порушень режиму утримання під час перебування в колонії, судом враховано, але при цьому суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Також судом враховано те, що ОСОБА_3 19.04.2006 року, 03.01.2009 року, 20.01.2012 року та 23.10.2015 року звільнявся умовно-достроково, проте він не оцінив наданої йому довіри з боку держави і не зробив для себе належних висновків, і знову вчинив злочин, що характеризує засудженого як особу, яка схильна до систематичної злочинної діяльності, а вказана поведінка, на думку суду, свідчить про відсутність належних висновків у засудженого щодо своєї поведінки після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Оскільки умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, однак ОСОБА_3 не зробив для себе належних висновків, не став на шлях виправлення, тому суд оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

З урахуванням зазначених обставин, суд не може визнати поведінку засудженого як сумлінну, а відбуття засудженим певної частини покарання та наявність позитивної характеристики не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що є підстави для відмови в задоволенні клопотання.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Повний текст ухвали буде проголошено 18.12.2018 року о 09-00 годині.

Головуючий: суддя ОСОБА_1