Єдиний унікальний № 243/6230/17
№ 1-кп/243/157/2018
В И Р О К
Іменем України
30 листопада 2018 року м. Слов`янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000118 від 21.11.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Слов?янська Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця, з середньо-технічною освітою, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, який має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч.4 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У період часу з травня 2009 р. по 21 травня 2012 р. ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в порушення ст.ст.125,126 Земельного кодексу України, не оформлюючи передбачених законом дозвільних документів, не уклавши договір оренди з власником землі, здійснив самовільне зайняття земельної ділянки, загальною площею 246,7 кв.м., що прилягає до належного йому павільйону «А-1» з навісом «Б» за адресою: АДРЕСА_3 , та відноситься до територій природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку «Слов?янський курорт», за що він був засуджений вироком Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 27.12.2012 р., та до теперішнього часу її не звільнив.

На початку 2016 р., більш точного часу встановити не виявилося можливим, у ОСОБА_4 , з метою отримання прибутку, усвідомлюючи відсутність необхідної будівельної документації на проведення будівельних робіт та затвердженого проекту, виник злочинний умисел, спрямований на самовільне будівництво споруди навісу та реконструкції нежитлової будівлі торгівельного павільйону шляхом добудови другого поверху на території Слов?янської міської ради Донецької області по АДРЕСА_3 .

Згідно ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.1 ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної республіки Крим, Радою міністрів Автономної республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки зі зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об?єднання).

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які регламентують набуття і реалізацію права на землю.

Відповідно до вимог ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо об?єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об?єктів будівництва, затвердженим Кабінетом міністрів України; реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт щодо об?єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт щодо об?єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Однак, ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного наміру, протягом 2016-2017 років, більш точного часу встановити не виявилось можливим, діючи умисно, протиправно, всупереч вимогам вищенаведеного діючого законодавства України, звів на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 , частину фундаменту та конструктивних елементів споруди навісу та провів реконструкцію нежитлової будівлі торгівельного павільйону, а саме: добудови другого поверху на самовільно зайнятій земельній ділянці, площею 0,0224 га, без належного дозволу на проведення будівельних робіт та затвердженого проекту, з істотними порушеннями будівельних норм та правил.

Таким чином, ОСОБА_4 здійснив самовільне будівництво споруди навісу та будівлі торгівельного павільйону, що відноситься відповідно до Єдиного класифікатора житлових будинків залежно від якості житла та наявного інженерного обладнання, затвердженого наказом Держбуду № 215 від 30.09.1998 р., до V та ІІІ груп капітальності відповідно, однак знаходиться в недобудованому вигляді, на самовільно зайнятій земельній ділянці, площею 0,0224 га, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 .

Зазначена земельна ділянка відповідно до ст.ст.85,88,89 Водного кодексу України, ст.ст.58,61 Земельного кодексу України, Закону України «Про курорти» та постанови КМУ від 03.10.2012 р. № 898 «Про затвердження режиму округу і зон санітарної охорони курорту Слов?янськ» входить до території природно - заповідного фонду регіонального ландшафтного парку «Слов?янський курорт» та другої зони санітарної охорони (зони обмежень) округу курорту державного значення, тобто відноситься до земельних ділянок особливо цінних земель та земель зони санітарної охорони, та належить державі в особі Слов?янської міської ради Донецької області.

Тим самим ОСОБА_4 шляхом будівництва споруди навісу та будівлі торгівельного павільйону, що відповідно до Єдиного класифікатора житлових будинків залежно від якості житла та наявного інженерного обладнання, затвердженого наказом Держбуду № 215 від 30.09.1998 р., належить до V та ІІІ груп капітальності, однак знаходиться в недобудованому вигляді, здійснив самовільне будівництво споруди та будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці особливо цінних земель та земель зони санітарної охорони.

Відповідно до положень статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно ОСОБА_4 лише в межах висунутого йому обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті від 31 травня 2017 року.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 197-1 КК України, не визнав та пояснив, що він здійснював будівництво другого поверху будівлі та навісу до винесення вироку судом в 2012 р., з того часу будівництво не велось, він лише підтримував будівлю в належному стані фарбував, ремонтував дерев?яні споруди та ін. Оскільки рішенням суду за ним визнано право власності на будівлю, то у відповідності до ст.377 ЦК України до нього перейшло і право власності на земельну ділянку під зазначеною будівлею. Зазначив, що ніхто з допитаних у суді свідків не зазначив, які саме будівельні роботи були ним здійснені, тому вважає що зібраними матеріалами кримінального провадження не доведено його винуватість у вчиненні злочину. Стосовно тієї обставини, що свідок ОСОБА_8 у листопаді 2016 р. особисто бачив, як він виконував будівельні роботи, зазначив, що жодних будівельних робіт він не виконував, а лише переносив шлакоблок. Вважає, що висновки експертизи носять вірогідний характер, тому не можуть бути прийняті судом до уваги. Просив суд виправдати його.

Однак, незважаючи на таку позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , його вина в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона працює інспектором з охорони навколишнього природного середовища Держекоінспекціїї, з ОСОБА_4 знайома по службі протягом 10 років. До її обов?язків входить перевірка додержання вимог природоохоронного законодавства суб?єктами підприємницької діяльності, громадянами, підприємствами. У 2016 р. вона входила до складу комісії, створеної міською радою. За результатами обстеження було встановлено самовільне використання земельної ділянки, а саме ОСОБА_4 мав правовстановлюючі документи 2008 р. на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , площа становить 0,0188 га, та дозвіл на розробку документації з землеустрою. Внаслідок здійсненої реконструкції самовільно збільшено площу будівлі на 74,9 кв.м. Дозвільних документів у ОСОБА_4 на використання земельної ділянки та будівництво не було, на час перевірки на земельній ділянці знаходився торгівельний павільйон, навіс, нежитлова будівля. В акті ОСОБА_4 заперечень не висловлював. У 2012 р. вже фіксувалось самовільне використання земельної ділянки ОСОБА_4 , але будівля була менша (без другого поверху).

З показань свідка ОСОБА_10 , наданих нею у судовому засіданні, вбачається, що вона працює начальником відділу екології Слов?янської міської ради. 01.11.2016 р. до міської ради надійшов лист регіонального ландшафтного парку щодо того, що ФОП ОСОБА_4 будує другий поверх без дозвільних документів. Розпорядженням міського голови № 362 від 08.11.2016 р. для розгляду зазначеного звернення була створена комісія. Вона входила до складу комісії з огляду берегової лінії озера Вейсове. 10.11.2016 р. комісією було встановлено, що ОСОБА_4 проведені дії по розширенню будівлі та незаконно захоплена земельна ділянка, дозвільних документів на будівництво та користування земельною ділянкою ОСОБА_4 не надав. ОСОБА_4 було надано дозвіл на розробку технічного проекту, однак цей дозвіл не дає йому право на користування земельною ділянкою та на будівництво. Рішення про надання земельної ділянки в оренду або про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку міською радою не приймалися. Зазначила, що проект рішення міської ради про виділ земельних ділянок обов?язково узгоджується з відділом екології, вона таких проектів не погоджувала. ОСОБА_4 був присутній при обстеженні, акт підписав без заперечень. Згідно проекту землеустрою БТІ в 2011 р., право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 188 кв.м., з яких під будівлями 25 кв.м., а зараз під будівлями 74,9 кв.м.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він з 01.06.2016 р. і по 2018 р. працював в.о. начальника управління містобудування та архітектури Слов?янської міської ради. В листопаді 2016 р. він проїжджав по АДРЕСА_1 та особисто бачив як велось будівництво другого поверху будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 . Йому було відомо, що управлінням не надавалось дозвільних документів на будівництво, тому він про зазначені обставини склав доповідну на ім?я міського голови. Даних на проектування будівництва він не отримував, якщо б було надано дозвільні документи, йому б було про це відомо. У 2016 р. він був у складі комісії, яка оглядала берегову смугу озера Вейсове. За результатами огляду комісії було встановлено, що здійснено будівництво другого поверху, документи у забудовника ні на землю, ні на об?єкт нерухомості були відсутні. Йому невідомо про виділ ОСОБА_4 у власність або оренду цієї земельної ділянки, яка входить до регіонального ландшафтного парку «Слов?янський курорт» та належить до земель ІІ зони санітарної охорони. В листопаді 2016 р. будівництво здійснювали ОСОБА_4 та ще один робітник. Ним проект землеустрою на земельну ділянку не погоджувався.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що вона з 22.08.2016 р. працює начальником інспекції з благоустрою Слов?янської міської ради, до її обов?язків входить здійснення контролю за благоустроєм міста та дотримання правил благоустрою. Вона була членом комісії 10.11.2016 р., створеної за розпорядженням міського голови щодо перевірки об?єкта за адресою: АДРЕСА_3 . За результатами обстеження об?єкта нею було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо порушення Правил благоустрою за ст.152 КУпАП відносно ОСОБА_4 . Під час обстеження встановлено, що по документам за зазначеної адресою розташовано торговий павільйон, в той час як насправді знаходиться двохповерхова будівля з навісом, що є цілісним об?єктом капітального будівництва. Нею на прилеглій території були виявлені будівельні матеріали (пісок, щебень) в зруйнованому стані, ОСОБА_4 пояснював, що це його матеріали, оскільки велись ремонтно-будівельні роботи, обіцяв їх прибрати наступного дня. Під час обстеження у ОСОБА_4 були правовстановлюючі документи на цегляну будівлю, на прибудову документів не було. Під час проведення замірів було встановлено перевищення площі, зазначеної у правовстановлюючих документах, та наявність 2-го поверху. Обстеження земельної ділянки, яка входить до РЛП «Слов?янський курорт», не входить до її компетенції. На час огляду велись будівельні роботи по облаштуванню другого поверху навісу, ОСОБА_4 пояснював, що самостійно здійснював будівельні роботи. Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 не оскаржувався, та був надісланий для розгляду адміністративній комісії. Акт комісії ОСОБА_4 підписував, незгоду з ним не висловлював.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона працює заступником начальника відділу раціонального використання земельних ресурсів Слов?янської міської ради з жовтня 2016 р., до її обов?язків входить підготовка документів в сфері земельних відносин щодо надання земельних ділянок у власність та користування. Зазначила, що ОСОБА_4 має право власності на об?єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3 (торгівельний павільйон площею 25 кв.м.). При обстеженні встановлено площу торгівельного павільйону 75 кв.м. та візуальне порушення меж земельної ділянки 314,5 кв.м. (площа 190 кв.м.). Дозвіл на розробку проекту землеустрою не дає підстав для користування земельною ділянкою. Після проведення обмірів земельної ділянки встановлено самовільне захоплення земельної ділянки. Зазначена земельна ділянка належить до природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку «Слов?янський курорт». Рішення про оренду цієї земельної ділянки ОСОБА_4 не приймались, їх відділ розробляє такі проекти, але проекту для ОСОБА_4 вони не готували. Окрім того, добудовано другий поверх, однак дозвіл на будівництво не надавався. Під час проведення перевірки ОСОБА_4 був присутній, підписував документи та не заперечував, що це його споруди. Земельний відділ дозволу не давав, було лише рішення міської ради про дозвіл на розробку проекту землеустрою у 2008 р.

Свідок ОСОБА_13 зазначила, що вона працює на посаді головного спеціаліста управління житлово-комунального господарства Слов?янської міської ради. 10.11.2016 р. Слов?янською міською радою було створено комісію для оцінки земельної ділянки озера Вейсове, якою встановлено факт самовільного захоплення земельної ділянки та самовільного будівництва другого поверху. У 2008 р. фізична особа-підприємець ОСОБА_4 отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою площею 190 кв.м. На час обстеження не були розроблені дозвільні документи на будівництво, при обстеженні комісією ОСОБА_4 був присутній. На час обстеження велося будівництво другого поверху ОСОБА_4 , на момент обстеження будівельні роботи не проведені.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що він з 13.12.2010 р. по липень 2018 р. працював заступником Слов?янського міського голови, до його обов?язків входила координація роботи відділів міської ради, в тому числі земельного відділу. Згідно службової записки керівника ландшафтного парку за адресою: АДРЕСА_3 , було здійснено будівництво фундаменту та другого поверху. Для перевірки зазначеного факту за розпорядженням міського голови у 2016 р. було створено комісію. При огляді комісією встановлено наявність навісу та 2-х поверхової будівлі, про що спеціалістами було складено акт. Зазначена земельна ділянка належить до території ландшафтного парку, другої санітарної зони згідно Постанови Кабінету Міністрів України, та перебуває в оперативному управлінні Слов?янської міської ради. ОСОБА_4 не була відведена територія, дозвіл на розробку проекту землеустрою був наданий, але документи на сесії міської ради не проходили, тобто дозвільних документів на будівництво ОСОБА_4 не мав за даними всіх служб, ані права власності, ані права користування не оформив.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що у 2016 р. він працював заступником начальника по рекреації регіонального ландшафтного парку «Слов?янський курорт». В 2008 р. земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3 , була виділена фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 , рішенням сесії міської ради. Торговий павільйон згідно інвентарної справи площею 12,5 м. х 15 м. В 2016 р. ОСОБА_4 почав будувати 2-й поверх. При перевірці інспекторів дозвільних документів ОСОБА_4 не надав, було надано припис, про що повідомлено керівництву міста. У 2016 р. комісія при перевірці прибережної зони озера Вейсове виявила сміття та провела заміри фундаменту, який на 0,5 м. вийшов за межі земельної ділянки ОСОБА_4 . Зазначив, що ОСОБА_4 користується земельною ділянкою з 2008 р., отримав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою. На його думку, на той час згідно законодавства він мав право користуватися земельною ділянкою лише після одержання державного акту та кадастрового номеру. Дозволів на виконання будівельних робіт ОСОБА_4 не надавав.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що він працює старшим інспектором з охорони природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку «Слов?янський курорт» з 2008 р. До його обов?язків входить збереження об?єктів регіонального ландшафтного парку. В 2016 р. він був у складі комісії, яка оглядала берегову лінію озера Вейсове. Під час огляду комісією було встановлено, що ОСОБА_4 незаконно зайняв частину земельної ділянки, яка є територією природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку «Слов?янський курорт». Документів на земельну ділянку в нього не було, з його слів він на той час займався оформленням документів. Площу самовільно зайнятої земельної ділянки він не пам?ятає, але пам?ятає, що вона була невеликою. У 2017 р. ОСОБА_4 самовільно збудував 2-й поверх над належним йому торгівельним павільйоном.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що він протягом 8-9 років працює у ОСОБА_4 нічним сторожем та барменом. Він особисто не бачив, як велись будівельні роботи, оскільки він працює у нічні зміни, а вночі будівництво не велось.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 є його племінником. Він на прохання обвинуваченого допомагав будувати будівлю разом з найнятими працівниками біля озера навпроти церкви, адреси не знає. Окрім того, він робив навіс, парасольки, міняв шифер, обладнував дитячий майданчик. Другий поверх він не допомагав будувати, оскільки йому важко це робити. Чи були документи на будівництво йому невідомо. В його присутності фундамент не будували. Зазначив, що другий поверх було збудовано до 2014 р., однак він точно не пам?ятає. ОСОБА_4 побудував будівлю, згодом добудував другий поверх, навіс при ньому не будували, змін після 2014 р. він не бачив.

Рішенням Донецької обласної ради «Про створення регіонального ландшафтного парку «Слов?янський курорт» від 23.12.2005 р. № 4/31-773 було створено на території Слов?янської міської ради регіональний ландшафтний парк «Слов?янський курорт», загальною площею 431,31 га без вилучення земель у землекористувачів (згідно додатку). Додатком визначено наступних землекористувачів та землевласників, землі яких включені до регіонального ландшафтного парку «Слов?янський курорт»: Слов?янська міська рада, дочірнє підприємство закритого акціонерного товариства «Укрпрофоздоровниця» «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов?янський курорт», ДП «Слов?янське лісове господарство», ЗАТ «Самоцвіти», ТОВ «Курорт-сервіс», ТОВ «Варус», приватний підприємець ОСОБА_19 , приватний підприємець ОСОБА_20 , державне обласне комунальне підприємство «Донецькоблводоканал», дочірнє підприємство державної холдингової компанії «Донбасшахтобуд»,ТОВ «Гебас», СПД ФОП ОСОБА_21 , приватний підприємець ОСОБА_22 (а.к.п.108-109, т.1).

Як вбачається з акту обстеження берегової смуги озера Вейсове від 10.11.2016 р., складеного комісією на підставі розпорядження міського голови від 08.11.2016 р. №362р, у присутності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , проведено обстеження берегової смуги озера Вейсове, яким встановлено, що ФОП ОСОБА_4 має правовстановлюючі документи на нерухоме майно згідно рішення суду № 2-1393-2008 від 25.03.2008 р., а саме на нежиле приміщення, торгівельний павільйон «А-1» з навісом « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_3 .

У 2008 р. ФОП ОСОБА_4 рішенням міської ради від 16.07.2008 р. № 41-XXVII надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 0,0190 га для обслуговування нежитлового приміщення, торгового павільйону з навісом із земель природно-заповідного фонду Слов?янської міської ради. Станом на 10 листопада поточного року право користування земельною ділянкою не оформлено, рішення щодо затвердження проекту землеустрою міською радою не приймалось. Факт реконструкції нежитлового приміщення, торгівельний павільйон «А-1» з навісом «Б», шляхом прибудови із збільшенням площі забудови до 74,9 кв.м. та надбудови другого поверху без дозвільних документів підтверджується. Дана земельна ділянка входить до складу земель об?єкта природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку «Слов?янський курорт» та використовується для здійснення підприємницької діяльності, охоронне зобов?язання у ОСОБА_4 відсутнє, до другої зони санітарної охорони (зони обмежень) округу курорту державного значення «Слов?янський курорт» (а.к.п.106, т.1).

Рішенням Слов?янської міської ради від 16.07.2008 р. надано дозвіл ФОП ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0190 га за адресою: АДРЕСА_3 , для обслуговування нежитлового приміщення, торгового павільйону з навісом з земель природно-заповідного фонду Слов?янської міської ради (а.к.п.107, т.1).

Згідно плану меж регіонального ландшафтного парку «Слов?янський курорт» із зазначенням землекористувачів з проекту землеустрою щодо створення регіонального ландшафтного парку «Слов?янський курорт», місце розташування об?єктів ФОП Шевченко знаходиться на землях ІІ зони санітарної охорони (а.к.п.110-112, т.1).

Відповідно до листа Слов?янської міської ради від 05.08.2013 р. ОСОБА_4 на його звернення від 12.02.2013 р. повернуто матеріали щодо затвердження проекту землеустрою відносно відведення земельної ділянки в оренду за адресою: АДРЕСА_3 , та повідомлено, що розгляд питання надання земельної ділянки в оренду можливо лише після паспортизації водойми та встановлення меж прибережної захисної смуги з урахуванням існуючої забудови згідно містобудівної документації (а.к.п.223, т.1).

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10.11.2016 р., проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , за результатами перевірки встановлено виконання ОСОБА_4 будівельних робіт з реконструкції нежилого приміщення торгівельного павільйону «А-1» без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, що є порушенням п.2 ч.1 ст.34, ч.1 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». На момент перевірки виконані роботи з кладки стін другого поверху, розпочаті роботи з улаштування покрівлі та штукатурки стін (а.к.п.115, т.1).

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо недопустимості зазначеного доказу, суд зазначає наступне. Зі змісту акту вбачається, що позапланову перевірку проведено на підставі листа Слов?янської міської ради від 01.11.2016 р. у відповідності до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». За змістом положень зазначеної статті вбачається, що однією з підстав проведення позапланової перевірки є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Згідно положення ст.3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику.

Згідно з положенням ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарській діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб?єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Згідно з положенням ст.2 цього Закону (у редакції Закону України № 320-VIII від 09.04.2015 р., яка була чинна станом на 10.11.2016 р.) дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів: контролю органами державної фіскальної служби; валютного контролю; державного експортного контролю; контролю за дотриманням бюджетного законодавства; банківського нагляду; державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції; державного нагляду за дотриманням вимог ядерної безпеки; державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації; при проведенні оперативно-розшукової діяльності, дізнання, прокурорського нагляду, досудового слідства і правосуддя; державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду); державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Таким чином, станом на 10.11.2016 р. мораторій щодо проведення перевірок суб?єктів господарської діяльності в зоні проведення антитерористичної операції не поширювався на органи державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), тому доводи сторони захисту в цій частині судом не приймаються.

Згідно протоколу огляду місця події від 18.01.2017 р. слідчим за участю судового експерта було оглянуто територію, розташовану по АДРЕСА_3 ?янська, на якій розташовано будівлю, виконану з цегли. При детальному поверхневому огляді будівлі встановлено наявність бетонного фундаменту, на якій ця будівля побудована. Окрім того, встановлено наявність навісу, виконаного з дерева та даху навісу, виконаного з шиферу. При детальному вимірі будови встановлено виміри 14,7 х 10 м. Будівля має другий поверх з плит білого кольору. Висота зазначеної будівлі з другим поверхом складає 5,7 м. Ліворуч від будівлі розташована господарська металева одноповерхова будівля, в якій в ході проведення огляду нічого не виявлено. Під час проведення огляду ділянки місцевості, що розташована під зазначеним навісом виявлено дерев?яні та металічні балки (а.к.п.127, т.1).

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1900 від 30.01.2017 р. встановлено, що нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , ймовірно має другий поверх, тобто відповідно до наказу від 21.10.2011 № 244 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності» не відноситься до категорії тимчасових споруд. Згідно з копією технічного паспорту від 24.11.2009 на торговий павільйон, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , технічні характеристики цього приміщення не визначені, тому виходячи з даних зовнішнього натурного огляду об?єкта, встановлено, що дане приміщення найбільш ймовірно, відноситься до ІІІ групи капітальності. У зв?язку з тим, що нежитлове приміщення торгового павільйону не було представлене для огляду в повному обсязі, тобто на день проведення обстеження надана була можливість тільки зовнішнього огляду вказаного приміщення (доступ до внутрішніх приміщень не наданий), відповісти на питання: чи придатний об?єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , для експлуатації, не надається можливим (а.к.п.123-126, т.1).

За відомостями КП «БТІ» ОСОБА_4 належить нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі рішення Слов?янського міськрайонного суду від 25.03.2008 р. Згідно зведеного акту та схематичного плану торгівельного павільйону за зазначеною адресою розташовано торговий павільйон А (розміри 4,23 х 6,14), навіс Б, розміром 8,02 х 7,20 та навіс В, розміром 3,27 х 7,64 (а.к.п.132-135, т.1).

Згідно журналу зовнішніх обмірів, що міститься в інвентаризаційній справі на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 24.11.2009 р. площа торгівельного павільйону А-1 становить 26,0 кв.м., висота 2,65 м., площа навісу Б становить 57,7 кв.м., висота 2,8 м., площа навісу В становить 25,0 кв.м., висота 2,65 м. (а.к.п.139, т.1). Згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 24587844 від 26.11.2009 р., який знаходиться в інвентаризаційній справі, навіс В тимчасова споруда (а.к.п.187, т.1).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 204 від 17.02.2017 р. згідно з рішенням суду за справою № 2-1393-2008 від 25.03.2008, точні розміри земельної ділянки та приміщень, за якими визнається право власності на нежиле приміщення торгівельний павільйон «А-1» з навісом «Б», розміщених за адресою: АДРЕСА_3 , за ОСОБА_4 не визначені, проте в установчій частині вказано, що 15.02.2008 у БТІ м.Слов?янська позивачу було видано інвентаризаційну справу № 5493 на вказаний об?єкт нерухомості. Відповідно до наданих документів БТІ, ОСОБА_4 належить нерухоме майно загальною площею 26,0+57,7+25,0 = 108,7 кв.м. Відповідно до акту обстеження берегової смуги озера «Вейсове» від 10.11.2016, фактично площа земельної ділянки, що використовується, складає 314,5 кв.м. Різниця між фактичним користуванням відповідно до акту обстеження берегової смуги озера «Вейсове» від 10.11.2016 та згідно наданих правовстановлюючих документів БТІ складає 205,8 кв.м. (а.к.п.228-229, т.1).

Згідно акту від 15.03.2017 р., складеного працівниками КП «БТІ», та акту комплексного обстеження земельної ділянки від 15.03.2017 р., на підставі ухвали слідчого судді від 03.03.2017 р. було проведено обстеження та інвентаризаційні роботи по об?єкту нерухомого майна на березі озера «Вейсове» за адресою: АДРЕСА_3 . В ході виконання інвентаризаційних робіт було з?ясовано, що згідно рішення суду від 25.03.2008 р. було оформлено право власності на торгівельний павільйон літ.А-1 (площа забудови 26,0 кв.м.), навіс літ.Б (площа забудови 57,7 кв.м.), інвентаризація виконувалась 13.02.2008 р., згідно замовлення ОСОБА_4 . Згідно інвентаризації цього об?єкта були виявлені значні зміни: збільшена площа забудови (74,5 кв.м.), надбудований другий поверх, додатково побудований навіс (площа забудови 31,00 кв.м.), внутрішню площу неможливо розрахувати в зв?язку з тим, що об?єкт знаходиться в стадії будівництва. На теперішній час будівля є недобудованою, висота до балок перекриття першого поверху 2м. 51 см., та до балок перекриття другого поверху 5 м. 37 см. від полу першого поверху. Висновок: об?єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , значно відрізняється від торгівельного павільйону, на який було оформлено право власності, згідно рішення суду від 25.03.2008 р. Дозвільну та проектну документацію на виконання будівельних робіт, а також документи на земельну ділянку не були пред?явлені ОСОБА_4 , що доводить до висновку на обстежуваному об?єкті будівельні роботи виконувались самочинно (а.к.п.237,238-239, т.1).

Аналізуючи доводи обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_5 щодо недопустимості наданих стороною обвинувачення письмових доказів вищезазначених актів, суд виходить з наступного.

Допустимість доказів це їх правова придатність для використання у кримінальному процесі як аргументів у доказуванні. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому законом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Допустимість доказів означає, що: 1) фактичні дані як докази одержані уповноваженим на те суб?єктом; 2) фактичні дані одержані у встановленому законом порядку з дотриманням процесуальної форми, яка гарантує захист прав та законних інтересів громадян; 3) фактичні дані та сам процес їх одержання належним чином закріплені та засвідчені; 4) зібрані докази та інші матеріали кримінальної справи загалом дозволяють здійснити перевірку достовірності та законності одержання фактичних даних.

Так, захисником адвокатом ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначалось про діючий мораторій на проведення планових та позапланових перевірок суб?єктів господарювання у зоні АТО та постановлення слідчим суддею ухвали, яка не входить в коло його повноважень.

Дійсно, відповідно до положення ст.3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику. Зазначений закон набув чинності 15 жовтня 2014 р.

Зі змісту вищезазначених актів вбачається, що обстеження земельної ділянки було проведене на підставі ухвали слідчого судді від 03.03.2017 р., якою надано дозвіл посадовим особам комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» спільно з посадовими особами Слов?янської міської ради, а саме відділу раціонального використання земельних ресурсів, відділу екології та природних ресурсів, управління архітектури та містобудування, відділу Держгеокадастру у м.Слов?янську на проведення комплексного обстеження земельної ділянки, розташованої за адресою: Донецька область, м.Слов?янськ, пров.Рапний, 1 Б, якій заподіяна шкода внаслідок її самовільного зайняття, розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок її самовільного зайняття з використанням матеріалів кримінального провадження № 0000118 від 21.11.2016 р. Таким чином, вищезазначене положення ст.3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на момент розгляду клопотання слідчим суддею набуло чинності, і цьому положенню було надано оцінку слідчим суддею під час розгляду клопотання.

В той же час КПК України прямо не передбачає повноваження слідчого або прокурора «призначати ревізії та перевірки у порядку, визначеному законом». Дійсно, в редакції, що діяла до 15 липня 2015 року, КПК передбачав такі повноваження в пункті 6 частини другої статті 36 і пункті 4 частини другої статті 40 КПК. Однак підпунктом 12 пункту 5 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру» з переліку повноважень прокурора (у статті 36 КПК) і слідчого (у статті 40 КПК) це повноваження було виключено. Закон набрав чинності 15 липня 2015 року. Таким чином, законодавець визначив, що з 15 липня 2015 року прокурор і слідчий не мають повноважень «призначати ревізії і перевірки». Зазначені законодавчі зміни у сукупності з положеннями пункту 2 Постанови КМУ «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами» від 13 серпня 2014 року № 408, відповідно до якого: «Надання дозволу на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців не потребується у разі, коли такі перевірки проводяться за рішенням суду, на вимогу службових осіб у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України», були підставою звернення сторони обвинувачення до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення комплексного обстеження, за наслідком розгляду якого було постановлено ухвалу про надання дозволу на проведення комплексного обстеження земельної ділянки. Відомостей про оскарження зазначеної ухвали слідчого судді в апеляційному порядку та її скасування у кримінальному провадженні немає, тому суд вважає, що зазначена ухвала є чинною.

При вирішенні питання допустимості доказу суд повинен враховувати не тільки дотримання суб?єктами передбаченого законодавством порядку щодо збирання та фіксації доказів, а й значення кожного конкретного доказу для встановлення обставин кримінального провадження, а також наслідки, які матимуть місце у випадку допущення доказу, який було отримано не у встановленому законом порядку. Тобто, оцінка судом допустимості доказів потребує всебічного їх дослідження не тільки з точки зору дотримання формальної процедури збирання та фіксації фактичних даних, а й застосування судом належних йому дискреційних повноважень, виходячи з обставин кожного конкретного кримінального провадження.

Таким чином, оцінюючи доводи обвинуваченого та його захисника щодо недопустимості зазначених доказів, суд приймає до уваги чинність ухвали слідчого судді як підстави для проведення комплексного обстеження земельної ділянки. У своєму рішенні від 25.07.2002 року по справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової впевненості, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути піддано сумніву. Ані обвинувачений ОСОБА_4 , ані його захисник адвокат ОСОБА_5 не були позбавлені можливості оскаржити зазначену ухвалу слідчого судді в апеляційному порядку, однак таким правом не скористалися. Саме тому зазначені доводи сторони захисту не можуть бути прийняті судом до уваги.

Згідно контрольного заміру земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , виконаного Покровським міськрайонним виробничим відділом Донецької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», площа земельної ділянки згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування нежитлового приміщення торгівельного павільйону з навісом, який був виконаний ПП «Терра-Віта» у 2009 р. (але земельна ділянка не пройшла реєстрацію у Національній кадастровій системі) становила 0,0188 га. На момент контрольного заміру площа зайнятої території складає 0,0224 га, різниця площ становить 0,0036 га (а.к.п.241-243, т.1).

З висновку судової будівельно-технічної експертизи № 204 від 17.05.2017 р. вбачається, що у зв?язку з тим, що на момент проведення огляду об?єкт є незавершеним будівництвом, відповісти на питання: чи придатний об?єкт майданчику, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , для експлуатації, не виявляється можливим. Згідно з даних зовнішнього натурного огляду споруди навісу, встановлено, що дане приміщення найбільш ймовірно, відноситься до V групи капітальності, має прямокутну конфігурацію з наступними розмірами на місцевості: ширина 7 метрів, довжина 16,45 м., висота від низу колони до низу ферми склала 2,2 м. та знаходиться в недобудованому вигляді. Відповідно до контрольного заміру, виконаного Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру», межа земельної ділянки для обслуговування нежитлового приміщення торгівельного павільйону з навісом, який був виконаний ПП «Терра-Віта» у 2009 р. (але земельна ділянка не пройшла реєстрацію у Національній кадастровій системі), площа земельної ділянки становила 0,0188 га. Межа земельної ділянки, згідно контрольного заміру від 11.05.2017 відносно якої виконано встановлення меж в натурі, площа становить 0,0224 га (а.к.п.2-4, т.2).

За відомостями департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області від 30.05.2017 р. згідно з даними Єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об?єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів, будь-які документи на об?єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_3 , де замовником виступає ОСОБА_4 , не реєструвались (а.к.п.6, т.2).

З протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 20.02.2017 р. вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді від 14.02.2017 р. слідчий ознайомився з матеріалами кримінальної справи № 1/0544/776/2012 та матеріалами цивільної справи № 2-1393-2008, зробив їх копії (а.к.п.32-33, т.2).

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 5493 за адресою: АДРЕСА_3 , станом на лютий 2008 р., що міститься з матеріалах цивільної справи № 2-1393-2008, за зазначеною адресою розташовано торгівельний павільйон А розміром 4,23 м. х 6,14 м. та навіс Б розміром 8,02 м. х 7,20 м. (а.к.п.36-40, т.2).

Рішенням Слов?янського міськрайонного суду від 25.03.2008 р. у зазначеній справі визнано за ОСОБА_4 право власності на нежиле приміщення торгівельний павільйон А НОМЕР_2 з навісом Б, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ?янськ (а.к.п.44, т.2).

Вироком Слов?янського міськрайонного суду від 27.12.2012 р., який набув законної сили 05.03.2013 р., ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.197-1 ч.2, 197-1 ч.4 КК України, а саме ОСОБА_4 шляхом реконструкції здійснив самовільне зайняття земельної ділянки особливо цінних земель загальною площею 163 кв.м. та здійснив самовільне будівництво будівлі, загальною площею 48,99 кв.м. на самовільно зайнятій ним земельній ділянці особливо цінних земель (а.к.п.208-212, т.2).

Аналізуючи показання свідків, суд зазначає,що вони узгоджуються між собою і з доказами по справі. Так свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 суду пояснили, що вони були у складі комісії, яка здійснювала обстеження земельної ділянки. Надані ними показання щодо самовільного будівництва ОСОБА_4 другого поверху будівлі та навісу, самовільного зайняття земельної ділянки, відсутності дозвільних документів у ОСОБА_4 на земельну ділянку та будівництво, відповідають відомостям, викладеним в акті обстеження берегової смуги озера Вейсове від 10.11.2016 р. та акті перевірки дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10.11.2016 р. Окрім того, зазначені відомостями узгоджуються з відомостями, що містяться у протоколі огляду місця події від 18.01.2017 р., та відповідають фактичним даним, викладеним у акті, складеному працівниками КП «БТІ» від 15.03.2017 р. та акті комплексного обстеження земельної ділянки від 15.03.2017 р.

Суд враховує, що свідок ОСОБА_8 зазначав, що він у листопаді 2016 р. особисто бачив як ОСОБА_4 та найнятий ним робітник здійснювали будівництво другого поверху будівлі за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначені показання узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_18 , який пояснював, що він допомагав ОСОБА_4 здійснювати будівництво. Показання свідка ОСОБА_18 в тій частині, що другий поверх було збудовано ОСОБА_4 до 2014 р. судом не приймаються, оскільки він у судовому засіданні зазначав, що час будівництва другого поверху він точно не пам?ятає, він другий поверх не будував.

Аналізуючи показання ОСОБА_4 , суд сприймає їх критично та вважає способом уникнення кримінальної відповідальності. Так, показання обвинуваченого в тій частині, що будівельні роботи ним проводилися до його засудження вироком суду 2012 р., спростовуються зібраними у кримінальному провадженні доказами. Так, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_13 , яка вказувала, що під час обстеження велись будівельні роботи, та ОСОБА_11 яка пояснювала, що під час обстеження берегової смуги озера «Вейсове» 10.11.2016 р. були виявлені будівельні матеріали (пісок, щебень), на що ОСОБА_4 пояснював, що це його матеріали, оскільки провадяться ремонтно-будівельні роботи, та обіцяв прибрати їх наступного дня. З відомостей акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10.11.2016 р., вбачається, що перевіркою встановлено, що ОСОБА_4 виконуються будівельні роботи з реконструкції нежилого приміщення, на момент перевірки виконані роботи з кладки стін другого поверху, розпочаті роботи з улаштування покрівлі та штукатурки стін. Окрім того, свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він особисто бачив, як ОСОБА_4 виконував будівельні роботи у листопаді 2016 р., що і стало підставою його звернення до міського голови, а свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , які є працівниками регіонального ландшафтного парку «Слов?янський курорт», пояснювали, що другий поверх будівлі було збудовано у 2016-2017 р.

Суд також критично ставиться до доводів обвинуваченого та його захисника в тій частині, що стороною обвинувачення не доведено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3 , відноситься до особливо цінних земель та зони санітарної охорони, оскільки матеріалами кримінального провадження встановлено, що згідно рішення Донецької обласної ради від 23.12.2005 р. було створено на території Слов?янської міської ради регіональний ландшафтний парк «Слов?янський курорт», загальною площею 431,31 га, а згідно плану меж регіонального ландшафтного парку «Слов?янський курорт», зазначено розташування об?єктів ФОП ОСОБА_4 на території цього парку, на землях ІІ зони санітарної охорони.

Суд не приймає доводи обвинуваченого щодо того, що він вже був засуджений за цей злочин вироком Слов?янського міськрайонного суду, адже вироком від 27.12.2012 р. ОСОБА_4 визнаний винним в тому, що він шляхом реконструкції здійснив самовільне зайняття земельної ділянки особливо цінних земель загальною площею 163 кв.м. та здійснив самовільне будівництво будівлі, загальною площею 48,99 кв.м. на самовільно зайнятій ним земельній ділянці особливо цінних земель. Після постановлення вироку ним було збільшено площу самовільно зайнятої земельної ділянки, добудовано другий поверх будівлі, позначеною літ. «А-1», та побудовано споруду навісу.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані вище докази є достовірними, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, а провину обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному будівництві будівлі та споруди на самовільно зайнятій земельній ділянці особливо цінних земель та земель зони санітарної охорони, тобто вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України, повністю доведено.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (вчинений злочин віднесений до категорії середньої тяжкості), сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, характер, ступінь його суспільної небезпеки; відомості про особу обвинуваченого (є фізичною особою-підприємцем, раніше не судимий у силу ст.89 КК України, характеризується за місцем проживання посередньо, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей).

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді органу пробації від 30.08.2018 року, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого, її спосіб життя, історію правопорушень, середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, Слов`янський МРВ з питань виконання кримінальних покарань та пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_4 буде досягнуто при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.4 ст.197-1 КК України з випробуванням, та вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів.

Під час судового розгляду було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 підпадає під дію п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо яких не позбавлений батьківських прав.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», однак обвинувачений ОСОБА_4 відмовився від застосування до нього амністії, про що надав суду письмову заяву, тому суд позбавлений можливості застосувати амністію до обвинуваченого за відсутністю його волевиявлення.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 197-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням протягом одного року іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов?язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов?язати ОСОБА_4 періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи № 204 від 17.02.2017 р. у сумі 3523,20 грн. на користь держави.

Речові докази по справі відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов?янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1