справа № 488/1044/17
провадження № 1-кп/488/35/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2019 року Корабельний районний суд м.Миколаєва

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін та учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

психолога ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000428, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця в м.Миколаєва, громадянина України, українця, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 09.09.2014 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 23.12.2015 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільненого з іспитовим строком 2 роки;

засудженого:

- 01.08.2016 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці, 17.05.2017 року ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області названий вирок змінено: ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185 КК України із застосування ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці,

-який з 16.02.2017 року по 05.12.2017 року (включно) утримувався під вартою в межах даного кримінального провадження, з 06.12.2017 року по теперішній час (включно) ухвалою суду тимчасово залишений в умовах слідчого ізолятору до завершення судового розгляду у даному кримінальному провадженні;

- за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, працюючого за усною домовленістю, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

-який в порядку ст. 208 КПК України перебував під вартою в межах даного кримінального провадження з 16.02.2017 року по 17.02.2017 року,

- за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

В С Т А Н О В И В

15.02.2017 року о 22 години 45 хвилин обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу будинку № 32 по вул.Океанівській в м.Миколаєві, за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_15 , діючи умисно, маючи намір на заволодіння чужим майном, керуючись спільним злочинним наміром, відкрито із застосуванням насильства, що не є небезпечним для здоров`я потерпілої ОСОБА_6 , заволоділи мобільним телефоном MeisyM3E, вартістю 4999 гривень, який перебував у її користуванні та належить потерпілій ОСОБА_7 .

Після чого, заволодівши названим мобільним телефоном, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_15 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим телефоном на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на згадану вище суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав та показав, що 15.02.2017 року приблизно о 22 годині під час прогулянки по Корабельному району м. Миколаєва він зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_15 .. Поспілкувавшись, вони разом направились по вул.Океанівській, де попереду себе побачили двох дівчат. Несподівано для нього ОСОБА_15 побіг за ними. Йому здалось, що ОСОБА_15 до них залицяється. Він також підошов до дівчат, взявши одну з них за талію. В цей час ОСОБА_15 схопив у однієї із них мобільний телефон та побіг в невідомому напрямку. Він зрозумів, що ОСОБА_15 вчинив злочин, та злякавшись, теж звідти побіг, однак в іншому напрямку. В подальшому його затримали працівники поліції.

Обвинувачений ОСОБА_15 частково визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та показав, що 15.02.2017 року біля 22 години зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_9 , з я ким направився по вул.Океанівській, де помітив попереду двох дівчат. Побачивши у однієї з них мобільний телефон, він несподівано для себе, не розуміючи, що робить, не віддаючи звіт своїм діям, підбігши до них, вихватив з рук однієї з них названий телефон. Заволодівши таким шляхом телефоном, він побіг, не розуміючи навіщо та в якому напрямку. Лише зупинившись, він зрозумів, що вчинив злочин. Тоді викинув телефон на землю. Наміру заволодіти чужим майном в нього не було. З ОСОБА_9 про вчинення злочину він не домовлявся. В подальшому він був затриманий працівники поліції.

Однак, незважаючи на таку позицію обвинувачених, вина останніх у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, як слідує із показань потерпілої ОСОБА_6 , остання разом із своєю сестрою ОСОБА_6 , 15.02.2017 року близько 22 години йшла по вул.Океанівській в м.Миколаєві, де зненацька до них іззаду підбігли двоє хлопців, як їй в подальшому стало відомо, ними виявились обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_15 .. Один з них схопив її за тулуб, та в той час, як останній її утримував, другий вихопив з її рук мобільний телефон MeisyM3E, який належить її матері ОСОБА_7 . Заволодівши мобільним телефоном, обвинувачені побігли в невідомому їй напрямку. Тоді вона із сестрою та незнайомим хлопцем, який виявив бажання допомогти, намагалися їх здогнати, але їм це не вдалось. Після цього вони викликали поліцію та повідомили своїй матері. В подальшому під час пред`явлення їй для впізнання, вона впізнала ОСОБА_9 та ОСОБА_15 ..

Під час судового розгляду потерпіла впевнено вказала на обвинувачених, як на осіб, які вчинили дане кримінальне правопорушення.

Аналогічні показання дала свідок ОСОБА_6 , сестра потерпілої ОСОБА_6 , яка була очевидцем кримінального правопорушення.

Згідно показань потерпілої ОСОБА_7 , остання повідомила, що в січні 2017 року придбала мобільний телефон MeisyM3E, вартістю 4999 гривень, який передала в користування своїй малолітній доньці ОСОБА_6 15.02.2017 року після 22 години від доньок їй стало відомо про обставини викрадення, належного їй мобільного телефону.

Показання потерпілих та свідка повністю узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

Як вбачається із тексту протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.02.2017 року, ОСОБА_7 повідомила правоохоронні органи про те, що 15.02.2017 року близько 22 години 45 хвилин двоє невідомих хлопців, знаходячись біля будинку №32 по вул. Океанівська в м.Миколаєві, шляхом ривку, відкрито заволоділи мобільним телефоном MeisyM3E, вартістю 5000 гривень, належним малолітній ОСОБА_6 .

Названий мобільний телефон, як зазначено, в товарному чеку № 71903, був придбаний в крамниці «Цитрус» 09.01.2017 року за 4999 гривень.

Відповідно даних протоколу огляду місця події від 15.02.2017 року, місцем вчинення кримінального правопорушення є ділянка місцевості, розташована поблизу будинку № 32 по вул.Океанівська, м.Миколєва.

Як вбачається із рапорту інспектору роти №2 батальйону 4 УПП у м.Миколаєві ОСОБА_16 , 15.02.2017 року під час патрулювання Корабельного району м.Миколаєва близько 22 години 45 хвилин їх екіпаж на планшет отримав орієнтир на «грабіж», який вчинено поблизу будинку № 32-а по вул.Океанівській. Під час відпрацювання прилеглої території по пр.Богоявленський біля будинку № 340/ 2 виявили двох осіб, що підпали по названим їм прикметам. При підході до названих осіб, один із них викинув на землю предмет схожий на телефон з увімкненим ліхтарем. Вказаних осіб було затримано на місці. По прибуттю заявника та свідка, останні впізнали цих хлопців та зазначили, що саме вони вчинили пограбування. Під час перевірки документів, було встановлено затриманих, ними виявились: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході огляду ділянки місцевості, розташованої біля будинку АДРЕСА_5 , виявлено та вилучено мобільний телефон MeisyM3E.

Згідно постанови органу досудового розслідування від 16.02.2017 року вказаний телефон визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, та згідно розписки переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 ..

Як вбачається із даних протоколу пред?явлення для впізнання від 16.02.2017 року, під час проведення впізнання за участю двох понятих, законного представника потерпілої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_18 , малолітня потерпіла ОСОБА_6 серед чотирьох чоловіків зображених на фотознімках впізнала ОСОБА_15 як одного із хлопців, які викрали у неї телефон.

Відповідно даних протоколу пред`явлення для впізнання від 16.02.2017 року, під час проведення впізнання за участю понятих, законного представник потерпілої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 , серед чотирьох чоловіків малолітня потерпіла ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_9 як одного із хлопців, які викрали у неї телефон.

Відповідно висновку комплексної судово-психіатричної експертизи № 184 від 13.06.2018 року ОСОБА_15 на момент інкримінованого кримінального правопорушення та на теперішній час страждав та страждає на змішаний розлад особистості, стан компенсації. За своїм психічним станом на час інкримінованого кримінального правопорушення та на теперішній час ОСОБА_15 міг і може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. На момент вчинення інкримінованого правопорушення ОСОБА_15 не перебував в стані вираженого-емоційного збудження, емоційного напруження, що може розглядатися як психологічна підстава сильного душевного хвилювання. ОСОБА_15 на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення не перебував в стані фізіологічного афекту, що може розглядатися як психологічна підстава сильного душевного хвилювання. Застосування примусових заходів медичного характеру обвинувачений не потребує.

Проаналізувавши досліджені докази, суд находить неспроможними твердження обвинуваченого ОСОБА_19 про те, що інкриміноване кримінальне правопорушення він не вчиняв, та доводи обвинуваченого ОСОБА_15 , що мобільним телефоном він заволодів без попередньої змови з ОСОБА_9 .. Такі твердження обвинувачених спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_6 , які впевнено вказали на обвинувачених як на осіб, які своїми узгодженими діями, при вищезазначених обставинах, відкрито із застосуванням насильства заволоділи мобільним телефоном, який знаходився в руках потерпілої ОСОБА_6 . Їх показання узгоджуються з інформацією, викладеною в рапорті інспектору роти №2 батальйону 4 УПП у м.Миколаєві ОСОБА_16 від 15.02.2017 року, про те, що обвинувачені разом були затриманні поблизу будинку № 340/2 по пр.Богоявленський, м.Миколаєва, та даними протоколу огляду місця події від 16.02.2017 року, згідно яких на ділянці місцевості, розташованої поблизу місця затримання останніх, був виявлений та вилучений названий мобільний телефон.

Аргументи обвинуваченого ОСОБА_15 про те, що під час вчинення злочину він не віддавав звіту своїм діям, суд також находить не слушними, оскільки вони спростовуються висновками комплексної судово-психіатричної експертизи № 184 від 13.06.2018 року, згідно яких ОСОБА_15 за своїм психічним станом на час інкримінованого кримінального правопорушення та на теперішній час міг і може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. На момент вчинення інкримінованого йому правопорушення він не перебував в стані вираженого-емоційного збудження, емоційного напруження, що може розглядатися як психологічна підстава сильного душевного хвилювання; в стані фізіологічного афекту, що може розглядатися як психологічна підстава сильного душевного хвилювання.

Позицію обрану обвинуваченими, суд сприймає як бажання уникнути кримінальної відповідальності.

Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, та дії ОСОБА_9 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднанні із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненні повторно за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України. Дії ОСОБА_15 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднанні із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи обвинуваченим вид та міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що злочин, який вчинили останні, відносяться до категорії тяжких злочинів, та дані про їх особу, що:

ОСОБА_9 - раніше неодноразово судимий , в тому числі за вчинення аналогічних злочинів, характеризується негативно;

ОСОБА_15 раніше не судимий, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, характеризується в цілому посередньою.

В якості обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених, суд визнає їх молодий вік, а відносно обвинуваченого ОСОБА_15 , крім того, стан його здоров`я, що останній страждає на змішаний розлад особистості.

В якості обставин, які обтяжують покарання обвинувачених, суд визнає вчинення злочину відносно малолітньої особи, а відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .
Враховуючи фактичні обставини справ, дані про особу обвинувачених з метою їх виправлення та недопущення вчинення ними нового кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити їм покарання у виді позбавлення волі, яке, враховуючи, що інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_9 вчинив як до набрання законної сили вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 01.08.2016 року (зміненого ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 17.05.2017 року), так і після ухвалення вироку Корабельним районним судом м.Миколаєва від 23.12.2015 року, слід призначити за правилами, визначеними ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України.

Що стосується обвинуваченого ОСОБА_15 , приймаючи до уваги, обставини, що пом`якшують покарання, суд переконаний, що досягти мети виправлення останнього можливо і без ізоляції його від суспільства, тому на підставі положень ст.75 КК України він може бути звільненим від відбування покарання з встановленням іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.

Крім того, враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_9 не обраний запобіжний захід, та, беручи до уваги, що йому судом призначено покарання у виді реального відбування покарання у виді позбавлення волі, з метою належного забезпечення виконання призначеного судом покарання, суд вважає доцільним обрати останньому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до правил, встановлених ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять ) років 6 місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 01.08.2016 року (зміненого ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 17.05.2017 року), більш суворим, призначеного цим вироком, призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання, призначеного Корабельного районного суду м.Миколаєва від 23.12.2015 року, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
Обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі суду. Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з 16.02.2017 року, тобто з дня його затримання в межах даного кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону № 838 УІІ від 26.11.2015 року, з урахуванням рішення Великої Палати Верховного Суду у справі №663/537/17 від 29 серпня 2018 року) зарахувати в строк відбування призначеного ОСОБА_9 покарання, строк його попереднього ув`язнення та період перебування ним в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді даного кримінального провадження з 16.02.2017 року по 16.04.2019 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_15 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_15 звільнити від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку 3 роки, та покласти на останнього, на підставі ст.. 76 КК України, обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази у кримінальному провадженню, а саме: мобільний телефон MeisyM3E, що належить потерпілій ОСОБА_7 та знаходиться у неї на зберіганні залишити в розпорядженні останньої.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - з моменту вручення йому копії судового рішення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1