У Х В А Л А

Справа № 184/2482/18

Номер провадження 1-в/184/15/19

03 січня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Державної установи «Покровський виправний центр (№79)» про умовно-дострокове звільнення засудженої:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Горлівка Донецької області, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, не заміжньої, до засудження не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 03.07.2015 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ст.187 ч.2 КК України до 07 років 06 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.01.2016 року зараховано в строк покарання 367 днів попереднього ув`язнення з 29.11.2014р. по 30.11.2015р. включно як 734 днів згідно ст. 72 КК України. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 04.10.2017 року замінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі 03 роки 07 місяців 23 дні на більш м`яке покарання обмеження волі згідно ст. 82 КК України, ст.ст.537 ч.1, 539 ч.2 КПК України;
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,
представника ПВЦ-79 ОСОБА_5 ,
засудженої ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
30.11.2018 року до Орджонікідзевського міського суду надійшло подання начальника Державної установи «Покровський виправний центр (№79)» про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_3 на підставі ст.81 КК України. В обґрунтування подання вказується на те, що засуджена за час відбування покарання довела своє виправлення, оскільки дотримується правил внутрішнього розпорядку, виконує всі законні вимоги адміністрації, має одне заохочення, стягнень не має, норми виробітку виконує, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, згідно ст. 81 КК України.
В судовому засіданні представник ПВЦ-79 та ОСОБА_3 подання підтримали та просили задовольнити з викладених в клопотанні підстав.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, оскільки вважає, що засуджена ОСОБА_3 своєю поведінкою не довела виправлення, а також з огляду на значний термін невідбутої частини покарання вважає, що не досягнуто мети покарання, яка передбачена ст..50 КК України.

Розглянувши подання ПВЦ-79, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що 03.07.2015 року ОСОБА_3 засуджена Подільським районним судом м. Києва за ст.187 ч.2 КК України до 07 років 06 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.01.2016 року зараховано в строк покарання 367 днів попереднього ув`язнення з 29.11.2014р. по 30.11.2015р. включно як 734 днів згідно ст. 72 КК України. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 04.10.2017 року замінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі 03 роки 07 місяців 23 дні на більш м`яке покарання обмеження волі згідно ст. 82 КК України, ст.ст.537 ч.1, 539 ч.2 КПК України.
Також у судовому засіданні встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи характеристики, засуджена ОСОБА_3 відбуває покарання з 29.11.2014 року. До державної установи ПВЦ №79 прибула 28.10.2017 року із Державної установи «Приазовська виправна колонія (№107)» м. Маріуполя. По прибуттю до установи була працевлаштована до бригади №20 господарського обслуговування днювальною відділення №2 СПС. На даний час працевлаштована до бригади №15 підприємства установи робітником з комплексного обслуговування та ремонту будинків. За період відбуття покарання в установі ПВЦ-79 характеризується позитивно, має одне заохочення, стягнень не має; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, яким користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; виконує передбачені законом вимоги персоналу установи; до робіт по благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою; дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці; бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі; бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», «Підготовка до звільнення»; бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.

Так, у відповідності до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

При цьому, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, згідно чинного законодавства умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як вбачається із матеріалів справи, станом на час звернення із поданням про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання, засуджена відбула передбачений ч.3 ст.81 КК України строк покарання. Не відбутий строк покарання станом на 03.01.2019р. становить 02 роки 04 місяці 01 дні.

Разом з тим, суд зауважує, що однією із найосновніших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є не фактичне відбуття засудженим передбаченої законом частини покарання, а саме наявність даних, які свідчать про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Отже, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

У свою чергу, Пленум ВСУ у п.17 Постанови від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Розглядаючи матеріали щодо застосування відносно засудженого умовно-дострокового звільнення, суд повинен враховувати поведінку та ставлення засудженого до праці за весь час відбування покарання.

Так матеріали справи свідчать, що засуджена за час перебування у СІЗО м.Києва характеризувалась задовільно, оскільки два стягнення та два заохочення; у ПВК №107 мала одне заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, та у ПВЦ №79 мала одне заохочення.

Із наведеного суд приходить до висновку, що наявність стягнень у засудженої, які хоча й погашені у встановленому законом порядку, свідчать про відсутність зразкової поведінки у засудженої за час відбування нею покарання.

У той же час, наявність одного заохочення у ПВК №107 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці також не може свідчити про зразкову поведінку засудженої та її сумлінне ставлення до праці, а дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку є обов`язком кожного засудженого.

Також суд враховує, що за період перебування у ПВЦ №79 у засудженої наявне лише одне заохочення за сумлінне ставлення до праці, що також не може беззаперечно свідчити про те, що засуджена досягла стану свого виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення, суд враховує, що Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст.81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що засуджена не довела своє виправлення, не досягла такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, її поведінка не може свідчити про її виправлення, а відтак суд приходить до висновку про неможливість умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні подання начальника Покровського виправного центру №79 щодо застосування до засудженої ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1