КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 серпня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з застави на тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.

Постановлене рішення мотивоване тим, що стороною обвинувачення не доведено наявності виняткових обставин для тримання ОСОБА_7 під вартою. Разом з тим, слідчий суддя оцінив в сукупності тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється, дані про його особу та можливі ризики на підставі чого прийшов до висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного в змозі запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі не менше 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Так, апелянт не погоджується з висновками слідчого судді з приводу того, що достатнім стримуючим засобом неналежної процесуальної поведінки підозрюваного буде особисте зобов`язання. В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на ті обставини, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Також, згідно доводів апеляційної скарги, в матеріалах провадження наявні докази існування заявлених ризиків, зокрема переховування від органів досудового розслідування та суду, приховування чи знищення речей і документів, які мають відношення до справи, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Таким, чином, на думку прокурора, враховуючи ті обставини, що шести місячний термін домашнього арешту вже сплив, визначену судом заставу підозрюваний у визначений термін не вніс, а інші запобіжні заходи є недостатніми для запобігання існуючих ризиків, до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Що стосується альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, то апелянт обґрунтовує її розміром завданої шкоди, що становить 1 811 020 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, захисника і підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити рішення слідчого судді без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з наданих суду матеріалів Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002434 від 21 липня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 321-1, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205-1 КК України.

21 грудня 2017 року в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

23 грудня 2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, який в подальшому ухвалами слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 лютого 2018 року, від 05 квітня 2018 року та від 29 травня 2018 року було продовжено відповідно до 13 квітня 2018 року, до 03 червня 2018 року та до 21 червня 2018 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 червня 2018 року ОСОБА_7 було змінено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на заставу у розмірі 500 000 грн. з тих підстав, що максимально дозволений діючим Кримінальним процесуальним кодексом України строк тримання під домашнім арештом сплив.

06 серпня 2018 року старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 з застави на тримання під вартою.

Відмовляючи в задоволенні поданого клопотання слідчий суддя виходив з положень ст. 183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Також, відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Колегія суддів, погоджується з висновками слідчого судді щодо відсутності підстав для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ні слідчим в поданому клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не доведено наявності виняткових обставин для запобіжного ув`язнення підозрюваного. Сама лише тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_7 підозрюється, відповідно до вище зазначених норм закону, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Крім того, Європейський суд з прав людини, через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються існуючі ризики.

Так, ОСОБА_7 повідомлено про підозру 21 грудня 2017 року, з 23 грудня 2017 року він перебував під домашнім арештом, відомості про порушення покладених на підозрюваного обов`язків та намагання ухилятися від органів досудового розслідування та суду, в матеріалах провадження відсутні.

Таким чином, враховуючи вище наведене, а також дані про особу підозрюваного, а саме його вік, стан здоров`я, сімейний стан, характер соціальних зв`язків та спосіб життя взагалі, колегія суддів вважає, що застосований відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в змозі запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Такий запобіжний захід відповідає особі підозрюваного і є співмірним з існуючими ризиками.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 200, 309, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 серпня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з застави на тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/285/2018 Категорія ст. 183 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1