490/8382/17 14.05.2019
н/п 1-кп/490/909/2017
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/8382/17
У Х В А Л А

14 травня 2019 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

під час розгляду у судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003368 від 30.07.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Центрального районного суду м.Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

В судовому засіданні під час продовження дослідження судом письмових доказів по справі, захисником ОСОБА_6 було подане письмове клопотання в порядку ст.89 КПК України про визнання протоколів проведення слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 01 серпня 2017 року очевидно недопустимими доказами, мотивуючи тим, що на час проведення даних слідчих дій зі свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слідчим було порушено вимоги ст.227 КПК України, а саме при проведенні слідчих (розшукових) дій за участю малолітньої або неповнолітньої особи забезпечується участь законного представника, педагога або психолога, а за необхідності - лікаря. На час проведення слідчого експерименту, а саме на 01 серпня 2017 року свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були неповнолітніми, а тому вищевказані докази отримані з порушенням встановленої процедури та повинні бути визнанні очевидно недопустимими.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 заперечувала.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_7 клопотання захисника ОСОБА_6 підтримали.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи (реєстру досудового розслідування) та змісту протоколів про проведення слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 01 серпня 2017 року, дані слідчі дії були проведені зі свідками по кримінальному провадженню №0003368: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які станом на 01 серпня 2017 року були неповнолітніми.

Крім того, 18.03.2019 року під час допиту свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні було встановлено, що на момент проведення слідчого експерименту за її участю, вона була неповнолітньою та дана слідча дія була проведена у відсутність її законного представника.

Відповідно до положень ст.227 КПК України, при проведенні слідчих (розшукових) дій за участю малолітньої або неповнолітньої особи забезпечується участь законного представника, педагога або психолога, а за необхідності - лікаря. До початку слідчої (розшукової) дії законному представнику, педагогу, психологу або лікарю роз`яснюється їхнє право за дозволом ставити уточнюючі запитання малолітній або неповнолітній особі. У виняткових випадках, коли участь законного представника може завдати шкоди інтересам малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого, слідчий, прокурор за клопотанням малолітнього або неповнолітнього чи з власної ініціативи має право обмежити участь законного представника у виконанні окремих слідчих (розшукових) дій або усунути його від участі у кримінальному провадженні та залучити замість нього іншого законного представника.

Попри те, що свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на момент проведення слідчого експерименту, а саме на 01.08.2017 року, були неповнолітніми, в числі учасників слідчого експерименту не вказані їх законні представники, а отже відсутнє належне підтвердження проведення експерименту за їх участі.

Згідно ч.1 ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ч.2 ст.87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

За змістом ч.4 ст.87 КПК України докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Таким чином, оскільки проведення слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 01 серпня 2017 року не відповідало вимогам ст.227 КПК України, такі докази є очевидно недопустимими.

Згідно ч.2 ст.89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 87, 89, 227, 369-372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про визнання доказів недопустимими - задовольнити.
Відомості, що містяться у протоколах про проведення слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_10 від 01 серпня 2017 року, визнати недопустимими доказами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1