Справа № 367/8908/17
Провадження №1-кс/367/6/2019
УХВАЛА
Іменем України

25 січня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2
скаржника ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області скаргу адвоката ОСОБА_5 ,яка подана в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого
встановив:
Адвокат ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді із скаргою в інтересах ОСОБА_3 ,відповідно до якої зазначила,що у провадженні Ірпінського відділу поліції у слідчого ОСОБА_4 знаходяться матеріали кримінального провадження № 0003469 від 26.12.2017р .В рамках зазначеного кримінального провадження було вилучено транспортний засіб Хюндай Туксон д.н. НОМЕР_1 .Ухвалою слідчого судді від 23.01.2018р було відмовлено у клопотанні про накладення арешту на даний автомобіль.12.11.2018р ОСОБА_3 звернулась до слідчого уз клопотанням про повернення транспортного засобу Хюндай Туксон д.н. НОМЕР_1 .Станом на 03.12.2018р жодної відповіді слідчий не надав.Також,згідно скарги зазначено,що ОСОБА_3 є володільцем зазначеного автомобіля,що підтверджується ухвалою Деснянського райсуду м.Чернігова від 09.06.2017р.
Просить визнати незаконною бездіяльність слідчого ОСОБА_4 , яка полягає у не наданні відповіді на клопотання від 12.11.2018 про повернення вилученого майна, та у неповерненні даного майна ,а саме транспортного засобу Хюндай Туксон д.н. НОМЕР_1 .Зобов`язати слідчого Ірпінського В,П ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 вилучений у неї транспортний засіб Хюндай Туксон д.н. НОМЕР_1 .
У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала та просила її задовольнити.
Слідчий Ірпінського відділу поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти скарги та пояснив,що автомобіль Хюндай Туксон д.н. НОМЕР_1 був вилучений під час проведення обшуку у кримінальному провадженні,даний автомобіль визнано речовим доказом у справі,а тому він не підлягає поверненню.Крім того, ОСОБА_3 не є власником даного автомобіля,тому відсутні підстави для повернення автомобіля скаржнику.Власник автомобіля ОСОБА_6 не зверталась із відповідними заявами.також ,вважає,що ОСОБА_3 не може звертатись до слідчого судді із даною скаргою у порядку ст.. 303 КПК України,а також відсутні підстави для розгляду її клопотання у порядку,передбаченому ст.. 220 КПК України.
Сідчий суддя ,заслухавши пояснення скаржника,слідчого,дослідивши матеріали,додані до клопотання,оглянувши матеріали кримінального провадження № 0003469 від 26.12.2017р,вважає скаргу такою,що підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ч 1 п 1 ст. 303 КПК України «На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;»
У судовому засіданні встановлено,що у провадженні Ірпінського відділу поліції знаходяться матеріали кримінального провадження № 0003469 від 26.12.2017р по ч 3 ст. 187 КК України.

Відповідно до ст.. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.167 КПК України «Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
2. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.»
Згідно із ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.»
Відповідно до ч 3 с. 172 КПК України «Слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.»
У судовому засіданні встановлено,що ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 23.01.2018р було відмовлено слідчому ОСОБА_7 у клопотанні в частині накладення арешту на автомобіль марки Хюндай Туксон д.н. НОМЕР_1 .
Відповідно до вимог ст.. 171 та 172 КПК України даний автомобіль слідчий зобов`язаний був повернути особі,у якої даний автомобіль був вилучений.
У судовому засіданні також встановлено,що автомобіль марки Хюндай Туксон д.н. НОМЕР_1 був вилучений не у ОСОБА_3 ,а під час проведення обшуку у рамках кримінального провадження №0003469 від 26.12.2017р по ч 3 ст. 187 КК України.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004).

Відповідно до ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У судовому засіданні встановлено,що автомобіль марки Хюндай Туксон д.н. НОМЕР_1 в рамках кримінального провадження № 0003469 від 26.12.2017р визнано речовим доказом.
Також,у судовому засіданні було встановлено,що ОСОБА_3 є володільцем автомобіля марки Хюндай Туксон д.н. НОМЕР_1 ,що підтверджується копією ухвали Деснянського райсуду м.Чернігова від 09.06.2017р.
Відповідно до ч 1 ст. 100 КПК України «Речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.»
Відповідно до ч 6 ст. 100 КПК України « Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:
1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;»
Відповідно до ч 9 ст. 100 КПК України «Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.»
Однак,ставлячи питання про зобов`язання слідчого повернути ОСОБА_3 спірний автомобіль,скаржник не посилається на положення ст.. 100 КПК України ,не ставить питання про повернення їй даного автомобіля,у порядку,передбаченому ст..100 КПК України та не надає доказів тих обставин,що повернення їй автомобіля можливо без шкоди для кримінального провадження.
Відповідно до ст.. 220 КПК України «Клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
2. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.»
У судовому засіданні встановлено,що ОСОБА_3 12.11.2018р зверталась до слідчого Ірпінського відділу поліції із клопотанням про повернення їй автомобіля марки Хюндай Туксон д.н. НОМЕР_1 .
Дане клопотання у порядку та строки,передбачені ст.. 220 КПК України слідчим не було розглянуто.
Враховуючи викладене,слідчий суддя вважає за необхідне визнати незаконною бездіяльність слідчого Ірпінського відділу поліції ОСОБА_7 щодо не розгляду клопотання ОСОБА_3 від 12.11.2018р у порядку,передбаченому ст.. 220 КПК України.
В іншій частині скарги слідчий суддя відмовляє у зв`язку із відсутністю підстав,передбачених ст.. 167,171 та 172 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.98,100,168,170,171,172,220, 303-307 КПК України, 19 Конституції України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Скаргу адвоката ОСОБА_5 ,яка подана в інтересах ОСОБА_3 бездіяльність слідчого - задовольнити частково.
Визнати незаконною бездіяльність слідчого Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області ОСОБА_7 щодо не розгляду клопотання ОСОБА_3 від 12.11.2018р у порядку,передбаченому ст.. 220 КПК України.
В іншій частині скарги-відмовити.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1