Справа №463/7688/18
Провадження №1-кс/463/81/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2019 року Личаківський районний суд м.Львова
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
у м. Львові
у відкритому судовому засіданні,
розглянувши заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 від розгляду судового провадження №1-кс/463/81/19 за скаргою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на бездіяльність директора територіального управління ДБР у м. Львові,
в с т а н о в и в :

в провадження слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_3 поступила скарга ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на бездіяльність директора територіального управління ДБР у м. Львові.
Суддею ОСОБА_3 заявлено самовідвід від розгляду вказаної скарги з тих підстав, що скаржники просять у своїй скарзі визнати протиправну бездіяльність в.о.директора ТУ ДБР у м. Львові щодо невнесення в ЄРДР відомостей про злочин відносно судді ОСОБА_8 . Суддя ОСОБА_8 є його колегою по роботі, з якою він перебуваю у дружніх відносинах та працює в одному судді протягом тривалого періоду часу.
Учасники процесу в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не подали. Суд приходить до переконання про можливість розгляду заяви без участі сторін, оскільки неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід.
Оглянувши матеріали скарги та заяву про самовідвід, суд приходить до наступного.
Згідно з ч.1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
З матеріалів скарги та заяви про самовідвід вбачається, що скаржником у даній скарзі є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Дані скаржники просять внести відомості до ЄРДР щодо судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_8 . Суддя ОСОБА_8 є колегою по роботі судді ОСОБА_3 , з якою він перебуваю у дружніх відносинах та працює в одному судді протягом тривалого періоду часу.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).
Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення справедливого і публічного розгляду скарги незалежним і безстороннім судом, суд приходить до висновку, що заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 слід задовольнити.
Керуючись, ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, -
п о с т а н о в и в:

Заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 задовольнити.
Відвести слідчого суддю ОСОБА_3 від розгляду судового провадження №463/81/19 за скаргою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на бездіяльність директора територіального управління ДБР у м. Львові.

Слідчий суддя: ОСОБА_1