гСправа № 379/365/18 Провадження № 1-кп/358/17/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі матеріали кримінального провадження №1-кп/358/17/19 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква, Київської області, громадянки України, українки, з професійно-технічною освітою, розлученої, яка має на утриманні малолітню дочку, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не маючої судимості,

по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2018 року приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували у господарстві останньої, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . У цей час між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на грунті раптових неприязних відносин виникла сварка. В ході даної сварки ОСОБА_4 вирішила, шляхом фізичного впливу, заподіяти шкоду здоров`ю ОСОБА_6 у вигляді нанесення тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , тримаючи в правій руці кухонний ніж, який принесла з собою, підійшла до останньої та нанесла їй три прямих удари даним ножем по тулубу, а саме у живіт та ліве плече, завдавши останній фізичного болю та тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням брижі тонкого кишечника та колото-різаної рани лівого плеча.

Згідно з висновком експерта № 10 Д від 01.03.2018, складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи, заподіяні ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням брижі тонкого кишечника відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя в момент заподіяння.

Будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, визнала частково та пояснила, що вона із своїм співмешканцем ОСОБА_7 вдень 14 січня 2018 року пішли до сусідки ОСОБА_8 святкувати старий новий рік. Її дочка ОСОБА_9 в цей час пішла гуляти до внучки ОСОБА_6 - ОСОБА_10 . Потім до них прийшла ОСОБА_6 із своєю дочкою ОСОБА_11 , а також прийшла її дочка ОСОБА_9 . Через деякий час ОСОБА_12 і ОСОБА_13 пішли по горілку та пиво. Вона пішла до ОСОБА_6 додому, де її дочка ОСОБА_9 залишилась, а вона повернулася. В будинку ОСОБА_13 між ОСОБА_6 і ОСОБА_12 з однієї сторони та ОСОБА_13 з другої сторони виникла сварка, яка перейшла в бійку. Вона почала їх розбороняти та конфлікт припинився. Вже надвечір вона була дома, до неї прийшла ОСОБА_6 із своєю дочкою ОСОБА_12 щоб прати курточки і вони пили пиво. Коли всі розійшлися, вона пішла за дочкою до ОСОБА_6 . В дверях будинку вона зіштовхнулась із ОСОБА_12 , яка сказала, що ОСОБА_9 нікуди не піде, хай сидить із ОСОБА_10 , глядить її щоб не плакала. Від поштовху вона відлетіла до дверей, а потім ОСОБА_12 схопила її за коси та почала бити. Спочатку ОСОБА_6 їх розбороняла, а потім вони почали в двох її бити у коридорі. Коли вони били її по голові, кількість ударів не пам`ятає, але падала від ударів, раз чи два. Потім вона сіла на стілець і їй ще нанесли декілька ударів руками по обличчю. Скориставшись нагодою, коли від неї відійшли, вона втекла з хати. Відразу після цього викликала поліцію. Через деякий час приїхав наряд поліції і вона разом з поліцейськими зайшли в будинок ОСОБА_6 , де почала вимагати, щоб їй віддали дитину. Але поліцейські забрали її до лікарні для проведення огляду на стан сп`яніння. В лікарні вона нічого не підписувала і її залишили. Коли вийшла з лікарні, знову зателефонувала на 102, близько 16 разів телефонувала в поліцію. Йдучи по дорозі вона плакала. В цей час зустріла ОСОБА_14 , якій повідомила, що не може забрати дитину. Потім вони зайшли до неї в будинок. Вона думала, як забрати дитину, а потім взяла ножа і пішла до ОСОБА_6 . Ніж взяла для того, що якщо будуть бити, то вона буде захищатися. Біля двору побачила поліцейський автомобіль. Зайшла в двір, і в цей час її догнала її мати ОСОБА_15 разом з ОСОБА_16 . Вона постукала, двері відкрила ОСОБА_6 і сказала, щоб вони йшли з її двору. Вона побачила в будинку поліцейських, свою дочку. Потім двері закрились, а через декілька хвилин вийшла ОСОБА_6 і вигнала ОСОБА_16 разом з її матір`ю за межі господарства. Вона залишилась біля дверей. ОСОБА_6 повернулася і почала її бити біля дверей, била поки не випав у неї зуб. Лише після цього вона вдарила її ножем. Потім пішла додому і ніж залишила в ванній кімнаті. У вчиненому вона щиро кається і просить суворо не карати.

Вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується сукупністю доказів, досліджених та перевірених під час судового розгляду кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 14 січня 2018 року в вечірній час вона разом із своєю дочкою ОСОБА_12 , внучкою ОСОБА_10 були вдома у ОСОБА_4 , до якої прийшли, щоб випрати куртки. В будинку були також мати ОСОБА_4 та її дочка ОСОБА_9 . Це був старий новий рік і вони сиділи за столом та пили пиво. Потім у ОСОБА_4 з її матір`ю почалася сварка, після чого вони після 20.00 години пішли до себе додому. З ними також пішла ОСОБА_17 . Потім прийшла ОСОБА_4 та почала звинувачувати її, що вона викрала у неї дочку, хоч ОСОБА_9 сама прийшла до них додому, попросилась погуляти з ОСОБА_10 . Потім ОСОБА_4 викликала поліцію. Коли поліція приїхала перший раз до них в будинок, то забрали ОСОБА_4 на експертизу, а її мати ОСОБА_15 пішла додому. Через деякий час поліцейські повернулися відібрати пояснення у ОСОБА_18 . ОСОБА_9 писала пояснення у веранді, потім у неї брали пояснення. В цей час знову прийшла ОСОБА_4 із своєю матір`ю та ОСОБА_16 , яких вона вигнала з двору, а ОСОБА_4 залишилась. Після цього почала запитувати у неї, чого її дочка ОСОБА_9 плаче і не хоче йти додому. ОСОБА_4 почала кричати, на вимоги заспокоїтись не реагувала і вона щоб її заспокоїти дала два ляпаса відкритою долонею руки по обличчю ОСОБА_4 . Потім відчула удари ножем. Перший удар прийшовся в низ живота, потім ще два удари. Все відбулося дуже швидко. Після поранення зайшла в будинок і в веранді біля стола впала. Пам`ятає, що її били по обличчю і не давали заснути, поки не приїхала швидка допомога.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що 14 січня 2018 року вона разом із своєю матір`ю ОСОБА_6 , дочкою ОСОБА_10 були в гостях у ОСОБА_4 . Потім ОСОБА_4 із своєю матір`ю почала сваритися і її дочка ОСОБА_9 попросилася піти до них додому. Мати її відпустила і вони пішли до себе додому. Через деякий час до них прийшли поліцейські. ОСОБА_4 із своєю матір`ю почали звинувачувати їх, що вони вкрали в неї дочку і почався конфлікт, кричали в будинку. Потім поліцейські забрали ОСОБА_4 на медичний огляд на стан сп`яніння. Через деякий час вони повернулися та почали відбирати пояснення. Потім прийшли ОСОБА_4 зі своєю матір`ю та ОСОБА_16 . Її мати ОСОБА_6 вийшла на вулицю їх виганяти. Поліцейські в цей час були у веранді. Через декілька хвилин зайшла її мати ОСОБА_6 з ножовим пораненням та впала. Відразу викликали швидку допомогу. Поки поліцейські вийшли на вулицю, то ОСОБА_4 вже не було.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що 14 січня 2018 року близько 21-22 години вона зустріла ОСОБА_15 , яка йшла від подвір`я ОСОБА_19 , плакала та казала, що поліція забрала її дочку ОСОБА_4 Повідомила також, що її внучку ОСОБА_20 закрила в своєму будинку. Звернулася із проханням забрати ОСОБА_4 з поліції і від ОСОБА_19 забрати дитину. Потім вони забрали ОСОБА_4 з лікарні і пішли до неї додому. Зайшли в будинок та зателефонували в поліцію і повідомили, що дочка ОСОБА_4 - ОСОБА_9 закрита в будинку ОСОБА_6 . Потім втрьох пішли до ОСОБА_6 , зайшли на подвір`я, постукали в двері. Вийшла потерпіла та вигнала їх з двору нецензурними словами. Сказала, що дитину ніхто не віддасть. Вони пішли до будинку ОСОБА_4 так як там забули телефон. Пізніше дізналася, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 стався конфлікт, внаслідок якого ОСОБА_6 отримала ножове поранення.

Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що 14 січня 2018 року її дочка ОСОБА_4 і зять ОСОБА_21 домовилися із сусідкою ОСОБА_8 зустріти свято старого нового року. Через деякий час повернувся ОСОБА_22 і повідомив про конфлікт в будинку ОСОБА_13 . Вона відразу пішла до будинку сусідки та побачила, що ОСОБА_13 сиділа на кроваті вся в крові, а ОСОБА_4 тримала ОСОБА_6 і її дочку ОСОБА_23 , бо вони кричали до ОСОБА_13 про якусь заяву. Після цього конфлікту вони пішли в будинок її дочки ОСОБА_4 , щоб випрати курточки, які принесла ОСОБА_6 . Із собою взяли пиво. Поки курточки пралися, вони пили пиво. Потім вона ходила ще по горілку. Через деякий час ОСОБА_6 взяла курточки і пішла додому. За нею пішла її дочка ОСОБА_4 , щоб забрати дитину. Вона також прийшла до ОСОБА_19 та від своєї дочки дізналася, що їй не віддають дитину. ОСОБА_6 виштовхала її на двір. Вона чула крики, а потім вийшла її дочка і розповіла, що її по черзі там били. Вони визвали поліцію, їх вислухали та потім забрали її дочку на експертизу. Вона пішла додому і зустріла ОСОБА_16 , якій все розповіла, а потім вони зустріли ОСОБА_4 та разом пішли до них додому і викликали поліцію. Після цього пішли до ОСОБА_6 знову. На подвір`я вийшла ОСОБА_6 і виштовхала їх з двору. Її дочка залишилася на подвір`ї, а вона з ОСОБА_16 пішли додому. Потім прибіг ОСОБА_24 та почав її бити, привів до себе додому, де вони дізналися, що ОСОБА_6 отримала ножове поранення.

Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що вечором 14 січня 2018 року вона була в будинку ОСОБА_19 . Потім приїхала поліція і мати сказала їй йти додому. Вона хотіла вже збиратися, але ОСОБА_12 сказала сядь і не виводь мене та закрила двері. Вона побачила, що ОСОБА_12 пихнула її матір і вона впала, ОСОБА_6 почала їх розбороняти. ОСОБА_12 взяла її матір за волосся, а ОСОБА_6 їх розбороняла. Що було далі вона не бачила, так як ОСОБА_12 вийшла з кімнати і закрила двері, а вона чула тільки крики. Потім розплакалася ОСОБА_10 і вона сиділа з нею. Через деякий час приїхали поліцейські, прийшла її мати. Вона одягла курточку і поліцейські запитали, чи буде вона йти додому. ОСОБА_12 сказала сиди тут і не бійся. Її мати хотіла зайти до неї, але її не пускали, потім мати знову вибігла на вулицю. Поліцейські поїхали, потім знову приїхали і спитали, чи буде вона писати заяву на маму, вона сказала, що ні, але їй дали листок і спочатку диктували що писати, а потім диктувала ОСОБА_12 . Потім знову прийшла її мати, до неї вийшла ОСОБА_6 . Вона пішла до Софії і нічого більше не бачила.

Свідок ОСОБА_24 пояснив суду, що вдень 14 січня 2018 року вони пішли до ОСОБА_4 святкувати старий новий рік. Потім вечором всі пішли до них додому, було все нормально. ОСОБА_9 боялася йти додому. Приїхали поліцейські і забрали ОСОБА_4 на освідування, повернулися писати пояснення. Десь через двадцять хвилин прийшла ОСОБА_4 із своєю матір`ю і сусідкою, почали дебоширити. Мати пішла їх випровадити. Потім десь через дві - три хвилини зайшла вже в крові. ОСОБА_4 втекла і її шукали до ранку.

Свідок ОСОБА_25 пояснив суду, що 14 січня 2018 року він разом із ОСОБА_26 були на службі. Вечором приїхали на виклик до ОСОБА_6 . Дитина ОСОБА_4 перебувала в будинку ОСОБА_19 . ОСОБА_4 хотіла, щоб вони віддали їй дитину, але так як вона мала ознаки сп`яніння, то дитину ніхто не віддавав. Дитина не хотіла йти до матері і баби. Вони потім повезли ОСОБА_4 до лікарні. Потім повернулися до ОСОБА_19 , зайшли до будинку і почали опитування. Через деякий час ОСОБА_6 пішла на двір. Через декілька хвилин вона зайшла в двері і впала, відразу викликали швидку. Син потерпілої побіг на двір, він також побіг на вулицю, але ОСОБА_4 не знайшли та відразу викликали слідчо оперативну групу.

Свідок ОСОБА_26 пояснив суду, що він разом ОСОБА_25 14 січня 2018 року в вечірній час приїхали на виклик до ОСОБА_19 . Там всі були п`яні. ОСОБА_4 говорила, що сусіди не віддають дитину. Спитали в дитини, чи хоче вона йти додому. Дитина повідомила, що боїться матері і своєї баби. ОСОБА_4 вела себе неадекватно, кричала, матюкалася і її відвезли до лікарні. Після цього повернулися до ОСОБА_19 , щоб відібрати пояснення. ОСОБА_6 сказала, що вийде на двір покурити. Вийшла з будинку, а коли зайшла назад сказала, що ножем вдарили, впала, їй почали надавати допомогу та викликали швидку допомогу. ОСОБА_4 не затримали, так як вона втекла.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 14 січня 2018 року вдень в її будинку по АДРЕСА_1 , між нею з однієї сторони та ОСОБА_6 і ОСОБА_12 з другої сторони сталася сварка, під час якої вони її побили. Присутня ОСОБА_4 її не била, а лише розбороняла.

Крім показань потерпілої та свідків вина обвинуваченої ОСОБА_4 підтверджується також письмовими доказами.

Протоколом огляду місця події від 15.01.2018 ( т. 1 а.с. 130-133), із якого вбачається, що працівниками поліції проведено огляд домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду в веранді будинку на підлозі біля порогу були виявлені плями бурого кольору схожі на кров.

Протоколом огляду місця події від 15.01.2018 ( т. 1 а.с. 136-140), із якого вбачається, що працівниками поліції проведено огляд домоволодіння ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду у ванній кімнаті на підлозі виявлено кухонний ніж, на лезі якого міститься напис "TRAMONTINA MADE IN BRAZIL", розмір леза ножа становить 15 см., рукоятка ножа дерев`яна довжина становить 11 см. На лезі ножа виявлено сліди бурого кольору у вигляді плям, що зовні схожі на кров.

Згідно з висновком експерта № 10 Д від 01.03.2018 ( т. 1 а.с. 150), складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи, у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням брижі тонкого кишечника та колото-різаної рани лівого плеча, які утворилися від дії колюче-ріжучого предмета, типу клинка ножа, в строк за обставин вказаних в постанові.

Тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням брижі тонкого кишечника відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя в момент заподіяння.

Висновком експерта №10-1/154 від 16.03.2018 встановлені генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразків букального епітелію потерпілої ОСОБА_6 (об`єкт №1) та підозрюваної ОСОБА_4 (об`єкт № 2) (таблиця 1.1, додаток 1) ( т. 1 а.с. 167).

Із висновку експерта № 10-1/153 від 16.03.2018 (т.1 а.с. 177-186) вбачається, що на наданому на дослідження об`єкті, а саме на ножі, що вилучений під час огляду 15.01.2018 в будинку АДРЕСА_1 , на клинку ножа (об`єкт № 1) виявлена кров людини, на рукоятці ножа (об`єкт № 2) виявлені поодинокі клітини, кров не виявлена. Встановлені генетичні ознаки (ДНК-профілі) крові на клинку (об`єкт № 1) та клітин на рукоятці (об`єкт № 2) ножа (таблиця 1.1, додаток 1). Генетичні ознаки крові на клинку ножа (об`єкт № 1) збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_6 (об`єкт № 1, у висновку експерта від 15.03.2018 № 10-1/154) і не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_4 (об`єкт № 2, у висновку експерта від 15.03.2018 № 10-1/154). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку букального епітелію потерпілої ОСОБА_6 та в об`єкті № 1 складає 3,06 х 10-39. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 3,26 х 1038 осіб.

Походження вищевказаної крові на клинку ножа від підозрюваної ОСОБА_4 виключається.

Генетичні ознаки клітин на рукоятці ножа (об`єкт № 2) збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_4 (об`єкт № 2, у висновку експерта від 15.03.2018 № 10-1/154) і не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_6 (об`єкт № 1, у висновку експерта від 15.03.2018 № 10-1/154).

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку букального епітелію підозрюваної ОСОБА_4 та в об`єкті № 2 складає 7,06 х 10-24. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 1,41 х 1023 осіб.

Походження вищевказаних клітин на рукоятці ножа від потерпілої ОСОБА_6 виключається.

Речовим доказом по справі є кухонний ніж, який було виявлено та вилучено 15 січня 2018 року під час огляду домоволодіння ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , у ванній кімнаті на підлозі. Під час огляду речового доказу на лезі ножа виявлено напис "TRAMONTINA MADE IN BRAZIL", розмір леза ножа становить 15 см., рукоятка ножа дерев`яна довжина становить 11 см. На лезі ножа виявлено сліди бурого кольору у вигляді плям, що зовні схожі на кров.

Оцінюючи досліджені та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що показання потерпілої ОСОБА_6 про обставини спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_4 є об`єктивними і достовірними, оскільки потерпіла такі показання давала послідовно і не змінювала під час судового розгляду справи.

Факт спричинення потерпілій проникаючого ножового поранення об`єктивно підтверджується висновком судово-медичної експертизи та показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_27 , який в судовому засіданні підтвердив, що при обставинах вказаних потерпілою вона могла отримати виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням брижі тонкого кишечника та колото-різаної рани лівого плеча, які утворилися від дії колюче-ріжучого предмета, типу клинка ножа. Також експерт підтвердив, що кухонним ножом, який є речовим доказом по справі, зазначені тілесні ушкодження могли бути спричинені.

Суд вважає безпідставним твердження захисника обвинуваченої про необхідність застосування положень ст. 36 КК України щодо стану необхідної оборони, та перевищення меж необхідної оброни, що на думку захисника є підставою для кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ст. 124 КК України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Тобто, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного із перебуванням особи в стані необхідної оборони, суд повинен врахувати конкретні обставини справи, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Виходячи із фактичних обставин кримінального провадження судом встановлено, що в діях потерпілої ОСОБА_6 суспільно небезпечного посягання не було. Об`єктивних даних про те, що існувала загроза для життя чи здоров`я ОСОБА_4 в матеріалах провадження немає, а перебування обвинуваченої у стані необхідної оборони в суді не встановлено.

Згідно висновку експерта № 8 від 24.01.2018 ( т. 1 а.с. 190) вбачається, що при проведенні експертизи було встановлено, що у ОСОБА_4 наявні тілесні ушкодження: множинні синці на обличчі, правій ушній раковині, лівій сідниці, верхніх і нижніх кінцівках, крововиливи на слизовій оболонці лівої щоки і верхньої губи праворуч, скол коронки 8-го зуба зверху ліворуч.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту не довела в судовому засіданні достатніми та допустимими доказами той факт, що легкі тілесні ушкодження, які були виявлені у ОСОБА_4 , були спричинені саме потерпілою ОСОБА_6 та безпосередньо перед нанесенням ножових поранень.

В судовому засіданні встановлено, що протягом 14 січня 2018 року ОСОБА_4 двічі була причетна до конфліктів в будинку ОСОБА_13 , а потім в будинку ОСОБА_6 , де її била ОСОБА_12 . Крім того, відразу після нанесення ножових поранень потерпілій, ОСОБА_4 втекла з місця вчинення злочину та переховувалася. Судово-медичне обстеження пройшла лише 17 січня 2018 року.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона долонею руки двічі вдарила по обличчю ОСОБА_4 , тобто вчинила неправомірні дії, але ці дії були викликані тим, що ОСОБА_4 прийшла в її господарство, була в стані алкогольного сп`яніння та вела себе агресивно, кричала, а тому потерпіла, щоб її заспокоїти дала два «ляпаса» по обличчю. Також згідно з поясненнями, наданими суду обвинуваченою ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 , між ними були добрі стосунки до конфлікту, що стався 14.01.2018.

Згідно показань обвинуваченої ОСОБА_4 , вона взяла ножа в себе дома і пішла до ОСОБА_6 . Ніж взяла для того, що якщо будуть бити, то вона буде захищатися. Зазначене свідчить, що обвинувачена заздалегідь підготовила ніж для нанесення тілесних ушкоджень та мала намір застосувати його для розправи.

Таким чином, з врахуванням наведених доказів, наявності добрих стосунків між обвинуваченою та потерпілою до конфлікту, інтенсивності і характеру дій потерпілої, відсутності у неї будь-яких знарядь нападу, те, що дії потерпілої за вказаних обставин не давали підстав сприймати обвинуваченою як реальну загрозу для неї, а також з врахуванням того, що ніж був підготовлений обвинуваченою заздалегідь до події, суд не знаходить підстав для висновку, що обвинувачена ОСОБА_4 перебувала у стані необхідної оборони, і тому її дії правильно кваліфікуються за ч. 1 ст. 121 КК України, .

Твердження сторони захисту про те, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 124 КК України, не обґрунтовані на досліджених по справі доказах під час судового розгляду справи, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки вона 15 січня 2018 року умисно спричинила потерпілій ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження які небезпечні для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про її особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України відносить її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України відносить те, що вона вчинила злочин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, а також зважаючи на те, що вона позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, відшкодувала потерпілій збитки завдані злочином, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому до неї необхідно застосувати ст. 75 КК України та відповідно призначивши їй покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 121 ч. 1 КК України, звільнити її від відбування покарання з випробуванням.

Речові докази по справі: зразки букального епітелію потерпілої ОСОБА_6 , зразки букального епітелію обвинуваченої ОСОБА_4 , кухонний ніж, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ НП в Київській області, необхідно знищити.

У відповідно до ч. 1 ст. 119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Враховуючи тяжке матеріальне становище обвинуваченої ОСОБА_4 , яка на даний не працює, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється одинокою матір`ю, суд вважає за можливе зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат, які понесені на залучення експертів у кримінальному провадженні в розмірі 9535 гривень 09 коп. та визначає до стягнення із обвинуваченої на користь держави 3000 гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, необхідно залишити без розгляду, оскільки потерпіла подала до суду заяву про залишення позову без розгляду.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку терміном два роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Міру запобіжного заходу щодо засудженої ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередню у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази по справі: зразки букального епітелію потерпілої ОСОБА_6 , зразки букального епітелію обвинуваченої ОСОБА_4 , кухонний ніж, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ НП в Київській області, знищити після набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 3000 (три тисячі) гривень судових витрат по справі, понесених на залучення експертів у кримінальному провадженні.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, залишити без розгляду.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, через Богуславський районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1