Справа № 243/7786/18
Провадження № 1-кс/243/680/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2019 року м. Слов`янськ

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1

за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2
заявника - ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів в залі суду № 17 м. Слов`янська скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 15.02.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001106 від 23.04.2016 року за ознаками ч.1 ст. 129 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 15.02.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001106 від 23.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 129 КК України.
Свою скаргу заявник ОСОБА_3 обґрунтував тим, що слідчий ОСОБА_5 виніс постанову про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 129 КК України без урахування пояснень свідка ОСОБА_6 , без отримання доступу до телефонів учасників обставин, не встановлено місцезнаходження електронних засобів негласного спостереження. Крім того слідчим формально та без урахування отриманої від потерпілого інформації проведено допит свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Слідчим також не перевірено покази свідка ОСОБА_6 щодо наявності у ОСОБА_9 російського та німецького паспортів, не перевірена діяльність ОСОБА_9 як волонтера та не усунуто протиріччя в показах ОСОБА_3 ,

ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 шляхом проведення їх одночасного допиту.
Вважає постанову слідчого про закриття кримінального провадження такою, що порушує його права щодо доступу до правосуддя та порушує його право на життя.
Просить слідчого суддю скасувати постанову слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 15.02.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001106 від 23.04.2016 року за ознаками ч.1 ст. 129 КК України.
Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 під час судового засідання просив слідчого суддю відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 , вказавши, що слідчим ОСОБА_5 були проведені всі необхідні процесуальні дії в рамках досудового слідства по кримінальному провадженню.
Вислухавши в судовому засіданні пояснення заявника та прокурора, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14.12.2011 р. №19-рп/2011 по справі про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України). Положення КПК України регламентують діяльність органів державної влади та їх посадових осіб, яка стосується сфери публічно-правових відносин, що виникають внаслідок злочинних посягань, відповідальність за які встановлено в нормах кримінального права.
Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
В рамках вищевказаного досудового розслідування слідчим СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_5

було допитано потерпілого ОСОБА_3 , а також свідків ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , після чого зроблений висновок про відсутність складу кримінального правопорушення передбаченого та ч.1 ст.129 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити кримінальне провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого приймається виключно у формі постанови.
Постанова слідчого, прокурора складається з обов`язкових частин, передбачених ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Тобто, рішення слідчого повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
В силу ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Так матеріалами кримінального провадження встановлено, а саме згідно вказівок прокурора Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 25.12.2018 року СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області необхідно було виконати раніше надані вказівки процесуального керівника, врахувати при проведенні досудового слідства недоліки зазначені в ухвалі слідчого судді; надати доручення оперативним підрозділам щодо допиту громадян, які були очевидцями кримінального правопорушення та виконати інші слідчі дії в яких виникне необхідність. (а.с. 33)
Після чого СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області 28.12.2018 року було надане доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих дій на предмет встановлення місцезнаходження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його подальшого допиту за фатом погроз ОСОБА_3 (а.с. 34)
Разом з тим, як вбачається з рапорту ст. о/у ВКП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області від 16.01.2019 року за результатами проведених оперативно розшукових заходів, щодо встановлення місцезнаходження

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 при перевірці місця проживання ОСОБА_9 та допиті свідка ОСОБА_10 інформації яка б надавала інтерес для кримінального провадження отримано не було. (а.с. 35)
Аналізуючи вищевказане слідчий суддя приходить до висновку, що слідчій ОСОБА_5 під час досудового розслідування кримінального провадження не вичерпав всі існуючи в нього можливості та ресурси щодо збирання та дослідження доказів, допиту всіх свідків у справі, їх одночасного допиту для усунення розбіжностей та провів не всі необхідні слідчі дії щодо виявлення місцезнаходження ОСОБА_9 , обмежившись лише перевіркою відомої адреси його проживання, не встановив рід його діяльності та не з`ясував обставини його конфлікту зі ОСОБА_3 .
Зазначене вказує на не обґрунтованість закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
При розгляді скарги слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2012 року по справі «Савіцький проти України», відповідно до п. 99 якого вбачається, що положення ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування. Для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі вести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних осіб. Органи державної влади повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події. Крім того, ст. 34 вищевказаної Конвенції визначає позитивні обов`язки, що вимагають від державних органів забезпечувати всі необхідні заходи уможливлення належного та ефективного розгляду заяв.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження винесена без проведення усіх необхідних слідчих дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів та перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні, що в своїй сукупності доводить перед слідчим суддею обґрунтованість вимог заявника, а тому скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 15.02.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001106 від 23.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 129 КК України - задовольнити.

Постанову слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 15.02.2019

року про закриття кримінального провадження № 0001106 від 23.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 129 КК України - скасувати.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1