Справа № 199/1281/19
УХВАЛА
іменем України

15.02.2019 м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000256 від 14.02.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.02.2018 до суду надійшло клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з повноважним прокурором, про арешт грошових коштів в сумі 3428 гривень, які було вилучено 14.02.2019 у ході огляду речей ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовується тим, що 14.02.2019 до АНД ВП ДВП звернувся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що 14.02.2019 близько 01.05 години, раніше знайомий йому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , після сумісного розпивання спиртних напоїв, під загрозою застосування фізичного насильства, відкрито заволодів майном заявника, а саме: грошовими коштами в сумі близько 4000 грн. (ЖЕО 4423).
В своєму клопотанні слідчий зазначає, що підставою для арешту грошових коштів, є те, що вони є речами (майном), щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Крім того, слідчий в клопотанні зазначає, що грошові кошти визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому метою арешту майна є збереження вказаних грошових коштів, як речового доказу, для подальшого експертного дослідження та встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримала, просила його задовольнити, з підстав викладених у ньому.

Вивчивши подане клопотання та надані матеріали, якими обґрунтовується необхідність арешту майна, вважаю необхідним задовольнити подане клопотання, виходячи з наступного.

Так, відповідно до Витягу з кримінального провадження №0000256, внесеного до ЄРДР 14.02.2019, зафіксовано, 14.02.2019 до АНД ВП ДВП звернувся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що 14.02.2019 близько 01.05 години, раніше знайомий йому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , після сумісного розпивання спиртних напоїв, під загрозою застосування фізичного насильства, відкрито заволодів його майном, а саме: грошовими коштами в сумі близько 4000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
За ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання суд враховує, предмети, матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, з урахуванням вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна єп.1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним з завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

Арешт майна не тягне за собою непоправного обмеження охоронюваних законом прав та законних інтересів власника зазначеного майна.

Суд вважає обґрунтованими доводи слідчого про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Зокрема, арешт вищезазначеного майна є необхідним та достатнім для запобігання можливості його подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
На підставі викладеного, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000256 від 14.02.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на грошові кошти в сумі 3428 (три тисячі чотириста двадцять вісім) гривень, які було вилучено 14.02.2019 в ході огляду речей ОСОБА_4 .

Ухвала набирає чинності негайно та підлягає обов`язковому виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1