Номер провадження: 11-кп/813/595/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участі
секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0005244 від 10.08.2018 рокуза апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, з неповною середньою освітою, який зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 23.09.2004 року Суворівським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік, на підставі ст. 75, 104, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 06.09.2007 року Біляївським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 28.10.2010 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки, 6 місяців, на підставі ст. 71 КК України приєднати невідбутий 1 рік позбавлення волі за вироком Біляївського районного суду Одеської області; до відбування вважати 3 роки 6 місяців;
- 10.12.2013 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 06.03.2014 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком 2 роки, на підставі ст. 71 КК України приєднати невідбутий 1 місяць позбавлення волі за вироком Приморського районного суду м. Одеси, до відбуття вважати 2 роки 1 місяць;
- 28.12.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки 2 місяці, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано з 21.08.2015 року до 28.12.2016 року;

визнаний винним ускоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, зарахувати в строк покарання ОСОБА_8 , термін його попереднього ув`язнення, з 10 серпня 2018 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 10 серпня 2018 року.
Запобіжний захід ОСОБА_8 , у вигляді тримання під вартою, залишено без змін.

Встановив:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим за вчинення ним кримінального правопорушення за наступних обставин.

10.08.2018 року в 12:00 год. ОСОБА_8 , будучи раніше засуджений за ст.ст. 185, 186 КК України і має непогашену судимість, перебував на пляжі «Два шара» в м. Одесі.
Впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії носять таємний характер, таємно викрав з-під пакета мобільний телефон «Huawei Р8 line», який належить ОСОБА_9 , та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, чим потерпілій спричинив матеріальний збиток на загальну суму 4500 гривень.

На вказаний вирок суду першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_8 була подана апеляційна скарга, в якій він зазначив, що вважає оскаржуваний вирок ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права та заснованим на припущенням. Вважає, що вирок суду незаконний та необгрунтований, провину він визнав, розкаявся, має на утриманні неповнолітню дитину.

Окрім того захисник ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу, в якої просить вирок суду змінити, в частині призначеного покарання у звязку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, призначивши обвинуваченого ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 185 КК України, яке є співрозмірним його діянням, та особі обвинуваченого, оскільки ОСОБА_8 розкаявся, провину визнав в повному обсязі, призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вкрадена у потерпілої річ одразу була повернута, відсутній цивільний позов, у ОСОБА_8 перебуває на утриманні малолітній син, щиро розкаюється. Також на утриманні знаходяться батьки.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд прийшов до висновку про таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для зміни чи скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційним судом не знайшли свого підтвердження в ході перегляду вироку у вказаному кримінальному провадженні та спростовуються виходячи з наступного.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_10 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України визнав повністю, підтвердивши обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, у вчиненому розкаявся. Кримінальне провадження просив розглянути в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення захисником та обвинуваченим не оспорюється, доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_8 , у скоєнні указаного злочину повністю доведена.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину (які відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує визнання обвинуваченим вини, щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання, є вчинення злочину щодо особи похилого віку і рецидив злочину.
В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_8 раніше судимий, за вчинення умисних корисливих злочинів, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку нарколога, психіатра не перебуває.
При наявності вказаних обставин, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в місцях позбавлення волі, оскільки він вперто не бажає вставати на шлях виправлення, та саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достітнім для його виправлення та попереджнння вчинення ним нового злочину.
З огляду на зазначене, доводи захисника та обвинуваченого, на які вони посилаються в своїх апеляційних скаргах, судом першої інстанції були враховані в повній мірі.
Перевіряючи доводи апеляційних скарг обвинуваченого і його захисника, з урахуванням положень ст. 349 КПК України апеляційний суд розглядає справу в межах призначеного покарання.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції головуючий по справі ретельно дослідив всі обставини які мали суттєве значення при призначенні покарання обвинуваченому. Були прийняті до уваги обставини, що обтяжують покарання та пом`якшують його, перевірені всі характеризуючи дані на обвинуваченого. Характер скоєного злочину і відношення до нього винної особи. До уваги також взято і то, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не працевлаштований та вперто не бажає вставати на шлях виправлення.
З урахуванням даних обставин суд першої інстанції обгрунтовано призначив йому покарання в виді позбавлення волі.
Міра призначеного покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення і в повному обсязі відповідає вимогам ст..65 КК України і підстав для її зниження не вбачається.
Вид і міра покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України, тому підстав для зміни або скасування вироку відсутні.
За таких обставин, апеляційні скарги захисника обвинуваченого не містять у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченій покарання, та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний
суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Вирок Приморського районного суду м. Одеса від 20.11.2018 року яким ОСОБА_8 визнаний винним в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення , а засудженим, який тримається під вартою, в той же самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді Одеського
апеляційного суду ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2