Справа № 456/1652/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/27/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 грудня 2018 року відносно нього,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

та адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

вищенаведеним вироком ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання за ч. 2 ст. 309 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнано винним у тому, що в березні місяці 2017 року він, діючи умисно та маючи намір на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу бупренорфін без мети збуту, перебуваючи в м. Стрий на вул. Майдан Ринок, незаконно придбав у невстановленої слідством особи наркотичний засіб бупренорфін, загальна маса бупренорфіну становить 0,2281 грам, та який незаконно зберігав без мети збуту за місцем свого проживання в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , та який 14.03.2018 року було виявлено та вилучено працівниками Національної поліції під час проведення обшуку.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність 14.08.2017 року ОСОБА_6 діючи умисно та маючи намір на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу макової соломи у великих розмірах, перебуваючи в м. Стрий на промисловому ринку м. Стрия, незаконно придбав наркотичний засіб макову солому, що містить морфін, кодеїн і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, загальною масою макової соломи в перерахунку на висушену речовину 1926,44 грам, та яку незаконно зберігав без мети збуту за місцем свого проживання в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , та 14.03.2018 року вказаний наркотичний засіб було виявлено та вилучено працівниками Національної поліції під час проведення обшуку.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій, просить вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 грудня 2018 року у частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.69 КК України нижче від межі, встановленої санкцією ч.2ст.309 КК України, звільнивши його відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що призначене судом першої інстанції покарання є надто суворим, за наявності, на його думку, обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме: щире каяття, визнання вини, бажання стати на шлях виправлення, активне сприяння розкриттю злочину, його молодий вік та позитивна характеристика за місцем проживання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає таку безпідставною, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду, що ніким не оспорюються.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В силу вимог ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З аналізу норм ст.ст. 69, 75 КК України вбачається, що призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, або звільнення від відбування покарання з випробуванням можливе лише у тому випадку, якщо встановлені по справі обставини, зокрема, що пом`якшують покарання, та характеризують особу-винного, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим, або ж свідчили про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував в повній мірі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття, сприяння у розкритті кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Окрім цього, колегія суддів апеляційного суду враховує й те, що ОСОБА_6 згідно зі ст. 89 КК України не судимий, ніде не працює, неодружений, суспільно корисною працею не займається, схильний до вчинення злочинів, та погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування положень статей 69 та 75 КК України.

На переконання колегії суддів, щире каяття, визнання вини, бажання стати на шлях виправлення, активне сприяння розкриттю злочину, вік обвинуваченого та позитивна характеристика за місцем проживання, це обставини, які враховуються при призначенні покарання, однак такі не свідчать про істотне зниження ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі або шляхом відбування менш суворого покарання, а отже не можуть бути безумовними підставами для застосування ст.ст.69, 75 КК України.

З огляду на наведене, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за своєю суворістю відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, відтак доводи апеляційної скарги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог немає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 грудня 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той же строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4