УХВАЛА
Справа № 147/1346/18

Провадження № 1-кс/126/1225/2018

"12" грудня 2018 р. м. Бершадь

Слідчий суддя Бершадського районного суду Вінницької області ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю сторони кримінального провадження слідчого СВ Тростянецького ВП ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бершадь клопотання слідчого СВ Тростянецького ВП ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000276 від 27.11.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ :

До Бершадського районного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Тростянецького ВП ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000276 від 27.11.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання слідчий стверджує, що 26.11.2018 року близько 22:01 год. водій автомобіля ЗАЗ 110557 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , рухаючись по автомобільній дорозі сполученням с. Оляниця Тростянецького району Вінницької області - смт. Тростянець Тростянецького району Вінницької області в напрямку смт. Тростянець, не врахувавши дорожньої обстановки та безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав на праве узбіччя, з`їхав в кювет та допустив зіткнення з деревом, внаслідок чого отримав ушкодження.

27.11.2018року відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000276 з визначенням правової кваліфікації кримінального правопорушення ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

26.11.2018року під час огляду місця події, а саме ділянки автодороги сполученням с. Оляниця Тростянецького району Вінницької області - смт. Тростянець Тростянецького району Вінницької області, вилучено автомобіль ЗАЗ 110557 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . На даному автомобілі виявлено пошкодження характерні для дорожньо-транспортної пригоди. Вилучений автомобіль поміщено для зберігання на спецмайданчик тимчасово затриманих транспортних засобів Тростянецького відділення поліції Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, що знаходиться за адресою: Вінницька область, смт. Тростянець, вул. Соборна, 102.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вищевказаний автомобіль на даний час являється тимчасово вилученим майном.

Вилучений автомобіль ЗАЗ 110557 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , являється речовим доказом у кримінальному провадженні, тому що був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди, тобто даний транспортний засіб відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України (Речові докази).

Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля ЗАЗ 110557 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 являється ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

З метою забезпечення збереження речового доказу - автомобіля ЗАЗ 110557 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , а також проведення необхідних автотехнічних експертиз для визначення його технічного стану - виникла необхідність накласти арешт на даний транспортний засіб та зберігати його на спеціальному майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів Тростянецького відділення поліції Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, що знаходиться за адресою: Вінницька область, смт. Тростянець, вул. Соборна, 102.

Зважаючи на те, що будь-які дії з майном, будь-який фізичний вплив на автомобіль, його використання можуть спотворити або знищити ті сліди кримінального правопорушення, які на ньому наявні, існують обставини, які свідчать, що незастосування заборони на використання цього майна та заборони розпоряджатися ним можуть перешкодити кримінальному провадженню, а саме можуть перешкодити дослідженню т/з під час експертиз та проведенню інших слідчих дій, просить накласти на автомобіль ЗАЗ 110557 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 арешт.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Вислухавши думку слідчого, вивчивши надані до суду матеріали клопотання в їх сукупності, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Статтею 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, з контексту ч.1 ст.170 КПК України випливає, що арешт може бути накладено виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

З матеріалів клопотання вбачається, що 27.11.2018 року відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000276 з визначенням правової кваліфікації кримінального правопорушення ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Той факт, що у кримінальному провадженні в рамках якого слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна не повідомлено про підозру жодній особі, підтверджує те, що орган досудового розслідування на даному етапі кримінального провадження не зібрав достатньої сукупності доказів, які б в тій чи іншій мірі доводили існування обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

Крім того, слідчим в клопотанні також не зазначено хто є потерпілим по даному кримінальному провадженні, не вказано чи було заявлено цивільний позов. Вказана обставина позбавляє можливості слідчого суддю при винесенні судового рішення взяти до уваги розумність та спів розмірність обмеження права власності та врахування усіх наслідків арешту майна, як того вимагає ст.173 КПК України.

Згідно положень статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, приймаючи до уваги вище викладене і загальні засади кримінального провадження, клопотання слідчого не підлягає задоволенню, оскільки клопотання не містить належного обґрунтування, а також слідчим не надано належних доказів для задоволення вказаного клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 9, 131-132, 170-174, КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Тростянецького ВП ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000276 від 27.11.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1