Дата документу 27.11.2018 Справа № 314/5150/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/5150/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/675/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)»,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений має більше 6 судимостей за вчинення умисних злочинів, у тому числі корисливих тяжких, відбуває покарання за вчинення тяжкого, корисливого злочину. За місцем відбування покарання ОСОБА_6 характеризується посередньо, за весь час відбуття покарання має лише 2 заохочення, натомість мав 3 стягнення, 2 з яких за порушення відбування покарання, допущені ним у березні 2018 року - непогашені, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для умовно-достроково звільнення засудженого.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою суду, просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, посилаючись на те, що з моменту прибуття до колонії він працевлаштований, за час відбування покарання має 2 заохочення за добре ставлення до праці, стягнення, накладені на нього в березні 2018 року, вчинені ним у зв`язку із сімейними обставинами і накладені адміністрацією колонії вже після настання пільги на умовно-дострокове звільнення.

Згідно з ухвалою, засуджений ОСОБА_6 звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого, вважаючи, що для цього немає підстав.

Заслухавши доповідь судді; засудженого та його захисника на підтримання доводів та вимог апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо його умовно-дострокового звільнення, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах провадження і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів провадження вбачається, що за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2015 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання частково відбуте покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2015 року в період з 26 травня 2015 року по 06 липня 2015 року включно. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі з 18 травня 2015 року по 06 серпня 2015 року. Початок строку: 07 липня 2015 року, кінець строку: 07 березня 2019 року. Відбуває покарання у ДУ «Кам`янська виправна колонія №101».

Згідно з матеріалами, що характеризують особу засудженого ОСОБА_6 , останній за час відбування покарання характеризується наступним чином: порушував встановлені законодавством норми відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення соціально-психологічної служби, також має 2 заохочення. Підтримує взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику. Дотримується правомірних відносин з персоналом. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, завжди має охайний вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, використовує їх тільки за призначенням. Приймає участь у роботах із самообслуговування. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться із розумною ініціативою. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

21 липня 2016 року комісією установи засудженому відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації, відповідно до вимог ст.123 КВК України.

15 березня 2017 року комісією установи засудженому було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до вимог ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

01 грудня 2017 року комісією установи засудженому відмовлено в умовно-достроковому звільненні, відповідно до вимог ст.81 КК України, оскільки засуджений не довів свого виправлення.

Згідно з вимогами ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженого від відбування покарання, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що згідно з наявними матеріалами, засуджений характеризується посередньо, за весь час відбуття покарання має лише 2 заохочення, натомість мав 3 стягнення, у тому числі 2 з яких не погашені за порушення порядку відбуття покарання, припущені ним у 2018 році.

Пасивна поведінка засудженого не може бути визнана як сумлінна.

Доводи засудженого про те, що він став на шлях виправлення, суперечать матеріалам провадження.

Посилання ОСОБА_6 на те, що він працевлаштований в установі виконання покарань, сумлінно ставиться до праці, а також має 2 заохочення, довів своє виправлення, а тому є підстави для його умовно-дострокового звільнення, є неслушними та спростовуються матеріалами справи, а наявність двох заохочень не є достатньою підставою для його умовно-дострокового звільнення у розумінні положень ст.81 КК України.

Доводи засудженого про те, що 2 із стягнень накладенні на нього після настання пільги на умовно-дострокове звільнення, жодним чином не спростовують висновків слідчого суді, оскільки зазначені порушення допущені засудженим під час розгляду його клопотання судом першої інстанції.

Отже, на думку колегії суддів, хоча ОСОБА_6 і відбув 3/4 строку покарання, тобто формально вже має право на зазначену пільгу, але своєю поведінкою не довів свого виправлення, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вищевказаного клопотання.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі засудженого, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для задоволення вказаної скарги не вбачається.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4