ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2019 року

м. Київ
справа № 524/7262/17
провадження № 51-3357км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0003200, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, неодноразово судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2017 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами обставини
За вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 8 листопада 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком цього суду від 25 квітня 2016 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 11 місяців.
Суддя Апеляційного суду Полтавської області ухвалоювід 22 грудня 2017 року, керуючись ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок щодо ОСОБА_6 .

Вимоги заяви і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовує свої доводи тим, що висновок апеляційного суду про оскарження ним вироку виключно з підстав, з яких не міг бути оскаржений, є необґрунтованим, оскільки він оскаржував до апеляційного суду не фактичні обставини кримінального провадження, а істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, яке допустив суд першої інстанції, розглядаючи провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК, оскільки не звернув уваги на пояснення ОСОБА_6 , дані ним на початку судового розгляду, про те, що він забрав телефон потерпілої не з метою заволодіти ним, а щоб провчити потерпілу та пожартувати.

Позиції учасників судового провадження

На касаційну скаргу заперечень від учасників процесу не надходило.

У судовому засіданні прокурор просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу судді апеляційного суду без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Апеляційний суд, відмовляючи на підставі ч. 4 ст. 399 КПК у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , у своїй ухвалі послався на те, що останній оскаржив вирок виключно з підстав, з яких вирок не міг бути оскаржений, з урахуванням проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК, визнання обвинуваченим фактичних обставин провадження та належного роз`яснення в суді наслідків розгляду провадження в такому порядку.
Разом із тим з матеріалів провадження убачається, що захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вказував на істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, стверджуючи, що за умови невизнання обвинуваченим умислу на вчинення крадіжки провадження не мало бути розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК.

У своїй касаційній скарзі захисник також зазначає, що зі змісту показань обвинуваченого ОСОБА_6 викладених у вироку суду першої інстанції, вбачається, що він визнаючи свою вину, наголошував що це був жарт.

За таких обставин, висновок суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_7 оскаржив вирок виключно з підстав, з яких вирок не міг бути оскаржений, не ґрунтується на вимогах закону і є безпідставним.

Таким чином, суд апеляційної інстанції порушив вимоги статей 393, 395, 399 КПК щодо права на апеляційне оскарження судового рішення, тобто істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для скасування ухвали апеляційного суду.

З огляду на наведене, касаційна скарга захисника підлягає задоволенню, ухвала апеляційного суду скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд в суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційному суду необхідно врахувати наведене, розгляд здійснити відповідно до вимог КПК та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 369, 412, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, п. 15 Перехідних положень цього Кодексу, пунктами 4, 6 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2017 року про відмову у відкриті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 скасувати.
Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3