Дата документу 11.02.2019 Справа № 554/16/19
Провадження №1-кс/554/258/2019
УХВАЛА
іменем України

11 лютого 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Полтаві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В:

02 січня 2019 року заявник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області, в якій просив зобов`язати слідче управління ГУНП в Полтавській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України. Скарга мотивована тим, що 11.12.2018 року заявник адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 направив на адресу СУ ГУНП в Полтавській області заяву про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст.214 КПК України. У заяві вказував на те, що заступником начальника СВ Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , нібито вчинено службове підроблення, а саме долучення фіктивних документів та фальсифікація кримінального провадження, тобто діяння за ознаками ч.1 ст.366 КК України. Так, під час обшуку домоволодіння, де мешкає ОСОБА_4 , наркотичних засобів, прекурсорів або інших речовин, або заборонених предметів виявлено не було. Разом із тим, з відповіді на адвокатський запит заявнику стало відомо про те, що Сенчанська сільська рада не надавала інформації слідчому про місце проживання ОСОБА_4 , а тому дійшов до висновку, що долучена слідчим до матеріалів кримінального провадження довідка була сфабрикована, та на підставі цих відомостей, а також показань свідків було надано дозвіл на обшук. Стверджує, що цією слідчою дією порушені громадянські та конституційні права ОСОБА_4 , завдано шкоду його діловій репутації, оскільки не вживає жодних наркотичних засобів, не розповсюджує та не зберігає їх, і ніколи подібними не займався речами, є законослухняною людиною. Тому вважав, що вказані факти в сукупності свідчать про достатні підстави для внесення відомостей до ЄРДР, проте слідчий жодним чином не відреагував на заяву та станом на 28.12.2018 року жодних дій, спрямованих на внесення відомостей про вчинення злочину до ЄРДР та початку досудового слідства не вчинялось. На думку заявника, відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається, а інформація про правопорушення має без будь-яких застережень вноситись до ЄРДР. На підставі викладеного, а також доводів, викладених у скарзі, заявник просить зобов`язати слідче управління ГУНП в Полтавській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України.

У судовому засіданні, призначеному в режимі відеоконференції, представник заявника - адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Від представника СУ ГУНП в Полтавській області 15.01.2019 року на адресу суду надійшов лист, у якому повідомлено про те, що заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 29.12.2018 року для прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України направлено до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві.

Від представника Територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві, до суду надійшла заява про розгляд без участі, у якій заперечував проти задоволення скарги у зв`язку з її безпідставністю, просив відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності слідчого.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає відмовити у задоволенні скарги з таких підстав.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Як вбачається з матеріалів скарги, та встановлено в судовому засіданні, представник заявника - адвокат ОСОБА_3 звернувся до начальника СУ ГУНП в Полтавській області із заявою від 11.12.2018 року про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст.214 КПК України та просив внести відомості до ЄРДР за ознаками ч.1 ст.366 КК України.

Відповідно до змісту вказаної заяви 22.11.2018 року в рамках кримінального провадження №0000615 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , на підставі ухвали слідчого судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 19.11.2018 року, винесеної за наслідками розгляду клопотання заступника начальника СВ Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 . На думку заявника, вказаною посадовою особою було вчинено службове підроблення, яке полягає у долученні фіктивних документів та фальсифікації кримінального провадження, зокрема, довідки Сенчанської сільської ради щодо місця проживання ОСОБА_4 , а також у використанні неправдивих свідчень невідомих осіб. Крім того, зазначає, що під час обшуку домоволодіння, де мешкає ОСОБА_4 , наркотичних засобів, прекурсорів або інших речовин, або заборонених предметів виявлено не було. Разом із тим, з відповіді на адвокатський запит заявнику стало відомо про те, що Сенчанська сільська рада не надавала інформації слідчому про місце проживання ОСОБА_4 , а тому на переконання заявника, така довідка була сфабрикована слідчим, та на підставі цих відомостей, а також показань свідків було неправомірно надано дозвіл на обшук. У зв`язку з цим, заявник просив внести відомості до ЄРДР та притягнути до кримінальної відповідальності винних осіб (а.с.5, 33-35).

Відомості, викладені у заяві, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч.5 ст.214 КПК України до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник вказував на те, що зазначені в заяві дії посадової особи правоохоронного органу щодо можливого, на його думку, службового підроблення в рамках кримінального провадження №0000615 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.366 КК України.

При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення порушення заступником начальника СВ Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.

В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Доводи заяви зводяться до непогодження із процесуальними рішеннями та діями посадової особи органу досудового розслідування, що не може слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому КПК України.

Таким чином, доводи заявника у заяві від 11.12.2018 року є його особистою оцінкою дій вказаної особи і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Отже, кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.

Так, заявник не позбавлений права ініціювання службового розслідування у відповідному органі з метою встановлення або підтвердження фактів порушення службовими особами своїх посадових обов`язків, що може слугувати підставою для притягнення таких осіб до відповідальності, передбаченої законом, а також подавати у кримінальному провадженні клопотання про визнання доказів недопустимими, що є формою реалізації процесуальних прав останнього з метою забезпечення належної правової процедури.

Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Оскільки чинним КПК України передбачена можливість оскаржити дії, бездіяльність слідчого, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого за результатами такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Разом із тим, як вбачається з листа СУ ГУНП в Полтавській області від 04.01.2019 року, заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 11.12.2018 року про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.366 КК України 29.12.2018 року за вих.№24/В-2171 направлено до територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві для прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України (а.с.22).

У зв`язку з цим, уповноваженим органом досудового розслідування в межах компетенції заявнику було надано відповідь та роз`яснення.

Так, листом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, №632/02-2 від 17.01.2019 року на звернення ОСОБА_3 , що надійшло з ГУНП в Полтавській області щодо можливих неправомірних дій заступника начальника СВ Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області надано відповідь, згідно якої повідомлено про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування, оскільки заява не містить достатніх об`єктивних даних, які б вказували на вчинення кримінальних правопорушень, а зазначені у зверненні обставини є питанням належності та допустимості доказів у кримінальному провадженні (а.с.36).

Таким чином, незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 11.12.2018 року повідомленням про вчинення посадовою особою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, проте остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу вищезазначеного злочину. А тому така заява, з огляду на її зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

До того ж, у поданій скарзі заявник оскаржує бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Полтавській області та просить зобов`язати саме вказаний орган слідче управління ГУНП в Полтавській області, внести відомості до ЄРДР за його заявою про кримінальне правопорушення (а.с.3).

Отже, матеріалами справи підтверджується, та згідно наведених вище норм законодавства за вказаним повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області не було порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви представника заявника адвоката ОСОБА_3 від 11.12.2018 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.214, 303-307, 309, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1