ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000311 від 14 травня 2018 року відносно:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чортория, Кіцманського району, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні має малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19.10.2006 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 рік позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-19.02.2009 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі;

-20.05.2009 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 роки позбавлення волі;

-11.06.2013 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 роки позбавлення волі;

-08.07.2013 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ст. 395, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 2 роки позбавлення волі;

-06.03.2017 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч.1 ст. 187, ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 185, 70 КК України до покарання у виді 4 роки позбавлення волі. Звільнений 23.02.2018 року по відбуттю строку покарання.

ЄУНСС №718/1650/18 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія ч.2 ст. 289 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1
КП №11-кп/822/69/19

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 грудня 2019 року перший заступник прокурора Чернівецької області ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_7 , яка діє і інтересах ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого:

-ч.2 ст. 289 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 4-х років позбавлення волі без конфіскації майна.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 залишено раніше обрану - тримання під вартою в ДУ Чернівецький слідчий ізолятор.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховано з моменту фактичного затримання, тобто з 14 травня 2018 року.

У відповідності зі ст. 72 ч.5 КК України в строк призначеного покарання зараховано обвинуваченому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення в період з 14.05.2018 року і до набрання вироком законної сили із розрахунку день за день.

Вирішено питання речових доказів.

В своїй апеляційній скарзі, прокурор не оспорюючи висновок суду в частині обставин вчинення кримінального правопорушення, кваліфікації дій ОСОБА_6 та доведеності його вини у вчиненні інкримінованого злочину, вважає, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказує на те, що за результатами розгляду зазначеного кримінального провадження, суд прийшов до висновку про відсутність обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_6 про що зазначено у вироку. Але, не зважаючи на це, за вчинений злочин судом призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, яке є нижчим від найнижчої межі встановленої санкцією інкримінованої у вину статті.

Просить скасувати вирок районного суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , в своїй апеляційній скарзі вважає вирок районного суду відносно її підзахисного неправосудним, несправедливим, необґрунтованим та необ`єктивним, винесеним з грубим порушенням норм кримінального процесуального законодавства України, матеріального права, таким, що не відповідає позиціям і висновкам Європейського суду з прав людини, конституції України, а тому рішення суду не ґрунтується на законі та підлягає скасуванню.

Крім того, звертає увагу, що судом грубо порушено вимоги кримінального процесуального закону та кримінального кодексу. Зокрема, зазначає, що судом неповно проведено судове слідство, у вироку маються посилання на ряд недопустимих доказів, що суперечить вимогам чинного законодавства.

У зв`язку з чим, просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 за відсутністю в його діях ознак кримінального правопорушення.

Судом І інстанції встановлено, що 13 травня 2018 року біля 23 год.00 хв. ОСОБА_6 , діючи умисно, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поряд із будинком культури, по вул. Івана Миколайчука, с. Чортория Кіцманського району Чернівецької області, розуміючи протиправне значення своїх дій, у темну пору доби, маючи на меті незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю власника, через відсутність ключів в замку запалювання, застосувавши фізичну силу, заволодів транспортним засобом (квадро циклом), номер двигуна НОМЕР_1 , червоного кольору, який належить ОСОБА_10 , жителю с. Чортория Кіцманського району Чернівецької області. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення із викраденим квадро циклом зник у невідомому напрямку, розпорядившись ним на власний розсуд, та в подальшому заховав даний квадро цикл на території подвір`я свого домогосподарства по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.2.13 постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями) «Про затвердження Правил дорожнього руху», квадро і трицикли, мотоцикли з боковим причепом, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів, відносяться до категорії транспортних засобів В1.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями, що виразились в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 , свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 289 КК України не визнав та з пред`явленим обвинуваченням не погодився. Скористався своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституції України та відмовився давати будь-які показання.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку, вимоги апеляційних скарг сторін обвинувачення та захисту, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляційні вимоги та наполягала на скасуванні вироку в частині призначеного покарання, а апеляційну скаргу захисника просила залишити без задоволення, міркування захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які просили задовольнити їх апеляцію, скасувати вирок та закрити провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення в діях обвинуваченого, та які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляцій, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При перевірці вироку суду І інстанції, колегією встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи, дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 289 КК України, висновок про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину відповідає сукупності зібраних у справі і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дано остаточну юридичну оцінку, яка ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що в судовому рішенні наведено докладні мотиви.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення за обставин, вказаних у вироку, зроблені на доказах здобутих в порядку передбаченому нормами КПК України, а тому, відповідно до загальної засади змагальності процесу та положень ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Всупереч тверджень захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього цілком доведена, спростовується матеріалами кримінального провадження та доказами наведеними у вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції дотримано вимоги кримінального процесуального закону щодо аналізу та оцінки доказів. Суд у вироку, відповідно до вимог ст. 374 КПК України, зазначив джерело доказу, фактичні дані, що стосуються обставин кримінального провадження, а також зазначив, які обставини даними доказами спростовуються або підтверджуються. Остаточну оцінку доказам суд дав з точки зору їх допустимості, достовірності і достатності, а висновки суду, викладені у вироку, виключають сумніви в їх достовірності.

Колегія суддів не може погодитися з доводами сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, оскільки висновки суду першої інстанції про доведеність його винуватості у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом відповідно до положень ст. 94 КПК України.

Судом було вичерпано всі можливості для отримання доказів, які мали значення для встановлення обставин в даному кримінальному провадженні та прийнято обґрунтоване рішення.

Колегія суддів вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 289 КК України доведена показаннями потерпілого ОСОБА_10 та свідків, а також письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи і були предметом дослідження судом першої інстанції.

Зокрема, вказаного висновку місцевий суд дійшов на підставі аналізу показань: самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який від надання пояснень в районному суді відмовився, однак не заперечував тієї обставини, що за місцем його проживання був знайдений квадро цикл потерпілого. Зазначав, що він не один проживає в даному житлі, а тому не має відношення до незаконного заволодіння; потерпілого ОСОБА_10 , який повідомив про обставини викрадення в нього квадроцикла з-під клубу в с. Чортория; свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що були понятими під час проведення слідчого експерименту в житлі ОСОБА_6 за адресом: АДРЕСА_1 , які вказали, що брат ОСОБА_6 - ОСОБА_13 добровільно розповів та на місці показував, як вночі 13.05.2018 року ОСОБА_6 притягнув на подвір`я квадро цикл, який заховав позаду будинку; свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні повідомив, що він прибув в складі слідчого-оперативної групи по зверненню ОСОБА_10 щодо незаконного заволодіння його транспортним засобом в с. Чортория до помешкання ОСОБА_6 , на подвір`ї якого позаду житлового будинку був виявлений квадро цикл червоного кольору. ОСОБА_6 був в будинку і вдавав, що спить. Також були його брат ОСОБА_13 та дружина ОСОБА_15 ; свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні пояснив, що він їхав з ОСОБА_10 на квадроциклі до клубу, який припаркували біля входу. В клубі грали в теніс та більярд, ОСОБА_6 теж там був, але через деякий час пішов. Коли вони вийшли на вулицю, квадро цикла вже не було, тому припустили, що ОСОБА_6 може мати відношення до викрадення. Пішли до нього додому, де на території його господарства за будинком стояв квадро цикл ОСОБА_10 ; свідка ОСОБА_17 , який являється старшим дільничним офіцером Кіцманського ВП і в суді вказав, що вночі в травні 2018 року до нього зателефонував ОСОБА_10 з приводу того, що у нього викрали квадро цикл. Коли він прибув на місце, ОСОБА_10 вже перебував в домогосподарстві ОСОБА_6 , де вони виявили квадро цикл позаду будинку. ОСОБА_6 був в дома, перебував в стані сп`яніння та поводив себе агресивно, виражався нецензурною лайкою, а тому до нього було застосовано спец засоби. Його брат ОСОБА_13 , який також проживає в тому ж домогосподарстві, повідомив, що бачив як ОСОБА_6 затягував квадро цикл на подвір`я; свідка ОСОБА_18 , яка в судовому засіданні вказала, що вона являється сусідкою ОСОБА_6 та знає його з дитинства. Була запрошеною в якості понятої під час проведення слідчого експерименту біля клубу в с. Чортория. Обставини викладені в протоколі відповідають дійсності, ні на кого тиск не чинився. Зазначила, що того дня ОСОБА_6 перебував в неї вдома в с. Чортория та розпивав горілку з її чоловіком. ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначає, що протокол огляду місця події від 14.05.2018 р. домогосподарства по АДРЕСА_1 є недопустимим доказом, у зв`язку з тим, що працівники поліції не мали права на проникнення до житла та іншого володіння особи.

Однак, з таким твердженням захисту, колегія суддів погодитися не може, оскільки, згідно ч.3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді, увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

Із показів потерпілого ОСОБА_10 вбачається, що він з своїми знайомими одразу після зникнення квадроцикла рушили до будинку ОСОБА_6 , так як запідозрили саме його у викраденні. По приходу до будинку ОСОБА_6 , вони виявили, що даний транспортний засіб знаходиться позаду будинку, біля сараю. Після чого ОСОБА_10 викликав працівників поліції, яким після їх приїзду повідомив, де знаходиться його квадро цикл. Що також підтверджується показами свідка ОСОБА_19 ..

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

На проникнення до володіння за адресом АДРЕСА_1 до початку слідчої дії, було надано дозвіл постійних користувачів домоволодіння, це ОСОБА_13 та ОСОБА_20 , про що свідчать письмові заяви останніх, які додані до протоколу огляду місця події від 14.05.2018 р.(а.с.164,165).

В подальшому, 14.05.2018, тобто невідкладно, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Кіцманського районного суду з клопотанням про проведенням обшуку житла та іншого володіння, яке було задоволено слідчим суддею 15.05.2018 р.(а.с.176-177).

Також вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується протоколом огляду місця події від 14.05.2018 з фототаблицею домогосподарства по АДРЕСА_1 , де вилучено належний ОСОБА_10 квадро цикл. Факт наявності квадро циклу на подвір`ї підтвердили потерпілий ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 (а.с.166-169, 170-175).

З моменту вчинення злочину, до виявлення квадроцикла на подвір`ї ОСОБА_6 та до приїзду поліції і проведення огляду місця події пройшов короткий проміжок часу, що підтверджується показаннями потерпілого і свідків, рапортом чергового про надходження повідомлення на «102». (а.с.161)

Протоколом проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_13 , який пояснив, що він бачив в ніч події, як ОСОБА_6 заштовхував квадроцикл червоного кольору на подвір`я їхнього житлового будинку та залишив його біля сараю. (а.с.186-189)

Дана слідча дія проведена із застосуванням відеофіксації та залученням понятих. В судовому засіданні допитані як свідки за клопотанням сторони захисту поняті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили, що в дійсності 20.06.2018 вони були присутніми під час слідчого експерименту за участі брата ОСОБА_6 - ОСОБА_13 під час якого останній добровільно показав, як вночі 13.05.2018 р., ОСОБА_6 притягнув квадро цикл на подвір`я та заховав його позаду будинку. (а.с.190)

Щодо тверджень захисту про відсутність в діях ОСОБА_6 умислу на заволодіння транспортним засобом, то вони, на думку колегії судді, є неспроможними, оскільки обвинувачений усвідомлював, що квадроцикл належить іншій особі, проте протиправно поза волею власника перемістив його до власного домоволодіння.

Крім того, для кваліфікації дій за ч.2 ст. 289 КК жодного значення не має мета вилучення транспортного засобу в його законного власника. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування.

Таким чином, за встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження дії ОСОБА_6 суд правильно кваліфікував за ч.2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено даних стосовно того, що під час збирання (формування) та процесуального закріплення покладених в основу прийнятого судового рішення доказів було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які б давали апеляційному суду підстави для визнання їх недопустимими, як про це апелює захисник обвинуваченого.

Всі письмові докази, які були досліджені під час судового розгляду виготовлені згідно вимог КПК, свідчення потерпілого, свідків є послідовними та узгоджуються між собою, не містять протиріч та взаємно доповнюють один одного і безпосередньо досліджені судом.

Докази, які б викликали сумнів в об`єктивності показань допитаних в суді потерпілого та свідків відсутні. Натомість, докази, зібрані по кримінальному провадженню, є достовірними, допустимими і достатніми. Ніяких даних про те, що вони здобуті незаконним шляхом або містять протиріччя, колегією суддів не встановлено.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів вважає, що воно не відповідає тяжкості скоєного злочину та даним про особу винного.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" та положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Визначаючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Так, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У кожному конкретному випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст. 69 КК України. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Однак, призначаючи покарання ОСОБА_6 , районний суд не в повній мірі врахував зазначених вимог законів, а саме ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, а також дані про особу обвинуваченого.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вирок районного суду підлягає скасуванню в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 289 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, який вчинено з корисливих мотивів, суб`єктивна сторона якого характеризується прямим умислом, що підвищує його суспільну небезпеку.

Також апеляційний суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за різні категорії насильницьких злочинів та злочини проти власності, вчинив дане кримінальне правопорушення через 3 місяці після звільнення з місць позбавлення волі, в період не знятої та непогашеної судимості, у вчиненому не розкаявся.

Так, ОСОБА_6 одружений, являється особою молодого віку, на утриманні має малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, однак ніде не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, також слід взяти до уваги поведінку обвинуваченого, який під час судового розгляду намагався чинити тиск на потерпілого, схиляючи останнього до відмови надавання показів в суді з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_6 , апеляційним судом не встановлено.

До обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції враховує вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується показаннями свідків в судовому засіданні першої інстанції, а також висновком №214 лікаря-нарколога за наслідками медичного огляду, згідно якого у ОСОБА_6 14.05.2018 року о 03 год. 40 хв. виявлено стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю не ускладнений (а.с.195).

За таких обставин, колегія суддів, підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 не вбачає, так як і звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, тобто за правилами ст.ст. 75, 76 КК України.

Однак, враховуючи вартість викраденого квадроцикла (15 тис. грн.) і того факту, що він був повернутий потерпілому, який матеріальних претензій до ОСОБА_6 не має, міру покарання просив обрати не сувору (а.с.34), колегія суддів, з урахуванням всіх обставин справи та даних які характеризують ОСОБА_6 вважає можливим обрати останньому мінімальну міру покарання яка передбачена законом за вчинення даного правопорушення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 підлягає скасуванню, з ухваленням відповідно до п.2 ч.1 ст. 420 КПК України вироку суду апеляційної інстанції з призначенням останньому більш суворого покарання у вигляді позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 404, 405, 407 ч.1 п.3, 409 ч.2, 414, 418, 420 ч.1 п.2, 426 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання за ч.2 ст. 289 КК України скасувати та ухвалити новий вирок.

Вважати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавленні волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 14 травня 2018 року.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення проте може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою,- в той самий порядок і строк з дня отримання копії вироку.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3