Справа № 703/414/19
1-кп/703/343/19
УХВАЛА

05 квітня 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0002027 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

встановив:

В провадженні Смілянського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №0002027 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 та зазначив, що продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, які враховувалися при обранні запобіжного заходу та які не зменшилися. Крім того зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 7 до 10 років, не працює, не одружений, що свідчить про відсутність міцних снувальних зв`язків та знаючи про можливу міру покарання може переховуватися від суду, здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілу, вважає, що будь-який інший запобіжний захід є недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Обвинувачений не заперечував проти продовження дії запобіжного заходу.

Захисник залишив вирішення заявленого клопотання на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, прокурора, обвинуваченого та захисника обвинуваченого суд вважає, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 підлягає продовженню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При розгляді питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Крім того, суд враховує, що ризики, які враховувалися при обранні запобіжного заходу продовжують існувати та полягають у можливості вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень та імовірність ухилення його від явки до суду.

В зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилався прокурор, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Враховуючи, що ОСОБА_4 будучи раніше судимим на шлях виправлення не став та знову обвинувачується в скоєнні умисного злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, а також те, що на даний час не відпали ризики, передбаченіст.177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, оцінивши в сукупності всі вище перелічені обставини, враховуючи інтереси суспільства, вважає, що на даний час інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження і приходить до висновку щодо необхідності продовження йому строку тримання під вартою на 2 місяці.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 183, 372 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практикою Європейського суду з прав людини, -

ухвалив:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області, проживаючого в АДРЕСА_1 на 2 місяці, тобто до 8 червня 2019 року.

Копії ухвали направити начальнику Смілянського ВП, начальнику СІЗО м. Черкаси та вручити обвинуваченому ОСОБА_4 .

Про час розгляду справи повідомити учасників процесу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1