Код суду 233 Справа № 233/319/19
Вирок
Іменем України
01 лютого 2019 року м. Костянтинівка
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Кармір Камойського району Вірменії, особи без громадянства, має базову середню освіту, працездатний, не працює, не одружений, дітей не має, раніше не судимий, ніде не зареєстрований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, суд, -
Під час сварки, вищевказані особи, знаходячись на ділянці місцевості біля торгівельного кіоску, що розташований у буд. АДРЕСА_2 , почали битися між собою, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 почали битися з ОСОБА_8 , в ході бійки обопільно наносили удари кулаками рук та ногами в різні частини тіла. ОСОБА_7 почав битися із ОСОБА_4 . Під час бійки ОСОБА_4 почав усвідомлювати фізичну перевагу ОСОБА_7 над собою, в результаті чого у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження останньому. Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, з правої кишені носимих штанів дістав складний ніж, та, розклавши його, привів у готовність. Після цього, утримуючи ніж в правій руці ОСОБА_4 підійшов ззаду до ОСОБА_7 та наніс один удар ножем в область його грудної клітини ззаду.
Своїми умисними діями, безпосередньо спрямованими на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_7 наступні тілесні ушкодження: колото-різану рану задньої поверхні грудної клітини зліва в області 7-го міжребер`я по лопатковій лінії, проникаючу в грудну порожнину, що ускладнилося гемо-пневмотораксом і травматичним шоком, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечне для життя в момент заподіяння.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, та пояснив, що 22 жовтня 2018 року близько о 12 годині ночі він зі своїми друзями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 сиділи в машині біля зупинки громадського транспорту «Денталь» по пр. Ломоносова в м. Костянтинівка Донецької області, він сидів на пасажирському сидінні. Вони вже збиралися їхати по домам, як у вікно машини постукав незнайомий їм чоловік, яким був потерпілий ОСОБА_7 та попросив підкурити. ОСОБА_6 запропонував йому запальничку, однак той сказав, що йому потрібна сигарета. ОСОБА_6 тільки збирався дати йому сигарету, як до них підійшов інший чоловік, який був разом із ОСОБА_7 , та вдарив ОСОБА_6 і почав витягати з машини. Тоді він та ОСОБА_5 вийшли з машини, щоб дізнатись, в чому справа. Між ними та цими двома чоловіками покачалася сварка, яка переросла у бійку. Так сталося, що він залишився битися із ОСОБА_7 один на один. Спочатку вони просто боролися, але потім він зрозумів, що ОСОБА_7 сильніше за нього, і вирішив вдарити його ножем, який мав при собі. Коли ОСОБА_7 повернувся до нього спиною, він розкрив свій розкладний ніж та один раз вдарив ним ОСОБА_7 ззаду на рівні грудної клітини. Після цього вони втрьох швидко сіли в машину та поїхали геть. Зараз дуже шкодує про свій вчинок, повністю відшкодував потерпілому ОСОБА_7 вартість лікування та моральну шкоду, виплативши 15 тис. грн.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю зібраних доказів, які були частково досліджені в судовому засіданні.
Так, відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 06.11.2018 року потерпілий ОСОБА_7 добровільно детально розказав та показав на місці про обставини скоєння ОСОБА_4 відносно нього злочину, і показання обвинуваченого ОСОБА_4 , надані в судовому засіданні, не суперечать відомостям, викладеним у протоколі.
Відповідно до висновку експертизи за меддокументами №169 від 10.12.2018 року виявлена у ОСОБА_7 колото-різана рана задньої поверхні грудної клітини зліва в області 7-го міжребер`я по лопатковій лінії, проникаюча в грудну порожнину, що ускладнилося гемо-пневмотораксом і травматичним шоком, утворилася від однократного впливу колюче-ріжучого предмета, можливо 22.10.2018 року в період часу з 00-40 год. по 00-50 год., за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.
Відповідно до висновку експертизи №10-МК від 08.01.2019 року пошкодження тканини на задній поверхні (спинці) представленого светра в середній третині ліворуч та на задній поверхні (спинці) представленої куртки в середній третині ліворуч, в які був одягнений потерпілий ОСОБА_7 , могли бути заподіяні одночасно клинком представленого на експертизу ножа, в результаті однієї травматичної дії.
Відповідно до висновку експертизи за меддокументами №169/6 від 15.01.2019 року, не виключна можливість спричинення колото-різаної рани у ОСОБА_7 в результаті дії ножа з указаними параметрами.
Розписками, написаними власноруч ОСОБА_7 , підтверджується отримання ним від ОСОБА_4 15 тис. грн. в рахунок погашення матеріального та морального збитку.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав суду заяви, в якій вказує на те, що збитки обвинуваченим відшкодовані в повному обсязі, матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, просить розглядати справу по суті без його участі, призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що потерпілий та прокурор також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, в тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при встановлених судом обставинах, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є тяжким злочином, обставини, за яких злочин було скоєно, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного.
При дослідженні особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліках в диспансерах м. Костянтинівка Донецької області не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.
Відповідно до висновку судової психолого-психіатричної експертизи №1161 від 12.11.2018 року ОСОБА_4 є психічно здоровим, в момент скоєння правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, не перебував у тимчасом-хворобливому стані, який би позбавляв його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_4 не виявляє яких-небудь виражених індивідуально-психологічних характеристик, які б суттєво впливали на його поведінку, в т.ч. в ситуації, що досліджувалась. В момент скоєння правопорушення в стані фізіологічного афекту, або в якому-небудь іншому вираженому душевному стані, яке б могло суттєвим чином вплинути на його свідомість та діяльність, та слугувати психологічним підґрунтям для стану сильного душевного хвилювання, не перебував.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, добровільне повне відшкодування завданої шкоди потерпілому, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , складеної Костянтинівським міськрайонним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе і не становить небезпеку для суспільства (у т.ч. для окремих осіб).
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Тож, з урахуванням особи винного, суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання останньому у виді позбавленні волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.
Однак, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його критичного ставлення до скоєного, що свідчить про його намір стати на шлях виправлення та перевиховання, та дають підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, з урахуванням думки потерпілого, суд приходить до висновку про можливість застосування відносно нього положень ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків, передбачених у ст. 76 КК України.
Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили необхідно залишити без зміни.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за ОСОБА_4 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Застосований відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без зміни, залишивши за ним такі процесуальні обов`язки:
- заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21-00 год. по 06-00 год.;
- з`являтися на виклик до суду;
- не відлучатися з м. Костянтинівка Донецької області без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця проживання, роботи, навчання.
-чоловічий светр та чоловічу куртку з ушкодженнями, що належать ОСОБА_7 повернути за належністю ОСОБА_7 ;
-куртку чорного кольору та футболку сірого кольору, які належать ОСОБА_8 повернути за належністю ОСОБА_8 ;
-спортивні штани та кросівки, які належать ОСОБА_4 повернути за належністю ОСОБА_4 ;
-два змиви речовини бурого кольору, три зразки крові, складний ніж «GRAD WAY» - знищити;
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1