Справа №623/411/17
Провадження №1-кп/636/4/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2019 року м. Чугуїв

Колегія суддів Чугуївського міського суду Харківської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , секретарів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0002192 від 27.12.2016 року за обвинувальним актом стосовно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слабунівка Балаклійського району Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, українця, неодруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого:
1) 17.05.2007 року Ізюмським міським судом Харківської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;
2) 27.12.2007 року Ізюмським міським судом Харківської області за ст. 186 ч. 2, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 4 місяці 15 днів відповідно до постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.12.2010 року;
3) 10.12.2012 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
4) 13.09.2013 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 01.11.2016 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 28 днів згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.10.2016 року, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 26.12.2016 року приблизно о 19:00 годині, діючи з хуліганських спонукань, через паркан проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, яка проявилась у відкрито вираженому, очевидному зневажливому ставленні до громадського порядку, ігноруванні існуючих у суспільстві елементарних правил поведінки, моральності, добропристойності, металевим предметом, який, згідно з висновком судово-криміналістичної експертизи холодної зброї за №467х від 13.02.2017 року, являє собою «штабу» ножа господарсько-побутового призначення у вигляді клинка з хвостовиком зі слідами свіжої механічної обробки, що заздалегідь був заготовлений ОСОБА_7 для нанесення тілесних ушкоджень, безпричинно наніс ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , один удар у тулуб та один удар у щелепу, заподіявши при цьому згідно з висновком судової-медичної експертизи за №614-І3/16 від 27.12.2016 року тілесні ушкодження у вигляді різаної рани на передній поверхні грудної клітині зліва та травматичний відлам коронки 1-го зубу на верхній щелепі справа, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, після чого наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заподіявши при цьому згідно з висновком судової-медичної експертизи за №613-І3/16 від 27.12.2016 року тілесні ушкодження у вигляді саден і синців на обличчі, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності. Але, зустрівши опір від потерпілих, припинив хуліганські дії та покинув територію вказаного домоволодіння.

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєному злочині, передбаченому ч. 4 ст. 296 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним цього кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб його вчинення. Зокрема він пояснив, що дійсно, 26.12.2016 року близько 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 він вчинив хуліганські дії стосовно потерпілих ОСОБА_11 . ОСОБА_7 показав, що в нього дійсно в кармані була стамеска, яку він постійно носив із собою на всякий випадок, але її не заготовлював заздалегіть.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 26.12.2016 року ввечері він був вдома із дружиною, коли почув стук у двері. Оскільки Довгополі в цей день чекали, що їм привезуть холодильник з ремонту, то він одразу відкрив двері і побачив на порозі когось у капюшоні. В цей момент невідомий вдарив його у область серця гострою залізякою, внаслідок чого потерпілий оступився та впав, а нападник вдарив його знову та поцілив у рот, внаслідок чого у потерпілого набрався повний рот крові, а обвинувачений напав зверху. На шум вийшла жінка потерпілого - ОСОБА_6 та почала стягувати нападника, який вдарив і її. В результаті чого ОСОБА_12 зняла капюшон з невідомого та в ньому впізнала ОСОБА_7 , який в цей момент припинив свої дії та почав вибачатися. У ході нападу ОСОБА_7 загубив залізяку, якою наносив удари та хотів її забрати, але потерпілі не дозволили йому цього зробити. Після того як ОСОБА_7 вибачившись пішов додому, потерпілий з дружиною зателефонували родичу, який наполіг на виклику поліції.

Потерпіла ОСОБА_6 показала в суді, що дійсно 26.12.2016 року ввечері вона разом із чоловіком чекали онука та зятя, які повинні були привезти холодильник з ремонту. Хтось постукав у двері і чоловік пішов відкривати. Через нетривалий час потерпіла теж вийшла на ганок та побачила, що її чоловік лежить на підлозі, а зверху на ньому сидить невідомий. Спочатку потерпілій здалося, що її чоловіку стало погано, а онук йому допомагає, але в цю мить ОСОБА_5 почав кричати, щоб вона тримала нападника. У невідомого, що напав на її чоловіка обличчя видно не було, так як на голові був капюшон. ОСОБА_6 намагалася допомогти чоловікові та стягнути невідомого, який вдарив її в око. Нарешті потерпілій вдалося стягти капюшон з нападника і в ньому вона впізнала ОСОБА_7 та назвала його прізвище. В цей момент обвинувачений відразу припинив свої дії та почав вибачатися.

Потерпіли пояснили суду, що під час нападу обвинувачений нічого не казав та не вимагав, з будинку та двору нічого не пропало. До лікарні потерпілі за допомогою не зверталися.

Під час огляду місця події від 26.12.2016 року домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що належить потерпілим ОСОБА_11 , виявлено та вилучено заготовку («штабу») ножа, довжиною 14 см., жилет та нашарування бурого кольору.
Під час особистого обшуку ОСОБА_7 у останнього вилучено чоловічий шарф чорного кольору та рукавиці білого кольору, що зафіксовано в протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, датованого 27.12.2016 року.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 27.12.2016 року за №613-ИЗ/16, у потерпілої ОСОБА_6 виявлено синьо-багровий овальної форми синець розміром 8x6 см. у окружності лівого ока з поширенням на ліву підочноямкову область. У лівій підочноямковій області є горизонтально розташоване садно яскраво-червоного кольору з підсохшим западаючим дном розмірами 1х0,1 см. Ні лівому крилі носу і над верхньою губою зліва маються три садна ярко-червоного кольору з підсохшим дном розмірами від 0,5x0,2 см. до 1x0,3 см. Вказані тілесні ушкодження виникли у потерпілої від дії тупих твердих предметів з обмеженою діючою поверхнею та могли виникнути у строк, вказаний у постанові. Всі зазначені тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 27.12.2016 року за №614-ИЗ/16, у потерпілого ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: на верхній щелепі з правого боку 1 зуб відламаний на рівні кореня, крововилив у слизовій оболонці альвеолярного відростку в області відсутнього зуба, у лунці зуба сліди крові; на передній поверхні грудної клітини зліва, на 2 см. донизу від ореола лівого соска по середньо-ключичній лінії, на фоні синього синця на площі 2x1,5 см., є лінійної форми, орієнтована горизонтально, рана із рівними краями, гострими кінцями, розмірами 1x0,1 см. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути у строк та за обставин, вказаних у постанові. Різана рана на грудній клітині виникла від дії гострого предмета, що має ріжучі властивості, яким міг бути і гострий край клинка ножу. Травматичний відлам коронки 1 зуба з правої сторони на верхній щелепі виник від дії тупого твердого предмета з обмеженою діючою поверхнею. Всі зазначені тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Протоколами проведення слідчих експериментів із фототаблицями від 04.01.2017 року за участю потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в ході яких останні показали як саме обвинувачений здійснив напад на них 26.12.2016 року та механізм нанесення тілесних ушкоджень.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи за №11-ИЗ/17 від 06.01.2017 року встановлено, що виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок нанесення йому ударів, на які він вказав під час слідчого експерименту. Виникнення вказаних тілесних ушкоджень від падіння потерпілого на підлогу виключається.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи за №10-ИЗ/17 від 06.01.2017 року встановлено, що виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок нанесення їй ударів, на які вона вказала під час слідчого експерименту. Виникнення вказаних тілесних ушкоджень від падіння потерпілої на підлогу чи сходи виключається.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи за №618-ИЗ/16 від 28.12.2016 року, у обвинуваченого ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено.

Згідно висновку Ізюмської ЦМЛ щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.12.2016 року, у ОСОБА_7 не виявлено ознак стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

За висновком судово-психіатричної експертизи за №32 від 16.01.2017 року, ОСОБА_7 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності від алкоголю, відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_7 перебував у стані вищевказаного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до висновку експерта №467х від 13.02.2017 року за результатами судово-криміналістичної експертизи холодної зброї, вилучений у ході огляду місця події 26.12.2018 року предмет, являє собою «штабу» (основу) ножа господарсько-побутового призначення у вигляді клинка з хвостовиком зі слідами свіжої механічної обробки та до категорії клинкової холодної зброї не відноситься. Наданий предмет виготовлений саморобним способом.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Судом достовірно встановлено, що обвинувачений 26.12.2016 року приблизно о 19:00 годині, з хуліганських мотивів проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, заздалегіть заготовленим предметом, а саме «штабою» ножа господарсько-побутового призначення, безпричинно наніс спочатку потерпілому ОСОБА_5 один удар у тулуб та один удар у щелепу, заподіявши йому таким чином легкі тілесні ушкодження, після чого наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_6 , заподіявши їй теж легкі тілесні ушкодження. Зазначені тілесні ушкодження не спричинили потерпілим короткочасного розладу здоров`я та незначної втрати працездатності. Зустрівши опір від потерпілих, обвинувачений припинив хуліганські дії та самостійно покинув територію вказаного домоволодіння. Зазначене об`єктивно підтверджується показаннями обвинуваченого, потерпілих, які ніким не спростовані та доповнюються висновками судових експертиз, протоколом огляду місця події, протоколами проведення слідчих експериментів, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину тощо.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №10 «Про судову практику у справах про хуліганство» - потрібно відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.

Під час юридичної оцінки діяння обвинуваченого, суд враховує: природу взаємин, що склалися між потерпілими та ОСОБА_7 ; причини виникнення діяння; час, обстановку та обставини, за яких відбувався перебіг посягання; характер та динаміку дій обвинуваченого і властивості використаного ним знаряддя посягання; характер наслідків та причинний зв`язок між ними і діями обвинуваченого.
З огляду на встановлені судом обставини та їх кримінально-правове значення в діях ОСОБА_7 наявні ознаки хуліганства. Суд не бачить підстав для іншої кваліфікації, оскільки вона повністю підтверджується зібраними доказами, не вірити яким у суду не має підстав, а тому ОСОБА_7 повинен нести кримінальну відповідальність за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Твердження обвинуваченого про те, що «штабу» ножа господарсько-побутового призначення він взяв не для використання її травмувальних властивостей з хуліганською метою не впливають на кримінально-правову оцінку хуліганства, оскільки початок прояву такого діяння може бути різний. Особа може завчасно передбачати, що буде перебувати у певному місці та готуватися і налаштовувати себе на вчинення у той час відповідних протиправних дій, або ж рішення вчинити такі дії може виникнути спонтанно, раптово, ситуативно. При цьому для кваліфікації хуліганства момент виникнення бажання його вчинити не є визначальним, оскільки не є конструктивною ознакою (складовою) цього посягання. Цей стан не виключає й того, що особа, яка не планувала або завчасно не готувалася і не мала наміру вчинити хуліганство, водночас може скоїти це діяння згодом за будь-яких обставин.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення злочину щодо осіб похилого віку та рецидив злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд, згідно з вимогами ст. ст. 65 та 68 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодружений, осіб на своєму утриманні не має, не працює, неодноразово судимий, за місцем проживання зарекомендував себе з посередньої сторони, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом хронічний алкоголізм, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у межах санкцій цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Стаття 71 КК України передбачає, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Частина 4 вказаної статті зазначає, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Крім того, згідно з п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 24.10.2003 року з відповідними змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» - за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. При застосуванні правил ст. 71 КК України необхідно враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Судом встановлено, що обвинувачений на підставі вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13.09.2013 року був засуджений за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.10.2016 року та довідки про звільнення від 01.11.2016 року ОСОБА_7 звільнений 01.11.2016 року умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 28 днів, та протягом невідбутої частини покарання за вироком суду від 13.09.2013 року вчинив новий злочин, а відтак суд застосовує правила, передбачені ст. 71 КК України, та до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Таким чином, враховуючи вище приведене, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, згідно якої особі, що скоїла злочин повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Призначення даного покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_7 було затримано 27.12.2016 року. Ухвалою слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28.12.2016 року відносно ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який потім було неодноразово продовжено. У зв`язку з призначенням обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, суд вважає за необхідне продовжити йому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Крім того суд вважає за необхідне, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання, тобто з 27.12.2016 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Таким чином, суд, керуючись ст. ст. 124, 368 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судово-криміналістичної експертизи за №467х від 13.02.2017 року у розмірі 703,68 грн.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вважає за необхідне визначити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 4 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст. 71, ст. 81 ч. 4 КК України, за сукупністю вироків, приєднати частково до призначеного покарання за цим вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13.09.2013 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, остаточно призначивши ОСОБА_7 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбування призначеного ОСОБА_7 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі належить рахувати з моменту його затримання, тобто з 27.12.2016 року.

Міру запобіжного заходу, обраного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання, тобто з 27.12.2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази штабу ножа, рукавички білого кольору та шарф чорного кольору, що знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-криміналістичної експертизи в сумі 703,68 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуюча:
Судді: