25.02.2019
Справа № 642/1275/19
Провадження № 1-кс/642/744/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2019 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 раніше судимий: 17.05.2018 Харківським р/с Харківської області за ст.185 ч.2 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України 2 роки іспитового терміну,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,-
встановив:
Слідчий Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , вказуючи, що 21.02.2019 близько 04.00 годин ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 та невстановленими в ході досудового розслідування особами жіночої статі, перебуваючи на ділянці місцевості навпроти багажного відділення вокзалу станції Харків-Пасажирський, супроводили раніше їм незнайому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та маючи умисел на заволодіння чужим майном, з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправність свого діяння та бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_7 підійшов до потерпілої ОСОБА_8 та наніс удар ліктем правої руки в область грудної клітини внаслідок чого вона впала на землю. В цей час, невстановлена в ході досудового розслідування жінка сіла зверху на ОСОБА_8 та з погрозою застосування предмета схожого на ніж, який піднесла до шиї останньої, почала її утримувати, а інша невстановлена в ході досудового розслідування жінка зняла з вух потерпілої золоті сережки та з лівої руки золоту каблучку та срібний ланцюг. Далі продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 наступив правою ногою на обличчя потерпілої ОСОБА_8 та забрав з лівого карману куртки, одягненої на ній мобільний телефон марки «Самсунг-галаксі», золотистого кольору, вартість якого зі слів потерпілої становить 2500 гривен, та наніс один удар ногою в область голови. Після чого, вказані особи з викраденим майном покинули місце злочину.
За вказаним фактом внесені відомості в ЄРДР за ч.2 ст.187 КК України, - а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Слідчий зазначає, на підставі санкції статті, за якою підозрюється ОСОБА_6 , передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 (десяти) років, що підозрюваний утриманців не має, офіційно не працевлаштований, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, раніше судимий 17.05.2018 Харківським р/с Харківської області за ст.185 ч.2 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України 2-а роки іспитового терміну, а тому існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини.
Підозрюваний та його захисник заперечували проти клопотання слідчого, вказуючи, що ризики, на які посилаються слідчий та прокурор необгрунтовані та не доведені.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В провадження Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за №0000482 від 21.02.2019 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
21.02.2019 о 13-00 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України
21.02.2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України слідчий суддя враховує наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований та утримуватись під вартою інакше, як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Пунктом с частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює сукупність всіх обставин, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.
При цьому, Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі.
Встановлено, що підозрюваний утриманців не має, офіційно не працевлаштований, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, раніше судимий 17.05.2018 Харківським р/с Харківської області за ст.185 ч.2 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.
При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Зібраними в ході досудового розслідування доказами ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 10 (десяти) років.
Санкцією ч.2 ст. 187 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.
Підозрюваний, будучи обізнаним про тяжкість покарання, може ухилятись від суду та органу досудового розслідування, впливати на потерпілого та свідків, а тому обгрунтовані ризики, передбачені п.1, п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи характер скоєного злочину, дані про особу ОСОБА_6 , який не працює та не має джерел для нормальної життєдіяльності, він може вчинити нові злочини, тому в даному випадку мається існування ризиків, передбачених п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень.
В контексті вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі на стільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши до особи запобіжний захід. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.
Характер, спосіб та зухвалість вчиненого злочину свідчить про особливу суспільну небезпеку підозрюваного, тому слідчий суддя приходить до висновку, що є достатні ризики вважати, що підозрюваний, знаходячись на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення. Також враховується ризик як незаконного впливу на учасників кримінального провадження, з метою приховування та/або перекручування обставин події при проведенні слідчих дій.
Приймаючи рішення про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.
Таким чином, стороною кримінального провадження доведено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме п.1, п.3, п.5 ст. 177 КПК України, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:
Клопотання старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі на строк 60 днів.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 13 год. 00 хвил. 21 лютого 2019 року.
Строк дії ухвали - до 21 квітня 2019 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя