Справа №: 398/4089/18
провадження №: 1-кп/398/148/19
ВИРОК
Іменем України

"12" лютого 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002819 від 10 жовтня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.02.2006 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 31.03.2008 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі;

- 04.02.2015 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.12.2016 року умовно-достроково звільнений з невідбутим строком на 1 рік 1 місяць та 14 днів;

- 21.12.2018 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин:

В період часу з 06 жовтня 2018 року до 10 жовтня 2018 року, точної дати судом не встановлено, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибув до магазину «МАСТЕР-СІТY», розташованого за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 6-го Грудня, буд. 91, де скориставшись відсутністю уваги з боку власника магазину, який здійснював продаж товарів в одному з відділів, імітуючи придбання товарів таємно з торгівельного прилавку відділу електроінструментів викрав акумуляторну дрель-шуруповерт марки «Дніпро-М» моделі «CD-141», серійний номер ZMT9, чорно-помаранчевого кольору, вартістю 2 092,67 грн. В подальшому ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив власнику магазину «МАСТЕР-СІТY» ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2 092,67 грн.

Отже, своїми діями ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України суд проводить судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті, не оспорював, оскільки в ньому все викладено вірно. Зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому.

Суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, доказів на підтвердження розміру процесуальних витрат та відомостей, які мають значення для вирішення долі речових доказів. Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції. Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, докази на підтвердження розміру процесуальних витрат та відомості, які мають значення для вирішення долі речових доказів, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене повторно, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, доведена повністю.

Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Вчинений обвинуваченим злочин відповідно до ст. 12 КК України належить до злочинів середньої тяжкості, є умисним корисливим злочином, яким завдано майнової шкоди потерпілому.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого встановлено, що він неодружений, офіційно не працює, малолітніх чи неповнолітній дітей на утриманні не має, за місцем проживання скарг та заяв щодо нього не надходило, на обліку в лікаря психіатра не перебуває. Знаходиться на диспансерному обліку КЗ «Олександрійський наркологічний диспансер» з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання психостимуляторів, синдром залежності, з 2008 року. Раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення умисних, корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

Згідно з досудовою доповіддю від 21 січня 2019 року ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. На думку органу пробації виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 314-1 КПК України при призначенні покарання обвинуваченому судом враховується зазначена досудова доповідь.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно з ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно з ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує: характер і тривалість злочинного посягання, наслідки, які завдані кримінальним правопорушенням потерпілому.

Виходячи із зазначених обставин, відношення обвинуваченого до скоєного, даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену судимість, вчинив новий умисний, корисливий злочин, що свідчить про ігнорування обвинуваченим принципу мирного володіння майном, за місцем проживання характеризується посередньо, враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, а також дані досудової доповіді, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді 5 місяців арешту, яке з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами ч. ч. 1 3 ст. 70 КК України призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими статтею 72 КК України.

Судом береться до уваги та обставина, що ОСОБА_6 , після ухвалення вироку Кіровоградським районним судом Кіровоградської області від 21.12.2018 року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли особа, щодо якої було застосовано таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

По даному кримінальному провадженню ОСОБА_6 знаходиться під вартою з 31 жовтня 2018 року.

Для забезпечення виконання вироку в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке слід відбувати в місцях позбавлення волі, та з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, пов`язаних з виконанням вироку, суд вважає за необхідне залишити обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до часу вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на шістдесят днів, тобто до 12 квітня 2019 року включно.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 .

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21.12.2018 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, виконувати самостійно.

Строк відбування покарання рахувати з 12 лютого 2019 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, застосований до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін тримання під вартою, але не більше ніж на шістдесят днів, тобто до 12 квітня 2019 року включно.

Строк перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 31 жовтня 2018 року по день набрання вироку законної сили (включно) зарахувати у строк відбуття покарання згідно з положеннями ч. 5 ст. 72 КК України.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави суму процесуальних витрат у кримінальному провадженні №0002819 від 10 жовтня 2018 року за проведення експертиз в розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні 00 копійок.
Речовий доказ акумуляторну дрель-шуруповерт марки «Дніпро-М», моделі «CD-141», серійний номер ZMT9, чорно-помаранчевого кольору, передану на зберігання потерпілому ОСОБА_8 залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1