Справа № 466/2497/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/423/18 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 18 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Санкт-Петербург Російської Федерації, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,-
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК КК України та призначено йому покарання : за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України - 2 роки 2 місяці позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 70 КК України з врахуванням вироку Галицького райсуду м. Львова від 25 липня 2016 року остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 2 ( двох ) років 2 ( двох ) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід утримання ОСОБА_7 під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання - 27.03.2018 року.
Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що в період часу з 22 год. 31.12.2017 року до 13 год. 01.01.2018 року, перебуваючи на вул. Замарстинівській, 27 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, діючи повторно та протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом розбиття заднього вікна з автомобіля марки «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 , таємно викрав відеореєстратор, чорного кольору (невстановленої марки), вартістю 17 000 гривень, магнітофон чорного кольору (невстановленої марки), вартістю 10 000 гривень, та тримач на телефон, вартістю 3000 гривень, чим спричинив збитків потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 30 000 гривень.

Крім цього, ОСОБА_7 06.01.2018 року приблизно о 22 год., перебуваючи на вул. Ю.Липи, 39 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, діючи повторно та протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Vileуfox», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , та грошові кошти в сумі 350 гривень, чим спричинив збитків потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 9 500 гривень.

Крім цього, ОСОБА_7 17.01.2018 року в період часу з 08 год. до 20 год., перебуваючи на вул. Жовківській, 14 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, діючи повторно та протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу з автомобіля марки «Фіат Добло», д.н.з. НОМЕР_4 , таємно викрав склоочисники, вартістю 500 гривень, чим спричинив збитків потерпілій ОСОБА_12 на суму 500 гривень.

Крім цього, ОСОБА_7 в період часу з 21 год. 05.02.2018 року до 07 год. 30 хв. 06.02.2018 року, перебуваючи на вул. Очаківській, 7 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, діючи повторно та протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу з автомобіля марки «DFP 21011», д.н.з. НОМЕР_5 , таємно викрав акумуляторну батарею марки «MERCURY SPEC 60 A», вартістю 1300 гривень, чим спричинив збитків потерпілому ОСОБА_13 на суму 1300 гривень.

Крім цього, ОСОБА_7 06.02.2018 року приблизно о 21 год., під час проїзду в маршрутному таксі №217 на вул. Шевченка у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно та протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав гаманець, в якому знаходилось 1800 гривень, чим спричинив збитків потерпілому ОСОБА_14 на загальну суму 1800 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 в період часу з 18 год. 21.02.2018 року до 10 год. 22.02.2018 року, перебуваючи на вул. Грінченка, 8 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно та протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом розбиття переднього правого вікна з автомобіля марки «Фольсваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_6 , таємно викрав відео реєстратор марки «GLOBEX GU-110 №G, вартістю 1800 гривень, чим спричинив збитків потерпілому ОСОБА_15 на суму 1800 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 22.02.2018 року приблизно о 15 год. 30 хв., під час проїзду в маршрутному таксі №51 на пр. Чорновола у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно та протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступ із сумки таємно викрав гаманець, в якому були грошові кошти в сумі 4000 гривень, чим спричинив збитків потерпілій ОСОБА_16 на загальну суму 4000 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 14.03.2018 року в період часу з 05 год.15 хв. до 05 год. 20 хв., перебуваючи на вул. Масарика, 16, у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно та протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом розбиття переднього правого вікна з автомобіля марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_7 , таємно викрав відео реєстратор марки «U-Roude» 5200 гривень, чим спричинив збитків потерпілому ОСОБА_17 на суму 5200 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 , 14.03.2018 р. в період часу з 00 год. до 08 год., перебуваючи на вул. Кошиця у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно та протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом розбиття переднього правого вікна з автомобіля марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_8 , таємно викрав відео реєстратор (невстановленої марки), вартістю 16000 гривень, чим спричинив збитків потерпілому ОСОБА_18 на суму 16000 гривень.

Крім цього, ОСОБА_7 в період часу з 19 год. 19.03.2018 року до 11 год. 20.03.2018 року, перебуваючи на вул. Миколайчука, 7 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно та протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом розбиття переднього правого вікна з автомобіля марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_9 , таємно викрав відео реєстратор марки «FULL-MD», вартістю 2000 гривень, чим спричинив збитків потерпілому ОСОБА_19 на суму 2000 гривень.

Також ОСОБА_7 у нічний період часу з 21 на 22 березня 2018 року, перебуваючи на пр. Чорновола, 103 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, діючи повторно та протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом розбиття переднього правого вікна з автомобіля марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_10 , таємно викрав дзеркало заднього виду з вмонтованим відео реєстратором (невстановленої марки), вартістю 5000 гривень, чим спричинив збитків потерпілому ОСОБА_20 на суму 5000 гривень.

Також ОСОБА_7 , в період часу з 10 год. 21.03.2018 року до 20 год. 22.03.2018 року, перебуваючи на вул. Кошиця, 9 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, діючи повторно та протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом розбиття переднього правого вікна з автомобіля марки «Сузукі», д.н.з. НОМЕР_11 , таємно викрав відео реєстратор (невстановленої марки), вартістю 2200 гривень, чим спричинив збитків потерпілому ОСОБА_21 на суму 2200 гривень.

Крім того ОСОБА_7 , 21.03.2018 року в період часу з 18 год. 37 хв. до 18 год. 47 хв., під час проїзду в маршрутному таксі №217А по вул.Шевченка, у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, діючи повторно та протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу із сумки таємно викрав 300 гривень, 20 Євро, що станом на 21.03.2018 року відповідно до курсу НБУ становить 645,7 гривень, чим спричинив збитків потерпілому ОСОБА_22 на загальну суму 945,7 гривень.

Також ОСОБА_7 , в період часу з 20 год. 30 хв. 26.03.2018 року до 07 год. 50 хв. 27.03.2018 року, перебуваючи на вул. Мазепи, 7 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, діючи повторно та протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом розбиття переднього правого вікна з автомобіля марки «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_12 , таємно викрав дзеркало заднього виду (невстановленої марки), вартістю 12 100 гривень, мультимедійне дзеркало з відео реєстратором марки «MR-107 AND», вартістю 2400 гривень, чим спричинив збитків потерпілому ОСОБА_23 на загальну суму 14 500 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 , 28.03.2018 року близько 01 год. 30 хв., перебуваючи на вул. Остряниця, 10 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, діючи повторно та протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом розбиття лівого переднього вікна з автомобіля марки « Seat Toledo», д.н.з. НОМЕР_13 , таємно викрав відео реєстратор марки « Ultra HD DVR F2.0», а також тримач та флеш носій misto SD, ємкістю 64GB, який був комплектуючою частиною відео реєстратора при його купівлі, чим спричинив збитків потерпілому ОСОБА_24 на суму 1285 грн.

Крім того, 28.03.2018 року близько 02 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на вул. Промисловій, 20 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, діючи повторно та протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом розбиття правого переднього вікна з автомобіля марки «Volkswagen Pointer», д.н.з. НОМЕР_14 , таємно викрав відео реєстратор марки «Falcon ND 43- LCD», а також тримач та флеш носій misto SD, ємкістю 16 GB, які входили в комплектуючу частину відео реєстратора при його купівлі, чим спричинив збитків потерпілому ОСОБА_25 на суму 2 000 грн.

Крім того, ОСОБА_7 , 28.03.2018 року близько 02 год. 30 хв., перебуваючи на вул. Чигиринська, 29 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, діючи повторно та протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом розбиття правого переднього вікна з автомобіля марки « Kia Ceed», д.н.з. НОМЕР_15 , таємно викрав відео реєстратор марки «DOD LS W», перехідник до прикурювала марки « alsa», а також тримач до відео реєстратора та флеш носій misto SD, ємністю 32 GB, які входили в комплектуючу частину відео реєстратора при його купівлі, чим спричинив збитків потерпілому ОСОБА_26 на суму 1500 грн.

Крім того, 28.03.2018 року ОСОБА_7 близько 03 год., перебуваючи на вул. Мазепи, 5 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, діючи повторно та протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом розбиття правого переднього вікна з автомобіля марки « KIA SORENTO», д.н.з. НОМЕР_16 , таємно викрав відео реєстратор марки « PHANTOM RM -43 DVR», вартістю 1500 грн. та наручний годинки марки «Apple Watch», чорного кольору, вартістю 500 грн., належні ОСОБА_27 , однак свого умислу довести до кінця не зміг через причини, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області, у зв`язку з чим не розпорядився викраденим майном.

Не погоджуючись із даним вироком, заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, покликаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання, просить вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 18 травня 2018 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання: за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України 2 роки 2 місяці позбавлення волі. Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.71 КК України, до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 25 липня 2016 року та визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційних вимог заступник прокурора Львівської області покликається на те, що суд, призначаючи остаточне покарання за сукупністю злочинів відповідно до вимог ст.70 КК України не вказав, який із способів визначення такого покарання ним застосовано, хоча фактично застосував поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Окрім цього, прокурор покликається й на те, що судом не враховано, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_7 вчинив після ухвалення вироку Галицького районного суду м.Львова від 25 липня 2016 року, до повного відбуття покарання за ним, та не застосовано положення ст.71 КК України щодо визначення покарань за сукупністю вироків.
Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить застосувати до нього ст.69 КК України та призначити більш м`яке покарання, зменшивши розмір покарання у виді позбавлення волі.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що він визнав повністю свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів, в яких він щиро розкаявся, активно сприяв їх розкриттю, вчинив кримінальні правопорушення через неможливість працевлаштування у зв`язку із наявністю судимостей та тяжких захворювань.
Окрім цього, обвинувачений звертає увагу й на те, що у нього на утриманні перебуває рідна сестра з її дитиною.
Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання поданої заступником прокурора Львівської області апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника на підтримання апеляційної скарги обвинуваченого та часткового визнання апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а апеляційна скарга заступника прокурора підлягає до задоволення.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду, що ніким не оспорюються.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В силу вимог ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За змістом вимог ст. 69 КК України, призначення основного покарання нижче від найнижчої межі санкції статті Основної частини цього Кодексу або перехід до іншого більш м`якого покарання, не передбаченого санкцією статті, можливий лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням особи винного.

З аналізу ст. 69 КК України вбачається, що необхідною передумовою можливого призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, є наявність декількох (не менше двох) обставин, які пом`якшують покарання, та таке можливе лише у тому випадку, якщо встановлені по справі обставини, зокрема, що пом`якшують покарання, та характеризують особу-винного, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

На переконання колегії суддів, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, наявність утриманців та стан здоров`я обвинуваченого, це обставини, які враховуються при призначенні покарання, однак такі не свідчать про істотне зниження ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень й можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочин проти власності, шляхом відбування менш суворого покарання, а отже не можуть бути безумовними підставами для застосування ст.69 КК України.

З огляду на наведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, доводи апеляційної скарги обвинуваченого є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Поряд з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги заступника прокурора Львівської області щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання, з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Відповідно до положень ч.5 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше злочинів, суд призначає покарання за ці нові злочини за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.
В силу ч.4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 раніше судимий вироком Галицького районного суду м.Львова від 25 липня 2016 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та звільнений відповідно до ст.75 КК України від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки.
Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 21 квітня 2017 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено
ОСОБА_7 в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 25 липня 2016 року, в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, призначаючи обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України - 2 роки 2 місяці позбавлення волі, суд першої інстанції на підставі ст.70 КК України, із врахуванням вироку Галицького районного суду м.Львова від 25 липня 2016 року, призначив остаточне покарання у виді двох років двох місяців позбавлення волі. При цьому, визначаючи остаточне покарання за сукупністю злочинів в порушення вимог ст.70 КК України не вказав, який із способів визначення такого покарання ним застосовано, хоч фактично й застосував поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Окрім цього, згідно з матеріалами провадження, інкриміновані ОСОБА_7 правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, останній вчинив після постановлення вироку Галицького районного суду м.Львова від 25 липня 2016 року, до повного відбуття покарання за ним, а тому призначення остаточного покарання за оскаржуваним вироком з урахуванням вироку Галицького районного суду м.Львова від 25 липня 2016 року підлягає із застосуванням положень ст.71 КК України.
Поряд з тим, призначаючи остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом першої інстанції не застосовано положення ст.71 КК України та не визначено покарання за сукупністю вироків, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п.п.1,2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.
В силу положень ч.1 ст.421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Таким чином, оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного судом покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухваленням в цій частині вироку апеляційного суду.

При призначенні ОСОБА_7 покарання колегія суддів апеляційного суду враховує ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, кількість епізодів, дані про особу обвинуваченого, який хворіє на низку важких захворювань таких, як ВІЛ, туберкульоз, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Окрім цього, колегія суддів враховує й те, що ОСОБА_7 раніше судимий за корисливий злочин проти власності, не зробив для себе належних висновків та скоїв нове кримінальне правопорушення у період іспитового строку.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 буде покарання, призначене згідно зі ст.65, ст. 70, ч.5 ст.71 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців, оскільки саме таке покарання буде відповідати вимогам кримінального закону, тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого.

Початок терміну покарання слід рахувати з 28.03.2018 року, тобто з дня фактичного затримання, а не з 27.03.2018 року, як зазначено у вироку суду першої інстанції.

Правових підстав для застосування положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону 838-VIII від 26.11.2015 року), як про це просить сторона захисту, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 18 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 - скасувати в частині призначеного йому покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України 2 (два) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.
Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.71 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 25 липня 2016 року та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Початок терміну покарання слід рахувати з 28.03.2018 року, з дня фактичного затримання, а не з 27.03.2018 року, як зазначено у вироку суду першої інстанції.

У решті вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 18 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4