Справа №345/4427/16-к
Провадження № 1-кс/345/244/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.02.2019 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Старший слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що останній обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.4 ст.190 КК України, так як вчинив особливо тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування, суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків; перешкоджати у цьому ж кримінальному провадженню іншим чином;вчинити інше кримінальне правопорушення. Тому просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст.183, 184 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.02.2019 року було надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.191 КПК України затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

На виконання вказаної ухвали підозрюваний ОСОБА_4 затриманий 20.02.2019 року о 14.15 годин та доставлений у судове засідання.
ОСОБА_4 21.02.2019 року о 13.30 годин було вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, які обґрунтовують клопотання, що стверджується його підписом.
В судовому засіданні прокурор просить клопотання задоволити, оскільки ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та на даний час наявні ризики, передбачені ст..177 КПК України, оскільки він тривалий час переховувався від органів досудового слідства, був оголошений в розшук та міжнародний розшук.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про обрання його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_4 органами досудового розслідування належним чином не були вручені підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, в судовому засіданні також не доведено того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. Просив застосувати відносно ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт .

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, який просить задоволити клопотання слідчого у зв`язку з існуванням, визначених ст.177 КПК України, ризиків; думку захисника, підозрюваного, вивчивши копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

При обранні запобіжного заходу повинні враховуватись одночасно його мета (ч.1 ст.177 КПК), підстави (ч.2 ст.177 КПК) та інші передбачені законом обставини (ст.178 КПК). Згідно з ч.2 ст.177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме у вчиненні шахрайства , вчиненого в особливо великих розмірах.

Так, ОСОБА_4 , переслідуючи мету збагатитись за рахунок інших осіб, діючи з єдиним умислом, шляхом обману та зловживаючи довірою раніше знайомих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , у період з січня 2006 до січня 2007, скоїв умисні злочини на території міста Калуш Івано-Франківської області за наступних обставин:

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в січні 2006 року, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_7 , позичив у нього 25 000 гривень та зобов`язався повернути ці кошти 22.01.2007. Однак, ОСОБА_4 вищевказану суму грошей не повернув, а шахрайським способом заволодів ними, не виконавши відповідного зобов`язання.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, наприкінці грудня 2006 року ОСОБА_4 , зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_8 , позичив у нього 25 000 доларів США, що згідно довідки наданої Національним банком України щодо офіційного курсу гривні до іноземної валюти станом на 30.12.2006 становить 126 250 гривень та зобов`язався повернути ці кошти 22.01.2007. Однак, ОСОБА_4 вказану суму грошей не повернув, а шахрайським способом, повторно, заволодів ними, не виконавши відповідного зобов`язання.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 08.01.2007 ОСОБА_4 , зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_9 , позичив у нього 90 000 гривень, які, за домовленістю, мав повернути 21.01.2007. Однак ОСОБА_4 , вищевказану суму грошей не повернув, а шахрайським способом заволодів ними. Продовжуючи свою злочинну діяльність, 13.01.2007 року ОСОБА_4 , зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_10 , позичив у нього 25 000 євро, що згідно довідки наданої Національним банком України щодо офіційного курсу гривні до іноземної валюти станом на 13.01.2007 становить 163 750 гривень, та зобов`язався повернути ці кошти 23.01.2007. Однак, ОСОБА_4 вищевказану суму грошей не повернув, а шахрайським способом заволодів ними, не виконавши відповідного зобов`язання.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 18.01.2007 ОСОБА_4 , зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_11 , позичив у нього 11 000 євро, що згідно довідки наданої Національним банком України щодо офіційного курсу гривні до іноземної валюти станом на 18.01.2007 становить 71 610 гривень, та зобов`язався повернути ці кошти 22.01.2007. Однак, ОСОБА_4 вищевказану суму грошей не повернув, а шахрайським способом заволодів ними, не виконавши відповідного зобов`язання.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 19.01.2007 ОСОБА_4 , зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_12 , позичив у нього 250 000 гривень, та зобов`язався повернути ці кошти до 24.01.2007. Однак, ОСОБА_4 вказану суму грошей не повернув, а шахрайським способом заволодів ними, не виконавши відповідного зобов`язання. Продовжуючи свою злочинну діяльність, 19.01.2007 ОСОБА_4 , зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_13 , позичив у нього 40 000 гривень, та зобов`язався повернути ці кошти до 22.01.2007. Однак, ОСОБА_4 вищевказану суму грошей не повернув, а шахрайським способом заволодів ними, не виконавши відповідного зобов`язання.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_14 , позичив у нього 25 000 гривень, та зобов`язався повернути ці кошти до 22.01.2007. Однак, ОСОБА_4 вищевказану суму грошей не повернув, а шахрайським способом заволодів ними, не виконавши відповідного зобов`язання.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 14.01.2007 ОСОБА_4 , зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_15 , позичив у нього 242 000 гривень, та зобов`язався повернути ці кошти 22.01.2007. Однак, ОСОБА_4 вищевказану суму грошей не повернув, а шахрайським способом заволодів ними, не виконавши відповідного зобов`язання.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 20.01.2007 ОСОБА_4 , зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_16 , позичив у нього 155 000 гривень, та зобов`язався повернути ці кошти до 22.01.2007. Однак, ОСОБА_4 вищевказану суму грошей не повернув, а шахрайським способом заволодів ними, не виконавши відповідного зобов`язання.

У результаті злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 завдано матеріальних збитків на загальну суму 25 000 гривень, потерпілому ОСОБА_8 -126 250 гривень, потерпілому ОСОБА_9 - 90 000 гривень, потерпілому ОСОБА_10 - 163 750 гривень, потерпілому ОСОБА_11 -71 610 гривень, потерпілому ОСОБА_12 - 250 000 гривень, потерпілому ОСОБА_13 - 40 000 гривень, потерпілому ОСОБА_14 - 25 000 гривень, потерпілому ОСОБА_15 - 242 000 гривень, потерпілому ОСОБА_16 - 155 000 гривень, а всього завдано матеріальних збитків потерпілим на загальну суму 1 188 610 гривень, яка є особливо великим розміром.

19.02.2007 старшим слідчим СВ Калуського МВ УМВС порушено кримінальну справу №280255 по факту шахрайства щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , за ч. 3 ст. 190 КК України.

17.04.2007 старшим слідчим СВ Калуського МВ УМВС по кримінальній справі винесено постанову про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 190 КК України.

17.04.2007, оскільки ОСОБА_4 переховувався від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження було не відоме, досудове розслідування у кримінальній справі № 280255 зупинено на підставі п. 1 ст. 206 КПК України (в редакції 1960 року), а обвинуваченого ОСОБА_4 оголошено у розшук.

29.11.2010 обвинуваченого ОСОБА_4 було оголошено у міжнародний розшук.

28.12.2012 у зв`язку із введенням в дію нового Кримінального процесуального кодексу України вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000393 за ст. 190 ч. 3 КК України.

25.01.2013 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

21.02.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Указана підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показами потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , показами свідка ОСОБА_17 та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами в їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як зазначено в ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Згідно п. 4 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом, передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».
Таким чином, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного слідчий суддя враховує не лише наявність у кримінальному провадженні вагомих доказів обгрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що підозрюваний, перебуваючи на волі може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення,впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. .
Наявність цих ризиків підтверджується тими обставини, що підозрюваний, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі, переховувався від органів досудового розслідування, перебував у розшуку з 2007 року, а з 2010 року у міжнародному розшуку .
До того ж, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя поряд з цим також враховує особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, те, що він ніде не працює, утриманців не немає, а тому він схильний до суспільно-небезпечної поведінки, що фактично унеможливлює здійснення за ним контролю з боку слідчого або прокурора у разі обрання більшм`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту.

З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до переконливого висновку, що клопотання старшого слідчого, погоджене з прокурором, необхідно задоволити, а до підозрюваного застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Задовольняючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи недоведеність на цей час того, що злочин, у вчиненні якого він підозрюється, вчинений із застосуванням насильства чи погрози його застосування, спричинив загибель людини чи раніше йому обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений ним, слідчий суддя вважає необхідним визначити підозрюваному розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, підозрюваного необхідно звільнити з-під варти, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки до суду (органу досудового розслідування), в тому числі, через внесення застави.
Враховуючи особу підозрюваного, тяжкість злочину, в якому він підозрюється, слідчий суддя вважає необхідним визначити розмір застави в сумі, що відповідає 300 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Також слідчий суддя вважає необхідним відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення ним застави покласти на підозрюваного відповідні обов`язки.

Відтак, зважаючи на наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та враховуючи існування ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органу досудового розслідування, суду, а також враховуючи недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 205, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, громадянина України, запобіжний захід - тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів, починаючи з часу фактичного затримання, а саме з 14.15 годин 20.02.2019 року до 20.04.2019 року включно.

Визначити ОСОБА_4 розмір застави 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 576 300 гривень, після внесення якої підозрюваний звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням ним застави, покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати до слідчого із встановленою ним періодичністю ; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Калуську місцеву прокуратуру.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування, а в разі внесення застави в частині покладених обовязків виконання ухвали доручити Калуському ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом пяти днів з дня проголошення, а підозрюваним - протягом 5 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя: