Справа № 362/2863/19
Провадження № 1-кс/362/1005/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2019 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області - ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в :

16.05.2019 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровими номерами :02:008:0007, :02:012:0168, а також заборони вчинення дій щодо проведення державної реєстрації зміни меж, зміни конфігурації, зміни цільового призначення, державної реєстрації поділу та об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :02:008:0007 та :02:012:0168.

Клопотання обґрунтовано наступним.

В провадженні СВ Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції України в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000105 від 13.02.2019, за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння землями для ведення фермерського господарства державної форми власності шляхом обману.

В ході досудового розслідування встановлено, що державним реєстратором ОСОБА_4 Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області прийнято два рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зокрема:

1) індексний номер: 43650143 від 24.10.2018, яким зареєстровано право постійного користування земельною діяльною площею 8,75 га з кадастровим номером :02:012:0168 за Фермерським господарством «Мрія» ();

2) індексний номер: 43651147 віл 24.10.2018, яким зареєстровано право постійного користування земельною діяльною площею 21,609 га з кадастровим номером :02:008:0007 за Фермерським господарством «Мрія» ().

Разом з тим, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав від 23.01.2019 року підставою виникнення у Фермерського господарства «Мрія» права постійного користування земельними ділянками став (як зазначено державним реєстратором) державний акт на право постійного користування землею (серія та номер: БМ 085080), виданий 01.02.1992 Виконавчим комітетом Рославичінської сільської ради народних депутатів, а також інші похідні від указаного акту документи (наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 08.06.2018 № 10-5263/15-18-сг).

Натомість, державний акт на право постійного користування землею площею 42,9 га серії БМ № 085080 видано у 1992 році виконавчим комітетом Васильківської районної (міської) Ради депутатів трудящих селянському для ведення селянського /фермерського/ господарства ОСОБА_5 .

Таким чином, у 1992 році ОСОБА_6 набув право постійного користування земельною ділянкою саме як фізична особа.

За змістом ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених ст. 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним.

При цьому, законом не передбачено можливості передачі права постійного користування земельної ділянкою до іншої особи без дотримання вимог ст. ст. 122, 149 Земельного кодексу України щодо попереднього вилучення земельних ділянок у попереднього користувача.

Разом з тим, державним реєстратором ОСОБА_4 Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області 24.10.2018 на підставі державного акту на право постійного користування землею (серія та номер: БМ 085080), наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 08.06.2018 № 10-5263/15-18-сг, яким надано дозвіл на проведення інвентаризації земель Рославичівської сільської ради, прийнято рішення про реєстрацію права постійного користування на вищевказані земельні ділянки. При цьому, Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області наказів з приводу передачі даних земельних ділянок у постійне користування Фермерському господарству «Мрія» не приймалось.

Таким чином, наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-5263/15-18-сг від 08.06.2018 являвся лише дозволом на інвентаризацію земель, який надано ОСОБА_5 , та не міг слугувати підставою для припинення, зміни чи виникнення речових прав на землю.

Сам же державний акт на право постійного користування землею площею 42,9 га серії БМ № 085080 було видано у 1992 році виконавчим комітетом Васильківської районної (міської) Ради депутатів трудящих для ведення селянського /фермерського/ господарства ОСОБА_7 , а не Фермерському господарству «Мрія», яке було створено тільки у 2003 році.

Крім того, згідно державного акта на право постійного користування землею серії БМ № 085080 останній видано щодо земельних ділянок загальною площею 42,9 га, натомість сформовані згідно технічної документації щодо інвентаризації земельні ділянки з кадастровими номерами :02:008:0007 та :02:012:0168 мають загальну площу 30,359 га.

Відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації;

в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності;

г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування";

ґ) заклади освіти незалежно від форми власності;

д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Отже, згідно вимог закону взагалі передбачено можливість передачі земельних ділянок на праві постійного користування фермерським господарствам.

Враховуючи викладене, у діях посадових осіб фермерського господарства «Мрія» вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого, ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння землями державної форми власності шляхом обману.

У зв`язку з тим, що земельні ділянки з кадастровими номерами :02:012:0168, :02:008:0007 можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктами кримінально протиправних дій, оскільки набуті юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, останні визнані постановою від 15.05.2019 речовими доказами у кримінальному провадженні.

При цьому, з урахуванням положень ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство», на даний час наявна реальна загроза здійснення поділу вищевказаних земельних ділянок державної форми власності на реєстрації права приватної власності за громадянами під виглядом одержання безоплатно у власність із земель державної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

У відповідності до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Також, положенням ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали даного провадження, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси держави як власника майна з метою збереження речових доказів та унеможливлення незаконного вибуття земель вказаної категорії у приватну власність, оскільки матеріали досудового розслідування переконливо свідчать про те, що майно, яке зазначене в клопотанні прокурора про накладення арешту, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170, ст. 98 КПК України, оскільки є предметом вчинення кримінального правопорушення та обґрунтовано визнане речовими доказами, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, виникає потреба у арешті земельних ділянок з кадастровими номерами :02:012:0168, :02:008:0007, оскільки вказане майно фактично є предметом кримінального правопорушення, а тому воно у встановленому порядку обґрунтовано визнано органом досудового розслідування речовим доказом у кримінальному провадженні.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 173 КПК України накладення арешту, шляхом заборони відчуження та заборона вчинення реєстраційних дій щодо поділу земельних ділянок є найменш обтяжливий способом арешту майна, не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя доходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом було встановлено, що 13.02.2019 р. за № 0000105 до ЄРДР були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

У клопотанні зазначено підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, вид майна, що належить арештувати, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст.171 КПК України.

До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучені документи, які підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчим суддею встановлено, що постановою прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 вказані земельні ділянки визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні.

Прокурором доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати заходи забезпечення кримінального провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000105 від 13.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:008:0007, :02:012:0168, а також заборони вчинення дій щодо проведення державної реєстрації зміни меж, зміни конфігурації, зміни цільового призначення, державної реєстрації поділу та об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :02:008:0007 та :02:012:0168.

Ухвала про арешт майна виконується негайно, слідчим, прокурором.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Київського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1