Справа № 128/836/18
ВИРОК
Іменем України
06 лютого 2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000280 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області Кролевецького району, с. Мутин, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, жителя АДРЕСА_1 , працюючого різноробочим у приватного підприємця, раніше несудимого

за ч.1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 05.03.2018 року, близько 10 год. 00 хв., знаходячись на території домогосподарства АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою власного незаконного збагачення, бажаючи заволодіти чужим майном, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно, шляхом вільного доступу, із даху житлового будинку, демонтував 12 листів оцинкованого металу розмірами 75x115 см товщиною 0,5 мм кожен, після чого покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи Вінницького відділення київського НДІСЕ №2119/18-21 від 29.03.2018 року, ринкова вартість 12 металевих цинкованих листів розміром 75x115 см (площею 0,86 м2 кожен), товщиною 0,5 м, з урахуванням зносу, станом на 05.03.2018 року складала 519 грн. 02 коп.

Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 519 грн. 02 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що він разом із співмешканкою винаймав житло у потерпілої ОСОБА_5 , а саме: будинок АДРЕСА_2 . Коштів на прожиття не вистачало, тому він вирішив зняти декілька листів металу з даху даного будинку, здати їх на металобрухт для отримання коштів. В подальшому, планував перекрити дах іншою покрівлею. Тому, перед 8-м березня минулого року, він зняв з даху будинку АДРЕСА_3 листів оцинкованого металу і здав їх в пункт прийому металобрухту. З виручених коштів 300 грн. він віддав співмешканці, а за решту грошей купував продукти харчування. Через декілька днів сусіди побачили, що частина даху була без покрівлі і повідомили власницю будинку, ОСОБА_5 , яка і написала відповідну заяву до поліції. На даний час він працює, однак не має можливості в повній мірі, одразу, відшкодувати заподіяну ним шкоду, але зобов`язується це зробити найближчим часом. Про скоєне ним він жалкує, щиро розкаюється у скоєному, просить суд його суворо не карати, запевняючи у неповторенні подібного.

Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу, доказів на підтвердження наявності судових витрат і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, те що він раніше несудимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, думку потерпілої щодо міри покарання обвинуваченому, згідно якої вона не наполягає на суворій мірі покарання обвинуваченому. Згідно досудової доповіді, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив: визнання вини та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді позбавлення волі з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні
покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який
визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати
вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи
законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації
покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Питання щодо речових доказів судом не вирішується, оскільки такі докази стороною обвинувачення не надавалися.

З обвинуваченого підлягають до стягнення на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 376 КПК України, суд ,

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 286 грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1