Справа № 453/179/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/503/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Сколівського районного суду Львівської області від 06 вересня 2018 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тухля Сколівського району Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, -

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання: за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України призначено ОСОБА_7 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Вирішено питання з судовими витратами та речовими доказами.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 25 листопада 2017 року, приблизно о 02 годині, в м. Сколе Львівської області вступив в злочинну змову з ОСОБА_9 , який запропонував йому піти на подвір`я відділу освіти Сколівської РДА, що в м. Сколе Львівської області на вул. Чайківського, 7, та з шкільного автобуса марки «І-VAN», моделі А07А1-10, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є власністю відділу освіти Сколівської РДА, викрасти з паливного баку дизельне пальне. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 , пасажирським автомобілем марки «RENAULT», моделі «TRAFIC», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під`їхали до подвір`я відділу освіти, та шляхом вільного доступу, через незачинену хвіртку зайшли до нього. Підійшовши до шкільного автобуса та переконавшись, що їх ніхто не бачить, ОСОБА_9 зірвав навісну колодку з горловини паливного баку, відчинив його та за допомогою шлангу та пластмасової каністри, яку дав йому ОСОБА_7 , злив десять літрів дизельного пального, яким в подальшому заправив паливний бак пасажирського автомобіля марки «RENAULT», моделі «TRAFIC», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Продовжуючи вчиняти протиправні дії, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 поїхали вищевказаним автомобілем до будинку, у якому проживає ОСОБА_7 , звідки взяли дві металеві каністри ємкістю по 40 літрів кожна, та повернулися тим же автомобілем до подвір`я відділу освіти, де із паливного баку вищевказаного шкільного автобуса за допомогою шлангу злили ще 80 літрів дизельного пального, заповнивши ним ємкість двох металевих сорокалітрових каністр, після чого занесли їх в салон автомобіля «RENAULT», моделі «TRAFIC», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та з місця події поїхали. В подальшому викраденим дизельним пальним вони розпорядилися на свій власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , завдали майнової шкоди відділу освіти Сколівської РДА на суму 2475 гривень.
Крім цього, 26 листопада 2017 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 повторно вступив у попередню змову з ОСОБА_9 на вчинення крадіжки майна з господарського приміщення ОСОБА_10 , що на АДРЕСА_2 . Так, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в інше приміщення, він спільно з ОСОБА_9 пасажирським автомобілем «RENAULT TRAFIC», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під`їхали до подвір`я ОСОБА_10 , що на АДРЕСА_2 . Знаходячись на території господарства, яке належить ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , знявши віконну шибку, проник в середину господарського приміщення та відчинив вхідні двері, через які у приміщення увійшов ОСОБА_7 . Перебуваючи всередині господарського приміщення ОСОБА_10 , ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 почули сигнал спрацювання сигналізації та побоявшись, що їх можуть спіймати, почали тікати з місця події, при цьому ОСОБА_7 побачив кутову шліфувальну машину «Riber-profi», вартістю 487 грн. 25 коп., яку виніс із приміщення та поставив в салон автомобіля, яким вони приїхали, та намагався її спільно із ОСОБА_9 вивезти з місця події. Однак в подальшому злякавшись, що їх можуть впіймати, ОСОБА_7 заховав викрадену кутову шліфувальну машину «Riber-profi» неподалік вказаного автомобіля, а ОСОБА_9 з місця події втік. Своїми умисними діями ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , завдав потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 487 гривень 25 копійок.
Не погоджуючись з даним вироком, заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій, просить вирок Сколівського районного суду Львівської області від 06 вересня 2018 року змінити у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на те, що обвинувачений ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 вчинив крадіжки майна, і зазначити, що кримінальні правопорушення вчинено ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали стосовної якої виділено в окреме провадження. У решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог заступник прокурора Львівської області покликається на те, що в порушення вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції зазначив у вироку про вчинення ОСОБА_7 злочинів за попередньою змовою із ОСОБА_9 , обвинувальний акт стосовно якого за вказаними фактами судом не ухвалено.
Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання поданої заступником прокурора Львівської області апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення.
Обвинувачений ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, 21 січня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшла заява обвинуваченого, в якій останній просить розглядати апеляційну скаргу заступника прокурора у його відсутності та таку підтримує в повному обсязі. З огляду на наведене колегія суддів апеляційного суду не вбачає перешкод для апеляційного розгляду без участі обвинуваченого.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, що ніким не оспорюються.
Поряд з тим, відповідно до ч.1 ст.7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, однією з яких є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка у розумінні ст. 17 КПК України передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Довженко проти України» від 12 січня 2012 року (Заява № 36650/03), у п.48 зазначено, що «…право на презумпцію невинуватості полягає у тому, що порушення цього положення матиме місце, якщо судове рішення або заява посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального злочину, відображає думку про її вину до того, як вона буде доведена відповідно до закону. Достатньо мати навіть за відсутності будь-якого формального висновку певні підстави припускати, що суд або посадова особа вважає обвинуваченого винним. Слід принципово розрізняти повідомлення про те, що когось просто підозрюють у вчиненні злочину та чітку заяву про те, що особа вчинила злочин, зроблену за відсутності остаточного вироку. Суд неодноразово підкреслював важливість добору посадовими особами слів у своїх виступах, якщо вони оприлюднюють свої заяви ще до судового розгляду справи та визнання особи винною у вчиненні певного злочину ( рішення від 3 жовтня 2002 року у справі «Бьомер проти Німеччини» (Bohmer v. Germany), заява № 37568/97, пп. 54-56, і рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пп. 88 і 89). Питання про те, чи порушує заява посадової особи державного органу принцип презумпції невинуватості, слід визначати в контексті конкретних обставин, за яких оспорювана заява була зроблена (рішення від 28 червня 2005 року у справі «Каракас і Єсілірмак проти Туреччини» (Karakas and Yesilirmak v. Turkey), заява № 43925/985, п. 51).
Згідно з ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
В силу вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України та положень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 червня 1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.
Водночас, з огляду на презумпцію невинуватості суд позбавлений права вирішувати питання про винуватість особи, щодо якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, та вину якої не доведено, про що звертав увагу Верховний Суд України в своєму узагальненні від 01 серпня 2004 року «Про якість складання й оформлення судових рішень у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення», зазначившипро необхідність уникнення вказівки в обвинувальному вироку на конкретні прізвища таких осіб.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, розглядаючи справу про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, в мотивувальній частині вироку вказав, що зазначені правопорушення він учинив за попередньою змовою з ОСОБА_9 . Водночас матеріали кримінального провадження щодо останнього, як встановлено судом, було виділено в окреме провадження у зв`язку з оголошенням його у розшук ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 06 вересня 2018 року.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, такий висновок у вироку щодо співучасті ОСОБА_9 у вчиненні крадіжок з ОСОБА_7 є констатацією винуватості ОСОБА_9 у цих кримінальних правопорушеннях за відсутності відносно нього обвинувального вироку, який набрав законної сили.
Вказана преюдиція щодо винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, суперечить передбаченим ст. 7 КПК України загальним засадам кримінального провадження, зокрема верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.
З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає слушними доводи апеляційної скарги заступника прокурора Львівської області, а тому оскаржуваний вирок слід змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання суду першої інстанції на особу « ОСОБА_9 ». Вважати правильним твердження про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, за попередньою змовою «з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження».
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,
п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Сколівського районного суду Львівської області від 06 вересня 2018 року відносно ОСОБА_7 змінити, виключивши з його мотивувальної частини з фабули обвинувачення покликання на особу « ОСОБА_9 ».
Вважати вірним вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, за попередньою змовою «з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження».
У решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4