ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/2399/17 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/501/18 Доповідач в 2 інст.: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

особи, у відношенні якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 ,

захисника особи, у відношенні якої застосовані примусові заходи медичного характеру адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою особи, у відношенні якої застосовані примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 7 серпня 2018 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, маючого професійно-технічну освіту, пенсіонера за інвалідністю другої групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою суду першої інстанції до ОСОБА_7 , відносно якого під час здійснення кримінального провадження № 0001130 від 18 травня 2018 року до суду було направлено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, було застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Розглянувши клопотання, суд першої інстанції встановив, що 16 травня 2018 року приблизно о 8 год. 30 хв. ОСОБА_7 , знаходячись у дворі будинку № 20-А по вул. Історичній в м. Запоріжжя, маючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час конфлікту з ОСОБА_9 , наніс останній один удар ногою в область попереку з правої сторони, чим завдав їй обширну гематому правої поперекової області, що кваліфікується як легкі тілесні ушкодження.

Суд першої інстанції встановив, що вказані дії ОСОБА_7 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, тобто умисного легкого тілесного ушкодження.
Разом з тим, під час досудового розслідування було проведено судово-психіатричну експертизу, якою було встановлено, що ОСОБА_7 виявляв та виявляє ознаки психічного розладу у вигляді органічного шизофреноподібного розладу, в ході обстеження виявляє шизофренічний симптомокомплекс у вигляді розладу мислення, структури ієрархії мотивів, маячність ідей, його дії були обумовлені хворобливим станом, ознаки якого виявлені у ході обстеження.
Враховуючи, що на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначає, що психіатричного лікування він не потребує, кримінальне провадження у відношенні нього було сфабриковане, оскільки вказані події нібито відбувались 16 травня 2018 року, заяву про вчинення злочину було подано лише 18 травня 2018 року, а гематому у потерпілої було виявлено лише 1 червня 2018 року, тобто через 15 днів після вказаних подій.

Інші ж доводи апеляційної скарги фактично зводяться до того, що показання потерпілої та свідка є неправдивими, вони є заінтересованими особами та намагаються оговорити його.

Заслухавши доповідь судді по справі, особи, у відношенні якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, прокурора, яка ухвалу суду вважала законною та обґрунтованою, просила залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, також зазначила, що вважає висновки суду першої інстанції про вчинення саме ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України є такими, що повністю відповідають фактичним обставинам провадження, підтвердженими дослідженими в судовому засіданні доказами, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, 22 червня 2018 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке згідно діючого законодавства відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості (а.с. 6).
Під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було призначено проведення судово-психіатричної експертизи.
З висновку комісії експертів № 324 від 11 липня 2018 року вбачається, що ОСОБА_7 виявляв та виявляє в теперішній час ознаки психічного розладу у вигляді органічного шизофреноподібного розладу, в ході обстеження виявляє шизофренічний симптомокомплекс у вигляді розладу мислення, структури ієрархії мотивів, маячність ідей, його дії були обумовлені хворобливим станом, ознаки якого виявлені у ході обстеження, він не міг та не може усвідомлювати свої дій і керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну установу зі звичайним наглядом (а.с. 28-36).
З урахуванням наведеного у відповідності до вимог ст. 503 КПК України органом досудового розслідування було змінено порядок розслідування та до суду було направлено клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру.
При цьому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, провівши судовий розгляд справи в порядку, передбаченому ст. 512 КПК України, а саме перевіривши усі докази, що доводять чи спростовують вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння та дослідивши інші обставини, що мають істотне значення для кримінального провадження та прийшовши до переконання, що суспільно-небезпечне діяння, яке інкримінується ОСОБА_7 - умисне легке тілесне ушкодження, хронічне психічне захворювання як на час вчинення суспільно небезпечного діяння так і на час розгляду клопотання, мали місце, врахувавши обставини скоєння даного суспільно-небезпечного діяння, а також висновки судової-психіатричної експертизи № 324 від 11 липня 2018 року, прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Що стосується доводів, викладених в апеляційній скарзі, то колегія суддів вважає, що вказаних висновків суду першої інстанції вони не спростовують з огляду на наступне.
З мотивувальної частини ухвали суду та аудіозапису судового засідання від 7 серпня 2018 року вбачається, що суд першої інстанції допитав потерпілу ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , показання яких є логічними та послідовними, вони повністю узгоджуються між собою та дослідженими судом першої інстанції документами, і підстав не довіряти показанням потерпілої та свідка, які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, а свідок також приведена до присяги, у суду не було, а в апеляційній скарзі не вказані об`єктивні причини обмови ОСОБА_7 з боку потерпілої та свідка.

Також суд першої інстанції на вимогу процесуального закону дослідив надані стороною обвинувачення інші докази, яким зробив обґрунтовану оцінку, зокрема висновок експерта № 737 від 1 червня 2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_11 наявна обширна гематома правої поперекової області, яка кваліфікується як легке тілесне ушкодження, вказане ушкодження утворилось від дії тупого предмету, давність його утворення не суперечить строку, вказаному освідуваною (а.с. 27).

Суд першої інстанції, вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_11 умисне легке тілесне ушкодження.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу особи, у відношенні якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 7 серпня 2018 року, якою до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 Дата документу Справа № 332/2399/18